Справа №: 400/533/15-ц
Провадження № 2/400/211/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 року

Петрівський районний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого судді - Больбот А. Ю.

при секретарі - Тюк Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петрове Кіровоградської області справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи це тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 28.05.2008 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Зазначає, що відповідач не виконав покладені на нього договором зобовязання щодо погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов договору, внаслідок чого станом на 28.02.2015 року утворилась заборгованість по кредитному договору в сумі 53776,82 грн., як складається з наступного: 14702,02 грн. заборгованість за кредитом; 33258,67 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2779,14 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 8,6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 2536,99 грн. штраф (процентна складова), а тому позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості.

Представник позивача в судове засідання не зявився, однак надав до суду заяву, в якій прохав слухати справу без його участі, позов підтримав в повному обсязі та пояснив, що відповідачем по справі здійснено останній платіж по погашенню заборгованості за кредитом 14.10.2011 року в сумі 3995,00, який відображено в розрахунку заборгованості. Потім в межах строку позовної давності, а саме 14.10.2014 року представник позивача звернувся з позовом про стягнення боргу з ОСОБА_1 до Жовтоводського міськсуду Дніпропетровської області, так як останній в своїй заяві-анкеті зазначив адресу проживання ІНФОРМАЦІЯ_1. Проте, у звязку з тим, що позивач зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2, 17.11.2014 року судом було винесено ухвалу про повернення позовної заяви позивачу для звернення до належного суду. Після цього позивач звернувся до Петрівського районного суду Кіровоградської області з даним позовом. Також представник позивача зазначив, що на підставі вказаних обставин строк позовної давності був перерваний, а тому не є пропущеним.

Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки відповідача суду не відомі.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо заявлених позовних вимог заперечила та вказала, що позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості є необґрунтованим та не може бути задоволений, у звязку з тим, що представником позивача, в порушення вимог ст.10 ЦПК України, де зазначається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не додано до позовної заяви допустимих доказів, які б обґрунтовували позов, а додані до матеріалів справи копії документів посвідченні з порушенням законодавства, що регламентує порядок посвідчення копій документів.

Також, представник відповідача надала до суду заяву про застосування позовної давності, так як даний позов подано до суду після спливу трьохрічного строку позовної давності.

Суд, заслухавши думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до укладеного договору № б/н від 28.05.2008 року між ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1, останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач не виконав покладені на нього договором зобовязання, щодо погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов договору, внаслідок чого утворилась заборгованість по кредитному договору в сумі 53776,82 грн., яка складається з наступного: 14702,02 грн. заборгованість за кредитом; 33258,67 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2779,14 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 8,6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 2536,99 грн. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.6-8).

Згідно ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання збов'язань не допускається.

Відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності зі ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, тобто причини невиконання відповідачем зобовязань правового значення для справи не мають.

Крім цього, згідно ст.ст.1048, 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором, до того ж, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, останній платіж по погашенню заборгованості за кредитом здійснений ОСОБА_1 - 14.10.2011 року.

В подальшому судом не встановлено дій відповідача, які свідчили б про переривання перебігу строку позовної давності.

На підставі вказаних обставин, в межах строку позовної давності, представник позивача звернувся з позовом про стягнення боргу з ОСОБА_1 до Жовтоводського міськсуду Дніпропетровської області, так як в своїй заяві-анкеті ОСОБА_1 зазначив адресу проживання ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9).

Проте, у звязку з тим, що позивач зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2, 17.11.2014 року Жовтоводським міськсудом Дніпропетровської області було винесено ухвалу про повернення позовної заяви позивачу для звернення до належного суду (а.с.5).

Після цього, представник позивача, після спливу трьохрічного строку позовної давності, лише 24.04.2015 року звернувся з даним позовом до Петрівського районного суду Кіровоградської області (а.с.2).

Частинами 1,2 ст.264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Враховуючи вищевикладене, твердження представника позивача, щодо переривання строків позовної давності в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження, а тому суд вважає за необхідне заяву представника відповідача, щодо застосування позовної давності до предявленого позову - задовольнити.

Це повністю узгоджується з позицією Верховного ОСОБА_1 України висловлену ним в постанові по справі № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року де зазначається, що відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Згідно ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленого до винесення ним рішення.

В силу ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові.

З огляду на те, що позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними платежами, обчислюється з моменту настання строку погашення чергового платежу, отже на час пред'явлення позивачем цього позову 24.04.2015 року позовна давність сплила, тому суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Вказані правовідносини регулюються ст.ст.525, 526, 530, 536, 550, 611, 625, 1048, 1049, 1050,1054 Цивільного кодексу України.

Керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212, 213, 214, 215, 217, 218 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

В задоволені позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через Петрівський райсуд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно

Суддя Петрівського районного суду А. Больбот