Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 4-с/641/28/2015 Справа № 641/2703/15-ц
У Х В А Л А

22 червня 2015 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Григорєва Б.П.,

при секретарі судового засідання Вакуленко Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Комінтернівського районного суду м. Харкова

скаргу ПАТ КБ "ПриватБанк"

на дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Люботинського міського управління юстиції ОСОБА_1, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Люботинського міського управління юстиції ОСОБА_1, в якій просить:

· визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Люботинського міського управління юстиції ОСОБА_1 щодо повернення виконавчого документа стягувачеві;

· за результатами розгляду скарги постановити окрему ухвалу відносно старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Люботинського міського управління юстиції ОСОБА_1 з приводу допущених порушень при виконанні рішень суду.

В обґрунтування скарги посилається на те, що ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до відділу державної виконавчої служби Люботинського міського управління юстиції з заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Комінтернівського районного суду м. Харкова по справі № 641/10661/13-ц, виданого 31.01.2014р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Приват Банк" заборгованості за кредитним договором в сумі 33610,85 грн.

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Люботинського міського управління юстиції ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження. В подальшому, постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Люботинського міського управління юстиції ОСОБА_1 від 29.12.2014 року виконавчий документ повернуто стягувачеві в звязку з нездійсненням ПАТ КБ «ПриватБанк» авансування витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Однак, до ПАТ КБ «ПриватБанк» не надходило жодних листів від відділу державної виконавчої служби Люботинського міського управління юстиції щодо авансування витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, а тому постанова про повернення виконавчого документа прийнята за відсутності законних підстав.

У судове засідання представник ПАТ КБ "ПриватБанк" не зявився, надав заяву про розгляд скарги за його відсутності. Крім того, в заяві вимоги скарги підтримав, просить її задовольнити.

Відділ державної виконавчої служби Люботинського міського управління юстиції в судове засіданні не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Розглянувши скаргу та докази надані в її обґрунтування, суд дійшов висновку про наявність підстав для її часткового задоволення з огляду на наступне.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також учасників виконавчого провадження, закріплює їхні права та обов'язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження.

Нормами цивільного процесуального закону передбачено особливий порядок судового контролю за виконанням судових рішень, який визначений у розділі VII ЦПК України, і передбачає, зокрема, обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як вбачається з матеріалів справи,. ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до ВДВС Люботинського районного управління юстиції Харківської області з заявою про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа Комінтернівського районного суду м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованості за кредитним договором у сумі 33610,85 грн.

29.12.2014 року постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Люботинського міського управління юстиції ОСОБА_1 виконавчий документ на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» повернуто стягувачеві. Зокрема, у постанові зазначено, що 30.10.2014 року на адресу стягувача направлено лист щодо здійснення авансування витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дії, однак станом на 29.12.2014 року авансування витрат стягувачем не здійснено.

Частиною 1 ст. 14 ЦПК України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачені гарантії виконання судового рішення.

Згідно п. 9 ч. 3 ст. 124 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Статтею 19 Закону України Про виконавче провадження визначено підстави для відкриття виконавчого провадження. Так, державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, серед іншого, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Частиною 1 ст. 42 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що з метою забезпечення провадження виконавчих дій стягувач може за погодженням з державним виконавцем внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби певну грошову суму для здійснення необхідних витрат або покриття їх частини, якщо інше не передбачено цим Законом.

Згідно п. 3.14. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 N 512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за N 489/20802, авансові внески для здійснення необхідних витрат на забезпечення провадження виконавчих дій або для покриття їх частини можуть бути зроблені стягувачем шляхом перерахування цих коштів безпосередньо на відповідний рахунок органу ДВС. Суму коштів, яку необхідно внести на відповідний рахунок органу ДВС, стягувач визначає за погодженням з державним виконавцем з урахуванням необхідних витрат для проведення робіт.

Згідно ч. 1 ст. 31 Закону України Про виконавче провадження копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

На підтвердження направлення стягувачеві листа від 30.10.2014 року виконавчою службою доказів не надано. Також не надано доказів отримання стягувачем такого листа або доведення державним виконавцем змісту листа до відома ПАТ КБ "ПриватБанк".

Таким чином, прийняття 29.12.2014 року державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа є необґрунтованим.

У відповідності до ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про неправомірність дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Люботинського міського управління юстиції ОСОБА_1 щодо повернення виконавчого документа стягувачеві.

Щодо вимог скарги про постановлення за результатами розгляду скарги окремої ухвали суд зазначає, що з урахуванням повноважень суду при розгляді скарги на дії державного виконавця, визначених ст. 387 ЦПК України, в зазначеній частині скарга задоволенню не підлягає.

Таким чином, скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 209, 210, 383, 386, 387 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ПАТ КБ "ПриватБанк" задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Люботинського міського управління юстиції ОСОБА_1 щодо повернення ПАТ КБ «ПриватБанк» 29.12.2014 року виконавчого документа стягувачеві по виконавчому провадженню № 45393470.

В решті скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 5 днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя -ОСОБА_3