Справа № 370/2385/13ц Головуючий у І інстанції Оберемко В.О.
Провадження № 22-ц/780/3681/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 47 16.06.2015
УХВАЛА

Іменем України

16 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Антоненко В.І.,

суддів: Касьяненко Л.І., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря Франюк Т.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 27 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, у якому просила у порядку поділу майна подружжя суму коштів у розмірі 200000 грн., що надані нею відповідачу для вкладення у підприємства ТОВ «ВЕРХНЄ СВІТЛО - Україна» та ТОВ «Техніка денного світла-Україна», зарахувати як компенсацію, та зменшити на цю суму частку відповідача у спільному сумісному майні подружжя, а саме на 50000 грн. зменшити частку відповідача на спільне сумісне майно та визнати за позивачем право власності на автомобіль НОМЕР_1, а залишкові 150000 гривень, які позивач надавала відповідачу врахувати на її користь, як компенсацію при розподілі спільного сумісного майна подружжя, зменшивши частку відповідача на спільне сумісне майно, виділивши позивачу 2/3 частини будинку за адресою Київська область, Макарівський район, с. Лишня, вул. Київська, буд. 14-А, та земельної ділянки розміром 0.1361 га за тією ж адресою.

Позовні вимоги мотивувала тим, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 09 квітня 2002 року. За час шлюбу в них народилася дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. За час перебування у шлюбі з вини відповідача між подружжям систематично виникали непорозуміння та сварки. Відповідач не виявляв належної уваги до позивача, не цікавився інтересами сім'ї. За таких обставин збереження сім'ї і подальше спільне життя з відповідачем неможливе. У 2007 році за договором купівлі-продажу сторонами була придбана земельна цілянка розміром 0.1361 га, що розташована за адресою: Київська обл., Макарівський с. Лишня, вул. Київська, 14а. На цій земельній ділянці сторони збудували будинок за тією ж адресою, загальною площею 190,0 м2. Будинок збудований у 2010 році. Проте, право власності на земельну ділянку та право власності на будинок було оформлено на відповідача. Також у 2007 році сторонами було придбано автомобіль «Toyota Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_2, що зареєстрований на позивача. Також за час подружнього життя відповідач викупив частку у розмірі 100% сгатутного капіталу, а саме 800000 гривень, Товариства з обмеженою дповідальністю «ВЕРХНЄ СВІТЛО - Україна» Крім того, позивачу стало відомо, що відповідач викупив частку у статутному капіталі ТОВ «Техніка денного світла-Україна» у розмірі 9250 гривень. Зазначала, що передала відповідачу грошову суму у розмірі 200000 грн., позичених нею коштів на вклад у статутні капітали до вищевказаних підприємств. Борг віддає сама, з зароблених нею коштів.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 27 січня 2015 року позов задоволено частково. Визнано право власності за ОСОБА_3 та ОСОБА_5 по 1/2 частині за кожним на автомобіль марки Toyota Corolla 1,6, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, вартістю 107830 (сто сім тисяч вісімсот тридцять) гривень, без його реального поділу та залишено вказаний автомобіль у спільній частковій власності ОСОБА_3 та ОСОБА_5. Визнано право власності за ОСОБА_3 та ОСОБА_5 по 1/2частині за кожним на житловий будинок розташований за адресою - вул. Київська, 14А, с. Лишня Макарівського району Київської області вартістю 710054 (сімсот десять тисяч пятдесят чотири) гривні, без його реального поділу та залишити вказаний житловий будинок у спільній частковій власності ОСОБА_3 та ОСОБА_5. Визнано право власності за ОСОБА_3 та ОСОБА_5 по 1/2частині за кожним на земельну ділянку розташовану за адресою - вул. Київська, 14А, с. Лишня Макарівського району Київської області, кадастровий номер :01:008:0026, вартістю 50247 (пятдесят тисяч двісті сорок сім) гривень, без її реального поділу та залишено вказану земельну ділянку у спільній частковій власності ОСОБА_3 та ОСОБА_5. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що сторони уклали шлюб 09 квітня 2002 року. Від шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. У 2007 році сторонами було придбано автомобіль «Toyota Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_2, що зареєстрований на ім.»я позивачки 26 вересня 2007 року. 28 серпня 2007 року сторони придбали спірну земельну ділянку в с. Лишня Макарівського району Київської області. В 2010 році сторонами збудовано житловий будинок на спірній земельній ділянці за адресою: с. Лишня Макарівського району Київської області, вул. Київська, 14-а

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст. 57, 60, 69, 70, 71, 72 СК України, ст.ст. 365, 368, 372 ЦК України та прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги позивача в частині поділу будинку, земельної ділянки та автомобіля є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження своїх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім втпадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст. ст. 60, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. У разі поділу цього майна частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 60 СК України майно, яке подружжя придбало у шлюбі, належить дружині й чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав через поважну чину (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що будь-яка річ, придбана за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, виходячи з того, що в Українї діє загальний режим спільності майна подружжя, згідно з яким майно, набуте в шлюбі, вважається таким, що належить подружжю, то у зв'язку з цим речі, набуті за час шлюбу, автоматично підпадають під режим спільного майна подружжя.

Відповідно спірна земельна ділянка, будинок та автомобіль «Toyota Corolla», реестрацшний номер НОМЕР_2, є спільним сумісним майном подружжя та підлягають поділу, виходячи з принципу рівності часток подружжя в цьому майні.

Враховуючи, те, що спірна земельна ділянка, автомобіль та будинок є речами не- подільними, що ці предмети спору мають різну вартість, що сторони не можуть дійти згоди щодо рівного поділу майна, як того вимагає закон, а тому вони відповідно до ч. 2 ст. 71 СК України не можуть бути виділені в натурі будь-якій зі сторін, оскільки жодна з них відповідно до положень ст. 365 ЦК України з вимогою про припинення права одного з подружжя на частку у спільному майні не зверталась, та попередньо не внесла на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми, тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про доцільність визначення ідеальних часток подружжя в цьому майні, яке є спільною сумісною власністю подружжя, без його реального поділу та залишити майно у спільній частковій власності позивача та відповідача.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність часткового задоволення позову, з чим і погоджується колегія суддів суду апеляційної інстанції.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи апелянта про те, що будинок був побудований за кошти, одержані від продажу належної йому та його матері квартири, не підтверджені доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Макарівського районного суду Київської області від 27 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: