Справа № 473/1787/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2015 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання - Данилевич Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

12.05.2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 3 553 грн. 69 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між Банком та відповідачем ОСОБА_1 03.06.2010 року був укладений кредитний договір № 006-14514-030610, за умовами якого останній отримав кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30 000 грн. 00 коп. з встановленим на день укладення договору лімітом кредитної лінії на рахунку в сумі 3 000 грн. 00 коп. В свою чергу, відповідач зобов'язався вчасно повернути суму отриманого кредиту шляхом щомісячного повернення чергової частини отриманих в кредит коштів, а також щомісячно вносити передбачені банківськими тарифами платежі, а в разі порушення умов договору щомісячно сплачувати неустойку (штраф).

Посилаючись на те, що Банк у повному обсязі виконав взяті на себе зобов'язання, відповідно до умов кредитного договору, а відповідач, незважаючи на це, порушив його, оскільки, своєчасно не погашав кредит, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Відповідач у судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Згідно заяви, що надійшла на адресу суду, заперечував проти заявлених вимог, просив застосувати до даних правовідносин позовну давність, в зв'язку з чим відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних доказів, відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Зокрема, судом встановлено, що 03.06.2010 року між Банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 006-14514-030610 року, в якому сторони узгодили всі його умови.

З договору та інших письмових доказів, що містяться в матеріалах справи вбачається те, що Банк зобов'язався видати, а в подальшому видав позичальнику на споживчі потреби кредитні кошти (відкрив відновлювальну відкличну кредитну лінію) в загальному розмірі 30 000 грн. 00 коп. та на день укладення договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку позичальника в розмірі 3 000 грн. 00 коп. з можливістю збільшення розміру ліміту в односторонньому порядку, а останній зобов'язався вчасно повернути суму отриманого кредиту шляхом щомісячного повернення чергової частини отриманих в кредит коштів, а також щомісячно вносити передбачені банківськими тарифами платежі, викладені в тарифному пакеті Новий Партнерський.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання.

Так, як вбачається з матеріалів справи, позичальник дійсно порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту.

В зв'язку з цим станом на 23.04.2015 року утворилася заборгованість по кредитному договору в розмірі 3 553 грн. 69 коп. . При цьому, Банком без належного обґрунтування було списано заборгованість за процентами в розмірі 391 грн. 68 коп., заборгованості за комісіями в розмірі 910 грн. 71 коп. з включенням обумовленої суми до заборгованості за тілом кредиту. Разом з тим, такий перерозподіл коштів не вплинув на загальний розмір заборгованості за кредитом.

Також, як вбачається з матеріалів справи, останній платіж відповідач здійснив 01.02.2011 року в розмірі 700 грн. 00 коп., зняття готівки мало місце 11.02.2011 року, що вбачається з виписки по особовому рахунку відповідача, який був наданий позивачем. Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність про стягнення неустойки встановлюється в один рік.

За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'являти вимогу про виконання зобов'язання. У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, тобто несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів

Така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року ( справа № 6-116 цс 13) і є обов'язковою для застосування судами України, як то регламентовано ст. 360-7 ЦПК України.

Згідно з Законом України «Про банки та банківську діяльність» комерційні банки самостійно встановлюють умови надання кредиту.

Як вбачається з кредитного договору, що був укладений сторонами, строк виконання зобов'язання чітко визначений: щомісячно, в строк, визначений Правилами, погашати частину суми заборгованості за Кредитною лінією, яка виникла за попередній звітній місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, процентами та пенею, які виникли за попередній звітній місяць. Даний договір не містить умов про збільшення загального строку позовної давності.

Отже, на момент звернення Банку до суду 05.05.2015 року з позовом про стягнення заборгованості за вказаним кредитом, трирічний строк (щодо кредиту, процентів, комісії), в межах якого Банк може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, сплинув.

Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Проте, Банком відповідних заяв не було надано, а також не встановлені такі поважні причини й при розгляді справи.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 - 215, 223 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.В.Лузан