Провадження № 22-ц/783/3322/15 Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі: головуючого Тропак О.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.,

за участю секретаря Іванової О.О.,

з участю прокурора Лящука Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Львівської міської ради на заочне рішення Сихівського районного суду м. Львова від 05 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 , третя особа Львівська міська рада про визнання права власності,-

в с т а н о в и л а :

03 листопада 2014 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом про визнання права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1. В обґрунтування позову зазначила, що в 2008 році за свої кошти самочинно реконструювала погріб, що відносився до будинку АДРЕСА_1. На прибудинковій ділянці за рахунок погрібу було розбудовано інший житловий будинок загальною площею 140 кв. м., що позначений під літ-Б-1, і знаходиться по за межами червоних ліній вулиці. Співвласники будинку АДРЕСА_1 надали свою згоду на реконструкцію погрібу, що належав її батькам ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Оскільки реконструйований будинок розташований на земельній ділянці прибудинковій території житлового будинку № 179., межі якої встановлені, акт узгодження меж земельної ділянки у встановленому порядку підписаний суміжними землекористувачами., суміжні ділянки у встановленому порядку надані у постійне користування, вказана земельна ділянка не може бути вилучена Львівською міською радою, оскільки на ній знаходиться житловий будинок № 179, тобто дана ділянка не є вільною, знаходиться у фактичному користуванні співвласників будинку № 179. Співвласники будинку АДРЕСА_1 не заперечують щодо визнання за нею права власності на вказаний будинок, а відтак просила суд визнати за нею право власності на вказане нерухоме майно.

Заочним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 05 грудня 2014 року позов задоволено. Вирішено: визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 позначений в технічному паспорті під літ. Б-1 виданого 07.11.2011 року ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» загальною площею 141,0 кв. м., житловою 89.5 кв. м., допоміжною 51,5 кв. м.

Не погодившись з рішенням суду заступник прокурора Львівської області в інтересах держави в особі : Львівської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом вимог матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Наводить доводи про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які правовстановлюючі документи позивачки щодо земельної ділянки, на якій було здійснено самочинне будівництво. Також в матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували відведення даної земельної ділянки позивачу, або документи, які б дозволяли виконувати на ній будівельні роботи. При прийняті оскарженого рішення судом не враховано вимог рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.09.2011 року № 835 «Про затвердження положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові» щодо порядку погодження самочинного будівництва. Зазначає, що експлуатація закінчених будівництвом об'єктів не прийнятих в експлуатацію, забороняється. Вважає, що будівництво вказаного будинку, здійснено без отримання будь-яких дозвільних документів, розроблення та затвердження проектної документації, без дозволу Інспекції Держархбудконтролю у Львівській області на виконання будівельних робіт, відповідно таке будівництво здійснено з порушенням норм Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

В судове засідання 18 червня 2015 року, представник третьої особи- Львівської міської ради, будучи належним чином повідомленим про час і місце проведення судового засідання , а також позивач та відповідачі, які у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважаються належним чином повідомленими, не з»явилися. Зважаючи на те, що судові повістки про судові засідання: 30.04.2015 року, 14.05.2015 року та 04.06.2015 року, які направлялися позивачеві та відповідачам рекомендованими поштовими відправленнями на адресу, зазначену ними у матеріалах справи, поверталися із відмітками відділення зв»язку із зазначенням причини повернення : «за закінченням терміну зберігання», провадження у справі було відкрито 08 квітня 2015 року, з метою дотримання строків розгляду апеляційної скарги, встановлених ч. 1 ст. 303-1 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглядати справу за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовільнити з наступних мотивів.

У відповідності до ч. 1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Зважаючи на те, що позивачем не надано доказів в підтвердження того, що житловий будинок, право власності на який вона просить визнати за нею:

було збудовано нею на земельній ділянці, відведеній їй для здійснення будівництва житлового будинку;

з належного дозволу чи належно затвердженого проекту;

з отриманням будівельних норм і правил,-

то отже цей будинок вважається самочинним будівництвом.

У відповідності до ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

У відповідності до ч. 3 ст. 376 ЦК України , право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці , що не була відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване майно.

У відповідності до роз»яснень, наведених у Постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)»:

- За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України). У зв»язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати наявність спору про право ( другий абзац пункту 9 Постанови);

Позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на чужій земельній ділянці може бути пред»явлено до органу державної влади або органу місцевого самоврядування та власника (користувача) земельної ділянки у випадку забудови на земельній ділянці , яка належить до державної чи комунальної власності або фізичній чи юридичній особі.

Водночас у цій справі позивачем не було надано доказів:

в підтвердження тієї обставини , що вона є одноосібним власником (користувачем) земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво і набула права на земельну ділянку на законних підставах , після здійснення нею дій, передбачених статтями 26-32 Закону України від 17 лютого 2011 року «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-УІ, або що відповідачі є власниками або користувачами цієї земельної ділянки, та заперечують проти визнання за позивачем права власності на самочинне будівництво;

про те, що позивач зверталася до інспекції державного будівельного архітектурного контролю про прийняття будинку до експлуатації.

Навпаки, у матеріалах справи є відповідь Департаменту містобудування Львівської міської ради від 01.10.2012 року № 3/10 -29326/24 на звернення позивача та відповідачів про технічно можливу експлуатацію самочинно збудованого індивідуального житлового будинку під літ. «Б-1» , за умови подальшого вирішення питання землекористування.

За таких обставин, є підстави для висновку про те, що самочинне будівництво було здійснено позивачем на земельній ділянці , яка належить до земель комунальної власності і належним відповідачем у цьому спорі повинна була бути територіальна громада в особі Львівської міської ради, а не відповідачі.

Цивільне процесуальне законодавство на стадії апеляційного перегляду не передбачає заміни неналежного відповідача - належним.

Таким чином, обставини справи у їх об»єктивній сукупності дають підстави для висновку про те, що позов пред»явлено до неналежних відповідачів та оскаржене рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права , а саме - вимог ч. ч. 1, 2, 3 ст. 376 ЦК України.

У відповідності до ч. 3 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов»язковою підставою для скасування рішення.

З огляду на очевидність неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права, що призвело до порушення законних прав і інтересів власника земельної ділянки в особі Львівської міської ради, апеляційну скаргу належить задовольнити, оскаржене рішення скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст.316, ст. ст. 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Львівської міської ради задовольнити.

Заочне рішення Сихівського районного суду м. Львова від 05 грудня 2014 року скасувати і ухвалити нове.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 , третя особа Львівська міська рада про визнання за ОСОБА_2 права власності на житловий будинок загальною площею 141 кв. м. , житловою 89,5 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 , позначений під літ. Б-1 у технічному паспорті , виданому Львівським обласним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: _______________ Тропак О.В.

Судді: ________________ Приколота Т.І.

________________ Федоришин А.В.