АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ [1]

11 червня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.

суддів - Ящук Т.І., Стрижеуса А.М.,

при секретарі - Басюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Дельта Банк», третя особа ОСОБА_2 про визнання договору недійсним,

за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Мозолевської Вікторії Вікторівни на рішення Солом'янського районного суду м.Києва від 23 лютого 2015 року,

встановила:

у червні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідачів солідарно на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 5 054 235 грн. 26 коп., посилаючись на те, що 09 жовтня 2006 року між ПАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в розмірі 300 000 доларів США строком до 08 жовтня 2013 року зі сплатою 13,75 % річних, а з ОСОБА_2 - договір поруки. Відповідачі свої зобов'язання належним чином не виконують, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка складається з 2 979 395 грн. 21 коп. заборгованості по тіло кредиту та 2 074 840 грн. 06 коп. заборгованості по відсотках.

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив визнати недійсним зазначений кредитний договір, посилаючись на те, що договір було укладено із порушенням його прав як споживача.

Рішенням Солом'янського районного суду м.Києва від 23 лютого 2015 року позов було задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 4 748 813 грн. 34 коп., в задоволенні зустрічного позову - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ПАТ «Дельта Банк» - Мозолевська В.В. звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в сумі 5 528 450 грн. 15 коп., посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, позивач ПАТ «Дельта Банк» вказував, що 09.10.2006 р. між ПАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_1 було надано кредит в сумі 300 000 дол. США. терміном до 08.10.2013 р. На забезпечення виконання зобов'язань між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки.

Оскільки позичальник не виконував належним чином взяті на себе зобов'язання, виникла заборгованість, яку ПАТ «Дельта Банк», який придбав 27.09.2013 р. право вимоги, просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в загальній сумі 5 054 235 грн. 26 коп., та суму сплаченого судового збору.

В ході розгляду справи позивач збільшив свої вимоги та просив стягнути заборгованість в сумі 5 528 450 грн. 15 коп.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 23.02.2015 р. позовні вимоги було задоволено частково - стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість в сумі 4 748 813 грн. 32 коп., в задоволенні вимог до поручителя ОСОБА_2 та в задоволенні зустрічного позову - відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 14 травня 2015 р. за апеляційною скаргою ОСОБА_1 рішення суду першої інстанції було змінено та стягнуто з ОСОБА_4 заборгованість на користь позивача в сумі 3 487 960 грн. 56 коп. В іншій частині рішення залишено без змін.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення ст. 202, 203, 204, 215, 216, 509, 514, 516, 525, 526, 536, 610, 611, 625, 638, 639, 1049, 1050, 1054 ЦК України.

Задовольняючи основний позов частково, суд першої інстанції застосував наслідки пропуску строку позовної давності та зменшив розмір заборгованості, обчисливши його з 30.05.2011 р. та відмовив у задоволенні вимог до поручителя через пропуск строку на пред'явлення вимог до поручителя та вважав поруку припиненою відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що порушень вимог Закону України «Про захист прав споживачів» при укладенні даного договору не було.

Висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні частини вимог є законним та обґрунтованим та відповідає встановленим по справі обставинам.

Позивач в своїй заяві від 23.09.2014 р. про збільшення позовних вимог просив стягнути заборгованість по тілу кредиту - в сумі 254 145 дол. США та заборгованість по відсоткам в сумі 157 377 дол. США, що за курсом НБУ становить 5 528 450 грн.

Зменшуючи розмір заборгованості, суд першої інстанції визначив, що заборгованість по тілу кредиту становить 94 565 дол. США, а по відсоткам - 81 426 дол. США, застосувавши наслідки пропуску строку позовної давності. Вказаний розмір заборгованості суд визначив в еквіваленті за курсом НБУ на день розгляду справи в суді - 27 грн. 86 коп.

Суд першої інстанції правильно застосував положення ст. 257 та 267 ЦК України та вказав, що оскільки позивач звернувся до суду лише 30.05.2014 р., захисту підлягає його право на стягнення заборгованості, яка виникла після 30.05.2011 р.

Доводи апелянта про те, що строк дії договору був встановлений до 08.10.2013 р., а тому позивач не пропустив встановлений законом строк для звернення до суду за захистом свого права, є безпідставним, оскільки як видно з наданої позивачем виписки, прострочення сплати чергових платежів виникло з квітня 2009 р. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення позики. Тому у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань, позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Суму заборгованості по відсоткам, суд апеляційної інстанції зменшив та визначив в розмірі 30 631 дол. США у відповідності до терміну дії кредитного договору - 08.10.2013 р., оскільки підстави для нарахування відсотків після цієї дати відсутні.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог до поручителя ОСОБА_2, апелянтом не оскаржується.

Таким чином, рішення Апеляційного суду м. Києва від 14.травня 2015 р. та рішення суду першої інстанції в незміненій частині, слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - МозолевськоїВікторії Вікторівни відхилити..

Рішення Апеляційного суду м.Києва від 14 травня 2015 р., яким було змінено рішення Солом'янського районного суду м.Києва від 23 лютого 2015 року, залишити без змін.

В іншій частині рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 23 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи: 760/12002/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5366/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Лазаренко В.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.