Провадження № 2/760/6946/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Усатової І.А.

при секретарі Здорик Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва заяву представника відповідача ОСОБА_1 в цивільній справі за позовом ТВО військового прокурора Київського гарнізону в інтересах Державного підприємства «Київський автомобільний ремонтний завод» до ОСОБА_2 про визнгання особи такою, що втратила право користування службовим житловим приміщенням та виселення із зайнятого житлового приміщення,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Солом'янського районного суду м. Києва перебуває справа за позовом Військового прокурора Київського гарнізону в інтересах держави в особі Державного підприємства «Київський автомобільний ремонтний завод» до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування службовим житловим приміщенням та виселення із зайнятого житлового приміщення.

Як вбачається з позовної заяви, позов в інтересах Державного підприємства «Київський автомобільний ремонтний завод» заявлено т.в.о. прокурораКиївського гарнізону.

Представник відповідача звернулася до суду з клопотанням про залишення позову без розгляду, посилаючись на те, що згідно ч.3.ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній.

Військовий прокурор Київського гарнізону у судовому засіданні заперечував проти заявленого клопотання та вказав, що підстав для залишення позову без розгляду немає.

Суд, вислухавши думку сторін з приводу заявленого клопотання приходить до висновку про його задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається із позовної заяви, мотивуючи своє звернення із зазначеним позовом, прокурор вказує, що відповідач порушує соціальні інтереси держави, оскільки не звільняє приміщення, яке належить на праві повного господарського відання позивачу.

Наведені прокурором мотиви не можуть бути підставою для звернення прокурора із даним позовом, а позовна заява має бути залишена без розгляду, зважаючи на наступне.

Правовою підставою для участі у цивільному процесі органів та осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб виступає прокуор. Частиною 2 статті 45 ЦПК встановлено, що прокурор може звертатися із позовною заявою до суду з метою представництва інтересів громадянина або держави.

Статтею 45 ЦПК передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обгрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Викладене свідчить про те, що законом не передбачено права прокурора звертатися із позовною заявою до суду з метою представництва інтересів юридичних осіб, в тому числі суб"єктів господарювання, які мають самостійний обсяг право та дієздатності.

Обов'язковими умовами для застосування частини 2 статті 45 ЦПК з метою представництва інтересів держави виступають:потреба у зазначенні в позовній заяві змісту порушення інтересів держави (у чому полягає це порушення);обгрунтування необхідності захисту порушених інтересів саме прокурором; зазначення органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

При поданні даного позову прокурором не було доведено перелічених умов, підтвердженням чого слугують наступні обставини.

Посилання прокурора на порушення інтересів держави, які наведені в позовній заяві, не можуть бути визнані обґрунтованими і достатніми, оскільки вони суперечать вимогам закону.

Згідно з ч. З ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Зокрема, офіційне тлумачення поняття «інтереси держави», яке використовується в усіх процесуальних законах (у тому числі - в частині 2 статті 45 ЦПК) надано Конституційним Судом України в Рішенні від 8 квітня 1999 року у справі № 1-1/99 «Про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді».

Пунктом 1 резолютивної частини вказаного Рішення встановлено, зокрема, що «прокурори та їх заступники подають до арбітражного суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності».

Таким чином форма власності чи підпорядкування ДП «КАРЗ» та належність йому майна на праві повного господарського відання сама по собі не може бути підставою для подання прокурором позову в інтересах зазначеної юридичної особи.

Крім того, ДП «КАРЗ» взагалі не може виступати позивачем у справі за позовом прокурора, поданого в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Про це свідчить пункт 2 згаданого вище Рішення Конституційного суду: «Під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", зазначеним у частині другій статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Як вбачається з позову посилань на те, що ДП «КАРЗ» надано повноваження органу виконавчої влади прокурором не наведено.

Крім того, слід зазначити, що предметом спору у даній справі є майнові права та інтереси ДП «КАРЗ», а саме - право повного господарського відання житловим приміщенням. Тобто, у даному випадку має місце цивільно-правовий спір.

Таким чином, заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

У позовній заяві відсутні відомості про будь-які обставини, які перешкоджають зазначеному підприємству самостійно реалізовувати свою процесуальну дієздатність:

Позов подано з метою захисту майнових прав конкретної юридичної особи, а не з метою захисту інтересів держави, ДП «КАРЗ» не є органом державної влади, тому воно не може бути позивачем у справі за позовом прокурора в інтересах держави,

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 207 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

У позовній заяві відсутні відомості про будь-які обставини, які перешкоджають зазначеному підприємству самостійно реалізовувати свою процесуальну дієздатність:

Позов подано з метою захисту майнових прав конкретної юридичної особи, а не з метою захисту інтересів держави, ДП «КАРЗ» не є органом державної влади, тому воно не може бути позивачем у справі за позовом прокурора в інтересах держави.

Згідно з роз'ясненнями Верховного Суду України, наданими у абз.абз. 2 та 3 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів інших осіб у випадках, не передбачених законом, розгляду не підлягають.

Таким чином, наведені вище обставини по справі, в контексті норм права, закріплених у ч. З ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», а також у ч. 2 ст. 45 та гі. 2 ч. 1 ст. 207 Цивільного процесуального кодексу України, є підставою для залишення Позовної заяви прокурора без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 207 Цивільного процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, керуючись ч. З ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», п. 2 ч. 1 ст. 207, ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ТВО військового прокурора Київського гарнізону в інтересах Державного підприємства «Київський автомобільний ремонтний завод» до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування службовим житловим приміщенням та виселення із зайнятого житлового приміщення залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення чи протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали, постановленої без участі особи, яка її оскаржує.

Суддя: