Справа № 523/2076/15-ц
11 червня 2015 року Суворовський районний суд міста Одеси в складі: головуючого судді Гудіної Н.І.
при секретарі Мельніченко Г.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Одесі
справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Четверта Одеська державна нотаріальна контора, про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом
ОСОБА_1 (далі Позивачі) звернулись до ОСОБА_2 (далі Відповідач), третя особа Четверта Одеська державна нотаріальна контора з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом за наступних обставин.
10.06.2014 року померла ОСОБА_3.
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини домоволодіння, яке розташоване за адресою: місто Одеса. Латвійський спуск, 16.
На випадок смерті ОСОБА_3 склала заповіт, яким усе майно де б воно не було та з чого не складалося заповіла Позивачу.
Вказаний заповіт був засвідчений державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори 11 вересня 2006 року за №3-1365.
У встановленому законом порядку відповідно до вимог ст.1297 ЦК України Позивач звернулася до Четвертої Одеської держнотконтори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.
Проте, постановою державного нотаріуса Четвертої Одеської держнотконтори №4909/02-31 від 09.12.2014 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.
Нотаріус мотивував своєї рішення тим, що відповідно до листа КП «БТІ ОМР» від 26.11.2014 року за №449111.93.14 частка по Латвійському узвозі в місті Одесі станом на 31.12.2012 року зареєстрована за Відповідачем на підставі договору дарування, посвідченого Четвертою Одеською державної нотаріальної контори 06.08.2002 року, р.№2-877.
Відповідно до рішення Апеляційного-суду Одеської області від 26 грудня 2006 року позовні вимоги ОСОБА_3 до Відповідача задоволено, визнано недійсним нотаріально посвідчений договір дарування 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних господарчих споруджень, які складаються з однієї кам'яною житлової будівлі 30, 6 кв.м., зазначеної в схематичному плані літерою «А», з надвірними господарчими будівлями, зазначеними літерами «Б, Г, Д. Е» - сараї, «В»- літня кухня, «Ж»- вбиральня, №1-5 - огородження, І-ІІІ - мостіння, розташованих на земельній ділянці розміром 422 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Одеса, узвіз Латвійський, №16.
В силу рішення Апеляційного суду Одеської області від 26.12.2006 року ОСОБА_3 набула права власності на 1/2 частку домоволодіння за вказаною адресою.
Після отримання вказаного рішення суду ОСОБА_3 не звернулася у відповідні органи, і як наслідок не були внесені зміни у Держаний реєстр речових прав та їх обтяжень, а тому наданий час право власності зареєстроване на спірне майно зареєстроване за Відповідачем.
Таким чином, на даний час позивач не має змогу отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальному порядку, тому змушений звернутися до суду за захистом свого невизнаного права.
За викладених обставин Позивач просить визнати за нею право власності на 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних господарчих споруджень, які складаються з однієї кам'яною житлової будівлі 30, 6 кв.м., зазначеної в схематичному плані літерою «А», з надвірними господарчими будівлями, зазначеними літерами «Б, Г, Д. Е» - сараї, «В»- літня кухня, «Ж»- вбиральня, №1-5 - огородження, ІIII - мостіння, розташованих на земельній ділянці розміром 422 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Одеса, узвіз Латвійський, №16 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої 10.06.2014 року.
Позивач та представник третьої особи надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю.
Відповідач до суду не з'явилася, судова повістка повернута поштою з відміткою «за терміном зберігання».
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
10.06.2014 року померла ОСОБА_3 згідно свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 381241 (а.с.19).
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частин домоволодіння, яке розташоване за адресою: місто Одеса. Латвійський спуск, 16.
На випадок смерті ОСОБА_3 склала заповіт, яким усе майно де б воно не було та з чого не складалося заповіла Позивачу. Вказаний заповіт був засвідчений державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори 11 вересня 2006 року за №3-1365 (а.с.8).
У встановленому законом порядку відповідно до вимог ст.1297 ЦК України Позивач звернулася до Четвертої Одеської держнотконтори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.
Проте, постановою державного нотаріуса Четвертої Одеської держнотконтори №4909/02-31 від 09.12.2014 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.
Нотаріус мотивував своєї рішення тим, що відповідно до листа КП «БТІ ОМР» від 26.11.2014 року за №449111.93.14 частка по Латвійському узвозі в місті Одесі станом на 31.12.2012 року зареєстрована за Відповідачем на підставі договору дарування, посвідченого Четвертою Одеською державної нотаріальної контори 06.08.2002 року, р.№2-877 (а.с.9-10).
Відповідно до рішення Апеляційного суду Одеської області від 26 грудня 2006 року позовні вимоги ОСОБА_3 до Відповідача задоволено, визнано недійсним нотаріально посвідчений договір дарування 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних господарчих споруджень, які складаються з однієї кам'яною житлової будівлі 30, 6 кв.м., зазначеної в схематичному плані літерою «А», з надвірними господарчими будівлями, зазначеними літерами «Б, Г, Д. Е» - сараї, «В»- літня кухня, «Ж»- вбиральня, №1-5 - огородження, І-ІІІ - мостіння, розташованих на земельній ділянці розміром 422 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Одеса, узвіз Латвійський, №16 (а.с.11-13).
Ухвалою Верховного Суду України від 22.08.2007 року вказане рішення залишено без змін (а.с.14).
В силу рішення Апеляційного суду Одеської області від 26.12.2006 року ОСОБА_3 набула права власності на 1/2 частку домоволодіння за вказаною адресою.
Після отримання вказаного рішення суду ОСОБА_3 не звернулася у відповідні органи, і як наслідок не були внесені зміни у Держаний реєстр речових прав та їх обтяжень, а тому наданий час право власності зареєстроване на спірне майно зареєстроване за Відповідачем.
Відповідно до ч.1,2 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
В силу ст. 1269 ЦК України заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
У відповідності до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Відповідно до ст.,328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Оскільки Законом України «Про нотаріат» не передбачена можливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом за відсутністю правовстановлюючого документу, тому тільки в судовому порядку позивач має можливість захисту свого законного права та інтересу.
Таким чином, суд вважає позовні вимоги законними і обґрунтованими, позов підлягає задоволенню, за Позивачем слід визнати право власності на 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних господарчих споруджень, які складаються з однієї кам'яною житлової будівлі 30, 6 кв.м., зазначеної в схематичному плані літерою «А», з надвірними господарчими будівлями, зазначеними літерами «Б, Г, Д. Е» - сараї, «В»- літня кухня, «Ж»- вбиральня, №1-5 - огородження, ІIII - мостіння, розташованих на земельній ділянці розміром 422 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Одеса, узвіз Латвійський, №16 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої 10.06.2014 року.
На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 16,1216,1218,1220,328,1261, 1268,1297,1299 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року , ст.ст. 57,60,61,209, 212- 215 ,218 ЦПК України , суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Четверта Одеська державна нотаріальна контора, про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1»ю Василівною право власності на 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних господарчих споруджень, які
складаються з однієї кам'яною житлової будівлі 30, 6 кв.м., зазначеної в схематичному плані літерою «А», з надвірними господарчими будівлями, зазначеними літерами «Б, Г, Д. Е» - сараї, «В»- літня кухня, «Ж»- вбиральня, №1-5 - огородження, ІIII - мостіння, розташованих на земельній ділянці розміром 422 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Одеса, узвіз Латвійський, №16 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої 10.06.2014 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, а саме рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя -