У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Мостової Г.І.,
Мартинюка В.І.,Наумчука М.І.,-
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7, про відшкодування шкоди порядку регресу, за касаційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 14 жовтня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 26 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) звернулось до суду із позовом до ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7, про відшкодування в порядку регресу страхового відшкодування. В обгрунтування позовних вимог, позивач посилався на те, що 04 грудня 2010 року близько 18 годин 40 хвилин на вул. Стрійській у м. Львові сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Honda CR-V, державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_7 та автомобіля BMW X5, державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6 В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Honda CR-V, державний номер НОМЕР_1 зазнав механічних пошкоджень. Розмір завданих збитків ОСОБА_7 за пошкоджений транспортний засіб, відповідно до звіту про оцінку автомобіля, № 63/11 від 27 січня 2011 року склав 36 139,65 грн. 24 лютого 2011 року позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування ОСОБА_7 у розмірі 25 287,38 грн, також за рахунок МТСБУ було здійснено оплату послуг аварійного комісара, залученого для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків в розмірі 875 грн. Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_6 в порядку регресу в рахунок виплати страхового відшкодування та виклик аварійного комісару в сумі 26 162,38 грн та витрати за надання правової допомоги у розмірі 2 тис. грн.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 14 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 26 січня 2015 року, в задоволені позову МТСБУ відмовлено за пропуском строку позовної давності.

У касаційній скарзі Моторне (транспортне) страхове бюро України просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційній суд, виходив з того, спірні правовідносини мають регулюватися ст. 993 ЦК України (суброгація), і внаслідок цього перебіг строку позовної давності обчислював з дня настання страхового випадку. Оскільки представник відповідача зазначив, що позов пред'явлений поза межами строку позовної давності, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що у задоволенні позову слід відмовити з підстав пропущення позивачем строку позовної давності.

Проте повністю погодитись з такими висновками судів не можна з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВЕ/8390520 від 03 грудня 2010 року відповідальність ОСОБА_7 застрахована СТДВ «Гарантія». Забезпечений транспортний засіб Honda CR-V, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 (а.с. 4).

04 грудня 2010 року близько 18 годин 30 хвилин по вул. Стрийській, у м. Львів сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля BMW X5, державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6 та автомобіля Honda CR-V, державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_7, в результаті якої автомобіль останнього отримав механічні пошкодження. Вказаний факт підтверджується довідкою ДАІ №9887 від 07 грудня 2010 року (а.с. 25) та звітом про оцінку автомобіля, № 63/11 від 27 січня 2011 року, який складений суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_8, згідно з яким ОСОБА_7 завдано матеріального збитку на суму 36 139,65 грн (а.с.5-6).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була.

На підставі наказу МТСБУ №536 від 02 березня 2011 року, згідно платіжного доручення №838 від 02 березня 2011 року, ОСОБА_7 перераховано страхове відшкодування завданих матеріальних збитків у розмірі 25 287,38 грн та відповідно платіжного доручення №672 від 24 лютого 2011 року, ОСОБА_8 перераховано витрати пов'язані з викликом аварійного комісару в розмірі 875 грн (а.с. 7).

Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 24 грудня 2010 року, ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 340 грн в дохід держави. (а.с. 2).

У березні 2014 року МТСБУ звернулось до суду з позовом до ОСОБА_6 щодо відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування.

Згідно пп. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності» (далі - Закон) МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі;

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування згідно з договором майнового страхування, у межах виплаченого відшкодування переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно зі ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Із роз'яснень, викладених у п. 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вбачається, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим.

При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування.

Суброгація може застосовуватися лише до майнового страхування.

Згідно з п. 2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

За положеннями ст. 257, ч. 6 ст. 261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання.

Згідно із статтею 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Таким чином, суд першої інстанції в порушення ст.ст. 212-215 ЦПК України, не визначився належним чином з характером спірних правовідносин, на вказані обставини уваги не звернув, не надав належної оцінки наявним у справі доказам, зокрема, зауваживши, що перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією, залишив поза увагою, що позивачем було відшкодовано потерпілому ОСОБА_7 завдану відповідачем майнову шкоду відповідно до положень пп. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону, оскільки цивільно-правова відповідальність останньої не була застрахована. Визначившись з тим, що відповідач є винуватцем ДТП та повинна нести відповідальність за завдану шкоду, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідне право позивача на відшкодування витрат в порядку регресу виникло починаючи з 03 березня 2011 року, тобто з моменту виплати страхового відшкодування, а не з моменту настання страхового випадку.

Суд апеляційної інстанції в порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги, в рішенні не зазначив конкретні обставини і факти, що спростовують такі доводи, і залишив рішення суду першої інстанції без змін.

За таких обставин, судові рішення першої та апеляційної інстанції підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 14 жовтня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 26 січня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова
В.І. Мартинюк
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук