Справа №173/848/15-ц
Провадження №2/173/528/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2015 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Шевченко О.Ю.,

при секретарі судового засідання Демяненко С.І.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що 11 серпня 2007 року було зареєстровано шлюб між позивачем та ОСОБА_3. У шлюбі народилася дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. З серпня 2014 року припинено шлюбні відносини з відповідачем. 30 березня 2015 року шлюб з відповідачем було розірвано. Дитина проживає разом з позивачем. Він народження дитина перебуває на диспансерному обліку, оскільки народилася на 32 тижні вагітності. Дитина має вади мови, страждає на синдром мінімальної мозкової дисфункції, затримку мовного розвитку, часто хворіє, потребує лікування у логопеда, дефектолога, курси масажу, санаторного лікування, що потребує значних матеріальних витрат. Доходів позивача не вистачає на утримання дитини. Разом з тим відповідач працює, отримує регулярний заробіток, будь-яких осіб на утриманні не має. Враховуючи стан здровя дитини позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки, ОСОБА_5, в розмірі ? частини від його доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали, просили суд задовольнити позовні вимоги. Суду позивач пояснила, що дитини проживає разом з нею, часто хворіє. Відповідач надає матеріальну допомогу на дитину нерегулярно та в різному розмірі. Її доходу не вистачає для утримання та лікування дитини. Представник позивача суду пояснила, що дитина потребує постійного лікування, а тому вимоги позивача про стягнення аліментів в розмірі ? частини від доходу відповідача є законними та обґрунтованими.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, суду пояснив, що від щомісяця сплачував аліменти добровільно в розмірі 600 грн. Про те, що донька потребує лікування йому нічого не відомо, але не заперечує, що роки 2 тому вона лікувалася у логопеда та дійсно має вади мовлення. Позивач ніколи не повідомляла йому, що необхідно лікування доньки і що вона його проходить. Проти стягнення аліментів в розмірі ? частини від доходу не заперечував. Все решта, на думку відповідача, є предметом іншого спору щодо додаткових витрат на утримання дитини.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мають спільну дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

30 березня 2015 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було розірвано на підставі рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області (а.с.5).

Після розірвання шлюбу дитина мешкає разом з позивачем, що в судовому засіданні визнали сторони та підтверджується довідкою Верхівцевської міської ради від 29 квітня 2015 року (а.с.19). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Оскільки відповідач є батьком малолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі, досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів законними та обґрунтованими.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина потребує утримання, та те, що відповідач не надав суду доказів про наявність у нього на утриманні інших дітей, непрацездатних дружини, батьків та про проведення з нього стягнень на утримання зазначених осіб. Оскільки відповідач офіційно працює в Верхівцевському вагонному депо та отримує щомісяця заробітну плату (а.с.25-26), суд вважає за можливе визначити розмір аліментів в частині від доходу (заробітку) відповідача.

Предметом доказування у справі про стягнення аліментів є розмір частки, вимогу про стягнення якого ставить позивач.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Суд вважає необґрунтованими вимоги позивача про стягнення аліментів в розмірі ? частини від доходу відповідача, мотивуючи їх хворобою дитини, з огляду на те, що згідно з ч. 1 ст. 185 Сімейного кодексу України витрати, що викликані особливими обставинами, зокрема хворобою дитини, є додатковими витратами, в яких мають брати участь батьки дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя дитини, проте виходячи з самого характеру аліментів, як щомісячного грошового утримання дитини, на думку суду, стан здоровя дитини може впливати на визначення розміру аліментів лише, якщо у звязку зі станом здоровя дитина потребує регулярного (щомісячного) лікування, що потребує регулярних (щомісячних) витрат. Всі інші витрати, повязані з хворобою дитини, на думку суду, є додатковими витратами, які можуть сплачуватись батьками добровільно або, у разі спору, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах визначається за рішенням суду.

Суд приймає до уваги докази того, що ОСОБА_5 перебуває на обліку у лікаря невролога, проходить лікування у логопеда. Разом з тим лікування та витрати повязані з таким лікуванням мають періодичний характер, зокрема згідно з довідкою лікаря (а.с.10) дитина проходила лікування в 2013 та 2014 роках, коли сторони перебували у шлюбі, а потім проходила обстеження у лікаря-невролога та ЛОР-лікаря в червні 2015 року (а.с.36-38). Лікарями призначено лікування курсами 2-3 рази на рік. Позивачем також надано докази того, що донька відвідує заняття логопеда в корекційному центрі «Світлячок», проте не надано доказів того, які витрати несе позивач у звязку з такими заняттями і чи є ці витрати регулярними (щомісячними).

Таким чином суд вважає недоведеними вимоги позивача про необхідність стягнення аліментів в розмірі ? частини доходу (заробітку) відповідача, оскільки позивачем не надано доказів регулярних (щомісячних) витрат на лікування доньки, як частини щомісячних витрат на її утримання.

Згідно з ч.1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справу лише у межах заявлених позовних вимог. Позивачем вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину не заявлялись, не зважаючи на те, що суд розяснював позивачу право уточнити позовні вимоги і у звязку з чим оголошувалась перерва в судовому засіданні.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Згідно п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. 181, 182, 183, 185, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ін.н., ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований за адресою: ІІ-й пров.Радянський, 6, м.Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області) на користь ОСОБА_4 (ін.н., ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4) аліменти на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 квітня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ін.н., ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований за адресою: ІІ-й пров.Радянський, 6, м.Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області) судовий збір в дохід держави у розмірі 243 грн. 60 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у розгляді справи, проте не були присутні під час проголошення рішення суду, мають право оскаржити його протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко