АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4344/2015 Головуючий 1 інст. Довготько Т.М.
Справа № 643/6924/15-ц Доповідач - Кісь П.В.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого Кіся П.В.,

суддів: - ОСОБА_1,

- ОСОБА_2,

за участю секретаря Прийміч А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 27 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Автрамат», голови правління публічного акціонерного товариства «Автрамат» про визнання дій та бездіяльність протиправними, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

24.04.2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Автрамат» (далі по тексту - ПАТ «Автрамат») і до голови правління ПАТ «Автрамат» про визнання дій, бездіяльності протиправними, та відшкодування моральної шкоди

Обгрунтовуючи позов, ОСОБА_3 вказувала, що вона працювала в ПАТ «Автрмата» і знаходилась там на квартирному обліку. У 2005 році вона була звільнена у звязку зі скороченням, але її справа з квартирного обліку не була передана до компетентного органу. Вважає, що така бездіяльність відповідачів призвела до втрати нею пільги, перешкодила отримати квартиру. Вказує, що з цього приводу вона зазнала моральних страждань, які оцінює в суму вартості квартири, яку мала би отримати.

Одночасно ОСОБА_3 подала до суду заяву про забезпечення позову і просила накласти арешт на майно та грошові кошти ПАТ «Автрамат» та голови правління ПАТ «Автрамат» і призупинити ліквідацію підприємства, вказуючи, що підприємство знаходиться в стадії ліквідації, на 24.04.2015 року призначено збори акціонерів з метою затвердження звіту ліквідаційної комісії, що у разі задоволення позову гроші ні з кого буде стягувати.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 27.04.2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу суду і направити справу в суд першої інстанції для подальшого розгляду та виконання вимог ст.153 ЦПК України.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_3 вказує, що мотивувальна частина ухвали не відповідає резолютивній, що в ухвалі відсутнє посилання суду на ст.153 ЦПК України, що суд не повідомив її про розгляд заяви, порушивши її права, що з тексту ухвали їй не зрозумілі підстави відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_3 доводи, колегія суддів приходить до висновок, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що аналіз змісту заявлених позовних вимог, предмету спору, наведеного заявником обґрунтування необхідності забезпечення позову та вимог діючого законодавства не свідчать про наявність передбачених законом підстав для задоволення заяви ОСОБА_3 Також суд обґрунтовував висновок посиланням на невідповідність виду забезпечення позову заявленим позивачем вимогам, на ризик порушення прав інших осіб.

Колегія суддів погоджується з ухвалою суду, оскільки суд вирішив заяву ОСОБА_3 у відповідності з вимогами закону, яким регулюється вирішення вказаного питання, постановлена судом ухвала обґрунтована і за змістом відповідає вимогам ст.ст. 153, 210 ЦПК України.

Як правильно зазначив суд в ухвалі від 27.04.2015 року, види забезпечення позову, згідно ч.3 ст.153 ЦПК України, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вимоги ОСОБА_3 ґрунтуються на припущеннях можливого порушення її прав і не містять даних про звязок між можливими протиправними діяннями відповідачів, коло яких, з огляду на розподіл функціональних обовязків, позивачем не визначено. Разом з тим, у заяві ОСОБА_3 просить вжити такі заходи забезпечення позову, які безпосередньо зачіпають права значного кола осіб (акціонерів, найманих працівників підприємства), які не мали і не мають відношення до квартирного обліку та права ОСОБА_3 на забезпечення житлом.

Позивач просила визнати дії (бездіяльність) відповідачів протиправними і відшкодувати моральну шкоду, конкретний розмір якої вона не вказала, зазначивши лише, що моральні страждання вона оцінює в суму вартості квартири. При цьому позивачем не вказано, яку саме квартиру вона має на увазі, який звязок між обліком осіб, що потребують забезпечення житлом, який здійснює виконавчий комітет органу місцевого самоврядування, і повноваженнями та впливом на вказаний облік з боку юридичної особи ПАТ «Автрамат» та голови правління ПАТ «Автрамат», прізвище та інші дані якого позивачем не вказані, моральними стражданнями і способом визначення нею розміру компенсації для відшкодування моральної шкоди.

Доводи ОСОБА_3 про незрозумілість та невмотивованість ухвали суперечать матеріалам справи, оскільки мотивувальна частина ухвали має достатньо змістовне обґрунтування прийнятого рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 про вжиття вказаних нею заходів забезпечення позову з посиланням на відповідні норми закону, якими регулюється вирішення даного процесуального питання, на відповідні положення постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року.

Не свідчать про наявність підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції і посилання ОСОБА_3 на те, що суд не повідомив її про розгляд заяви вирішив її заяви про забезпечення позову за її відсутністю, оскільки ст.153 ЦПК України не передбачає такого обовязку суду. Напроти, законом (ч.1 ст.153 ЦПК України) передбачено, що розгляд заяви про забезпечення позову має бути розглянута в день її надходження до судді.

Крім того, поза увагою ОСОБА_3 залишилась і та обставина, що особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову, згідно ст.155 ЦПК України, має право на відшкодування збитків, завданих забезпеченням позову.

Отже суд першої інстанції заяву ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову вирішив у відповідності із вимогами закону і підстав для скасування чи зміни ухвали суду від 27.04.2015 року немає.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст.312, ст.ст.313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 27 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційному оскарженню, згідно вимог ст.324 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий

Судді: