У х в а л а

11 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Лященко Н.П.,

Сеніна Ю.Л.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 листопада 2014 року, клопотання про поновлення строку подання заяви про перегляд судових рішень, у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - Печерська районна в м. Києві державна адміністрація як Орган опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні дитини,

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19 червня 2014 року, позовні вимоги задоволено частково: зобов'язано ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_5 у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1; визначено способи участі батька, ОСОБА_5, у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_6.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 листопада 2014 року касаційну скаргу заступника прокурора м. Києва відхилено, заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 березня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 19 червня 2014 року залишено без змін.

29 травня 2015 року ОСОБА_4 звернулась до Верховного Суду України із заявою про перегляд вищезазначеного судового рішення з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статті 158 Сімейного кодексу України (далі - СК України).

На обґрунтування підстави перегляду зазначеного судового рішення, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 листопада 2014 року і 30 липня 2014 року, в яких, на її думку, по-іншому застосовано вказану норму матеріального права.

Водночас заявниця порушує питання про поновлення строку для подання вищезазначеної заяви, посилаючись на її неодноразові звернення до Верховного Суду України із заявами про перегляд вищезазначеного судового рішення, однак Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалами від 2 лютого 2015 року і 2 березня 2015 року їй було відмовлено в допуску справи до провадження Верховного Суду України. Тому вважає, що причини пропуску строку подання заяви про перегляд судового рішення є поважними.

Обговоривши вказане клопотання, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що воно підлягає задоволенню, оскільки причини його пропуску є поважними.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 12 листопада 2014 року, про перегляд якої порушує питання заявниця, касаційний суд, залишаючи без змін судові рішення, погодився з висновками судів про наявність правових підстав для визначення способів участі батька, з урахуванням інтересів дитини, у її вихованні та спілкуванні з нею.

Разом з тим в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 листопада 2014 року і 30 липня 2014 року, наданих заявницею для порівняння, суд касаційної інстанції, передаючи справи на новий апеляційний розгляд, зазначив про необхідність урахування інтересів дитини при з'ясування судами можливості участі батька у її вихованні та спілкуванні з нею.

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметом спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску вищевказаної справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною четвертою статті 356, частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку подання заяви про перегляд судового рішення задовольнити.

Поновити ОСОБА_4 строк подання заяви про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 листопада 2014 року.

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - Печерська районна в м. Києві державна адміністрація як Орган опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні дитини за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 листопада 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

Н.П. Лященко

Ю.Л. Сенін