Справа № 22-ц/1090/3916/12 Головуючий у І інстанції
Провадження № 88-ц/780/6/15 Доповідач у 2 інстанції Даценко Л. М.
Категорія 1 04.06.2015
УХВАЛА

Іменем України

04 червня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Даценко Л.М.,

суддів Савченка С.І., Білоконь О.В.,

при секретарі Петленко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про перегляд рішення Апеляційного суду Київської області від 18 вересня 2012 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити дії,

встановила:

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 09 квітня 2012 року відмовлено в позові Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про зобов'язання знести самочинно збудований об'єкт будівництва - сарай розмірами 3,0 м * 4,0 м, розташованого в м. Ірпінь, АДРЕСА_1.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 18 вересня 2012 року зазначене рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення. Позов задоволено частково, зобов'язано ОСОБА_2 знести самочинно збудований об'єкт будівництва - сарай розмірами 3,0 м * 4,0 м, розташований в м. Ірпінь, АДРЕСА_1. В іншій частині позову відмовлено.

У лютому 2015 року ОСОБА_2 подав до суду апеляційної інстанції заяву про перегляд рішення Апеляційного суду Київської області від 18 вересня 2012 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, в якій посилався на те, що у січні 2015 року при ознайомленні з матеріалами перевірки прокуратури м. Ірпеня він виявив акт обстеження Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області від 12.02.2010 року, з якого вбачається, що спірний сарай побудований в складі однієї садиби і мінімальні протипожежні розриви в даному випадку не нормуються, а тому п. 3.25 ДБН не порушено.

Задовольняючи частково позов, суд апеляційної інстанції взяв за основу припис № 10, яким встановлено порушення розміщення сараю вимог п. 3.25 ДБН: порушені протипожежні відстані, не витримана нормативна відстань до межі сусідньої ділянки, не забезпечені необхідні інженерно-технічні заходи, що запобігають стіканню з покрівлі будівлі на суміжну земельну ділянку.

Однак, з вищевказаного акту обстеження від 12.02.2010 року вбачається, що п. 3.25 ДБН не порушено. Щодо інженерно-технічних засобів, то в судовому засіданні 09.04.2012 року ОСОБА_3 підтвердив, що дані засоби на спірному сараї встановлені. Що стосується недотримання відстані до межі сусідньої земельної ділянки, то заявник зазначає, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 в м. Ірпінь ним приватизована. Сарай, який він побудував, стоїть на тому ж місці, що і старий сарай. Відстань від стіни нового сараю до сусідньої земельної ділянки, якою користується ОСОБА_3, не змінилась. Вона залишилась такою ж, як і тоді, коли стояв старий сарай. Паркан між земельними ділянками збудований ним і стоїть на його території та жодним чином не зачіпає належну ОСОБА_3 земельну ділянку. Окремо від його паркану стоїть огорожа, що була поставлена ОСОБА_3

Крім того, рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 05 серпня 2014 року визнано недійсним рішення Ірпінської міської ради 35 сесії IV скликання від 27.04.2005 року № 1148-35- IV «Про технічну документацію із землеустрою щодо складання державних актів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадян» в частині затвердження технічної документації із землеустрою та передачі безоплатно у власність земельних ділянок, які розташовані за адресою м. Ірпінь, АДРЕСА_1, ОСОБА_3 Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1088 га, яка розташована за вищевказаною адресою, виданий ОСОБА_3

Отже, будь-яких порушень прав землекористувача ОСОБА_3 з боку нього не має, а приписи, які були покладені в основу рішення, не відповідають дійсним обставинам. Судом також не було враховано, що збудований спірний сарай прав ОСОБА_3 не порушує.

Вважає, що зазначені обставини є підставами для перегляду рішення суду апеляційної інстанції від 18.09.2012 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, оскільки вони є істотними для справи обставинами, що не були і не могли бути йому відомі на час розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи заявника та інших учасників судового процесу, колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області вважає, що заява про перегляд рішення апеляційного суду Київської області від 18.09.2012 року у зв'язку з нововиявленими обставинами не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв"язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Згідно роз'яснень п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами" від 30.03.2012 № 4 нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Згідно роз'яснень п. 4 зазначеної постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Згідно роз'яснень п. 6 зазначеної постанови при вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 361 ЦПК підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в статтях 362, 364 ЦПК.

Судове рішення не може переглядатись у зв'язку з нововиявленими обставинами у разі якщо обставини, передбачені частиною другою статті 361 ЦПК, відсутні, а є підстави для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку або Верховним Судом України, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 361 ЦПК, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Згідно роз'яснень п. 7 даної постанови обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Встановлено, що підставою для перегляду рішення апеляційного суду Київської області від 18 вересня 2012 року за нововиявленими обставинами заявник вважає те, що в акті обстеження Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області від 12.02.2010 року зазначено, що п. 3.25 ДБН не порушено, інженерно-технічні засоби на спірному сараї встановлені, відстань до межі сусідньої земельної ділянки дотримана. Крім того, рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 05 серпня 2014 року визнано недійсним рішення Ірпінської міської ради від 27.04.2005 року в частині затвердження технічної документації із землеустрою та передачі безоплатно у власність земельних ділянок ОСОБА_3 та визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1088 га виданий на його ім'я.

Однак, зазначені обставини, на які посилається заявник у своїй заяві, як на нововиявлені, не є підставами для перегляду рішення суду апеляційної інстанції у зв'язку з нововиявленими обставинами, передбаченими ст. 361 ЦПК України, оскільки ці обставини не є істотними для справи обставинами, що не були і не могли бути йому відомі на час розгляду справи, так як вони існували і могли бути відомі ОСОБА_2 на час розгляду справи, вони не спростовують факти, які встановлені судом на час розгляду справи і покладені в основу судового рішення.

Щодо акту обстеження Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області від 12.02.2010 року, в якому зазначено про відсутність порушення п. 3.25 ДБН, то він спростовується приписом № 10, складеним Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області 11 липня 2011 року, яким встановлено порушення розміщення сараю вимог п. 3.25* ДБН 360-92* «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» і зазначений припис покладений в основу рішення Апеляційного суду Київської області від 18 вересня 2012 року.

Також не можуть бути прийняті до уваги посилання заявника на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 05 серпня 2014 року, оскільки зазначене рішення набрало законної сили 23.10.2014 року, а дану заяву про перегляд рішення Апеляційного суду Київської області від 18 вересня 2012 року за нововиявленими обставинами заявник подав 12.02.2015 року, тобто з пропуском місячного строку, встановленого ч. 1 ст. 362 ЦПК України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не вбачає підстав, передбачених ст. 361 ЦПК України, для перегляду рішення апеляційного суду Київської області від 18.09.2012 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Керуючись ст. ст. 361-365 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Заяву ОСОБА_2 про перегляд рішення Апеляційного суду Київської області від 18 вересня 2012 року за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді