Провадження № 2/643/4587/15
16.11.2015 року Московський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Довготько Т.М.,
за участю секретаря Бахметьєвій Ю.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» в особі Харківської обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2 Оань про звернення стягнення на предмет іпотеки,-
Позивач ОСОБА_3 акціонерне товариство «ОСОБА_1 Аваль» в особі Харківської обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 Оань про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Також просив слухати справу за його відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі.
Відповідач ОСОБА_2 Оань в судове засіданні не зявилася, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, причину неявки в судове засідання не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши надані суду докази, приходить до переконання, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.
Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Відповідно до п.10.1 Кредитного договору, за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених Кредитним договором, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу та штраф 20 гривень за кожний день прострочки.
Згідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Позивач виконав свої зобов'язання надав в визначений строк грошові кошті.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Статтею 7 Закону України «Про іпотеку» визначено, що за рахунок предмета іпотеки задовольняються вимоги іпотекодержателя за основним зобов'язанням.
Ст. 12 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його не виконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.
За змістом ст. ст.33,35 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст.12 цього Кодексу. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Згідно п. 3.1 Договору іпотеки, у разі порушення основного зобовязання або умов цього Договору Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушень. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки.
Згідно п. 3.2 Договору іпотеки, іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобовязання у наступних випадках: якщо у момент настання строку виконання зобовязань за кредитним договором вони не будуть виконанні, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлений кредитним договором строк суми кредиту; або при несплаті або частковій несплаті у встановленому кредитним договором строки сум процентів, сум неустойки (пені, штрафних санкцій).
Пунктом 3.4 договору іпотеки передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється: за рішенням суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса; згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Право вибору способу задоволення вимог іпотекодержателя, встановлених договору, належить іпотекодержателю.
Відповідно до вимог ст. ст. 575, 589 ЦК України, іпотека є окремим видом застави. У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави
Відповідно до п. п. 38, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, у випадку якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачав би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання ( ст. 37 Закону України Про іпотеку) він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до ст. 39 цього Закону, а не з позовом про визнання права власності на нерухоме майно. Наявність договору про позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки не позбавляє іпотекодержателя права звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку.
Крім того, суд зазначає, що 07 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій», згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.
Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).
Отже, мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільнення від його виконання. Відтак установлений Законом України "Про мораторій " мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Крім того, згідно з пунктом 4 Закону України "Про мораторій" протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.
Оскільки вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону. Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України "Про мораторій" не підлягає виконанню.
Саме до цього зводяться правові висновки, викладені в Постанові Верховного суду України від 27 травня 2015 року (№ 6-57цс15), які відповідно до положень ст.360-7 ЦПК України, є обовязковими для виконання. Таким чином, висновок суду першої інстанції про відмову у позові з тих підстав, що на спірні правовідносини поширюється дія Закону «Про мараторій» не можна визнати правильним.
Судом встановлено, що квартира, яка є предметом іпотеки була передана в іпотеку на забезпечення зобовязань за договором споживчого кредиту в іноземній валюті; використовується, як місце постійного проживання Позичальника, доказів того, що у власності є інше житло не надано, загальна площа квартири 74,5 метрів кв., ОСОБА_2 Оань не є особою, яка є субєктом Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».
Отже, на час дії Закону «Про мараторій» рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки виконанню не підлягає.
Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи.
У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Питання щодо стягнення судових витрат суд вирішує на підставі положень до ст. 88 ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,60, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України,суд, -
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» в особі Харківської обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2 Оань про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.
Надати Публічному акціонерному товариству «ОСОБА_1 Аваль» в особі Харківської обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» право на продаж предмета іпотеки - квартири №107, що знаходиться за адресою: м. Харків, проспект Пятдесятиріччя ВЛКСМ, в будинку №61-В, житловою площею 37,8 кв.м., загальною площею 74,5 кв. м.- будь-якій особі покупцеві на умовах і в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» за ціною, встановленою на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.
Надати Публічному акціонерному товариству «ОСОБА_1 Аваль» в особі Харківської обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» право на проведення усіх дій повязаних із реалізацією предмета іпотеки, в тому числі на виготовлення оригіналів, дублікатів, копій правовстановлюючих документів та технічної документації на квартиру №107, що знаходиться за адресою: м. Харків, проспект Пятдесятиріччя ВЛКСМ, в будинку №61-В, житловою площею 37,8 кв.м., загальною площею 74,5 кв. м.
Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України "Про мораторій", який набув чинності 07 червня 2014 року, не підлягає виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 Оань, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» в особі Харківської обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» судові витрати у розмірі 3654 /три тисячі шістсот пятдесят чотири/ грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя - Т.М.Довготько