АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6186/15 Справа № 2-321/11 Головуючий у 1 й інстанції - Черновськой Г.В. Доповідач - Повєткін В.В.
У Х В А Л А

30 червня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна В.В.

Суддів: Рудь В.В., Ткаченко І.Ю.

При секретарі: Левцунову І.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2015 року

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя, треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу Румянцева Ірина Олексіївна, Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2015 року відмовлено у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення по справі (а.с.64-65 т.3).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с.68-70 т.3).

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є необґрунтованою і не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції встановив, що рішення суду не підлягає зміні в тій частині, що не було предметом судового розгляду.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2011 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково; визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину: земельної ділянки по АДРЕСА_1; із 67/100 частин будинку по АДРЕСА_1; адміністративного будинку літ.А-2 по АДРЕСА_2; автомобіля Porshe Cayenne, д/н НОМЕР_1; розподілено судові витрати (а.с.33,34-36 т.2).

07 квітня 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на відсутність в рішенні суду від 17 жовтня 2011 року повного опису визнаного за нею майна, з зазначенням загальної та житлової площі, а також зазначенням господарських будівель і споруд згідно даних технічної інвентаризації нерухомого майна КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради (а.с.43-44 т.3).

Згідно п.13 Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215 - 217 ЦПК.

У ній, зокрема, має бути зазначено: висновок суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково (при відмові в позові слід точно зазначити, кому, відносно кого та в чому відмовлено); висновок суду по суті позовних вимог: які саме права позивача визнано або поновлено; розмір грошових сум чи перелік майна, присуджених стороні; вартість майна, яке належить стягнути з відповідача, якщо при виконанні рішення присудженого майна у наявності не буде; конкретні дії, які відповідач повинен вчинити та на чию користь, або інший передбачений законом спосіб захисту порушеного права; розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 88 ЦПК; строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження; у яких межах допускається негайне виконання рішення, коли суд зобов'язаний або має право його допустити.

Зважаючи на цю норму права, ухвалюючи рішення про розподіл майна подружжя, суд додержався за змістом резолютивної частини вимог щодо зазначення конкретної інформації, а саме виклав висновок щодо часткового задоволення позовних вимог, переліку майна присудженого апелянту, розподілу судових витрат, строку і порядку набрання рішенням суду законної сили та його оскарження.

З огляду на це підстав для скасування ухвали суду першої інстанції немає.

У зв'язку з викладеним і керуючись ст.ст.307,312,314,315 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: