Номер провадження: 22-ц/785/5217/15
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Варикаші О.Д.

суддів - Бабія А.П.

- ОСОБА_2

при секретарі - Стадніченко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4 на рішення Іванівського районного суду Одеської області від 14.04.2015 року по справі за позовом ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про поділ спадкового майна,-

встановила:

Позивачка, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4, звернулася з вказаним позовом до суду (а. с. 1-6), в якому просила визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом після смерті 12 серпня 2010 року ОСОБА_8 на спадкове майно: 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Одеська область, Іванівський район, с. Білка, вул. Тригубова, буд. № 56 та на 1/4 частину земельної ділянки площею 6,199 га, що розташована на території Білчанської сільської ради Іванівського району Одеської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Свої позовні вимоги позивачка, як зазначено в рішенні суду, обгрунтовувала тим, що після смерті 12 серпня 2010 року її колишнього чоловіка ОСОБА_8, від шлюбу з яким вони мають дитину ОСОБА_4, відрилась спадщина на житловий будинок 56 з господарськими будівлями та спорудами по вул. Тригубова, в с. Білка, Іванівського району, Одеська область, земельну ділянку площею 6,199 га, що розташована на території Білчанської сільської ради Іванівського району. Спадкоємцями першої черги є донька позивачки та відповідачі. Спадкоємці мають право на однакову частку в спадковому майні відповідно по 1/4 частини кожному. Відповідач ОСОБА_5 чинить перешкоди в прийнятті спадщини шляхом не надання правовстановлюючих документів, тому не можливо оформити право власності на спадкове майно.

В судовому засіданні в суді першої інстанції, як зазначено в рішенні суду, представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні, та пояснила, що позивач не може реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно після смерті спадкодавця, із-за неможливості надання правовстановлюючих документів у звязку з їх відсутністю. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, вважаючи, що спору між сторонами щодо права на спадщину не має, а отримати свідоцтва про право на спадщину сторони не можуть, оскільки позивач звернулась до суду, що зумовило призупинення нотаріусом дій по видачі відповідного свідоцтва.

Рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 14.04.2015 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4, відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3, як законний представник малолітньої ОСОБА_4, подала апеляційну скаргу на рішення Іванівського районного суду Одеської області від 14.04.2015 року, в якій просить скасувати рішення суду від 14.04.2015 року та постановити нове рішення по суті позовних вимог, посилаючись на те, що вважає оскаржуване рішення суду незаконним та необґрунтованим, постановленим з порушенням норм матеріального права.

Відповідачами рішення суду не оскаржується.

В судовому засіданні представник позивачки підтримала апеляційну скаргу, представник відповідачки ОСОБА_5 заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Сторони в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи від них на адресу суду не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог та наданих доказів і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що 06 жовтня 2000 року позивач уклала шлюб з спадкодавцем, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а. с. 9).

10 вересня 2003 року шлюб між позивачем та спадкодавцем було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а. с. 10).

30 серпня 2001 року народилася ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження ( а. с. 11).

12 серпня 2010 року спадкодавець помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 12).

Відповідно до довідки КП Іванівського БТІ, будинок належав спадкодавцю на підставі рішення Іванівського районного суду Одеської області від 19 липня 2006 року (а. с. 15).

Рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 19 липня 2006 року за спадкодавцем визнано право власності на будинок та земельну ділянку (а. с. 16-18).

Відповідно до інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно спадкодавцю на праві власності належав, будинок (а. с. 19).

Земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №113542 (а. с. 20-21).

З повідомлення завідувача державної нотаріальної контори вбачається, що за заявою позивача було зупинено видачу свідоцтва про право на спадщину до вирішення судом спору між спадкоємцями (а. с. 23).

На підставі викладеного, відповідно до ч. 1 ст. 15, ст. 392, ч. 1 ст. 1217, ч. 2 ст. 1223, ч. 1 ст. 1261, ч. 1 ст. 1267, ч. 1 ст. 1269 ЦК України, п. 1 ч. 1 ст. 4, п. 3 ч. 1 ст. 34, ст. ст. 42, 46, 49, 67 Закону України «Про нотаріат», суд першої інстанції дійшов висновку, що з системного аналізу наведених норм вбачається, що право власності на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. Якщо право власності на житловий будинок підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлю, органи місцевого самоврядування зобовязані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, а нотаріус зобовязаний прийняти таку довідку разом з іншими правовстановлюючими документами для видачі свідоцтва про право на спадщину. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

Факт відмови позивачу в задоволенні нотаріальної дії може підтверджуватись тільки наявністю винесеної нотаріусом відповідної постанови. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі на будинок, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Цивільно-правовий спір між сторонами відсутній, оскільки нотаріусом не відмовлено у видачі спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину. Обставин втрати документу, який засвідчує право власності спадкодавця на будинок і земельну ділянку не встановлено, при наявності фактичних даних набуття права власності на майно за рішенням суду.

За таких обставин, суд першої інстанції констатував, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Проте, таких обставин судом встановлено не було, оскільки нотаріусом постанова про відмову у видачі свідоцтва про право власності на спадщину не виносилась, а нотаріальні дії, на підставі заяви позивача до вирішення справи судом, були лише призупинені. Нотаріус у повідомленні, відомостей про ненадання спадкоємцями документів не вказує.

Крім того, наявність фактичних обставин визнання відповідачем права спадкоємців на спадщину в визначених законом розмірах підтверджує факт відсутності спору взагалі, що виключає можливість задоволення позову з цих та наведених вище обставин.

Таким чином, суд першої інстанції вважав, що право позивача не було порушеним або оспорюваним, так як позивач має інші механізми реалізації своїх прав за умови звернення до нотаріуса для оформленні права власності в порядку спадкування, а у разі відмови має право на звернення до суду.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, яку висловив Пленум Верховного Суду України в пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування».

Вирішуючи справу, керуючись процесуальними нормами, суд першої інстанції виходив з такого.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 10 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб, в межах позовних вимог та на підставі поданих ними доказів (ч. 1 ст. 11 ЦПК України).

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із житлових, земельних сімейних, трудових відносин ( п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК України).

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (ч. 1 ст. 60 ЦПК України).

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (ч. 2 ст. 60 ЦПК України).

За таких обставин, суд першої інстанції, аналізуючи зібрані у справі докази, кожен окремо та всі в сукупності, матеріальні та процесуальні норми, не знайшов підстав для задоволення та відмовив в задоволенні позову.

Судова колегія, вважає, що суд першої інстанції, в межах позовних вимог, повно, всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та прийшов до правильного висновку на підставі наданих та досліджених доказів, відмовивши в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4

Тому судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, наданим доказам та відповідним нормам матеріального і процесуального права, а суд першої інстанції правомірно на підставі вимог закону та на підставі встановлених обставин справи дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Оскільки, порядок оформлення права на спадщину визначений Главою 89 ЦК України, якою передбачено позасудовий порядок оформлення права на спадщину.

Як розяснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_3 і відповідачі є спадкоємцями ОСОБА_8, померлого 12.08.2010 року (а. с. 12), та прийняли спадщину звернувшись із відповідними заявами до нотаріальної контори (а. с. 13-14).

Відповідно до листа Іванівської державної нотаріальної контори № 271/02-14 від 19.03.2014 року, адресованого позивачці (а. с. 23), нотаріальна контора не відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, зокрема видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а призупиняє таку видачу до вирішення справи судом на підставі заяви саме позивачки про призупинення видачі свідоцтва про право на спадщину.

Крім того, як пояснив в судовому засіданні представниквідповідачки ОСОБА_5, відповідачі не заперечують, що ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_3, разом з ними є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_8 та спору з приводу спадщини між ними не існує і вони не заперечують проти оформлення права на спадщину в позасудовому нотаріальному порядку.

За таких обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що у позивачки наявні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, докази протилежного в матеріалах справи відсутні, та в звязку з цим відсутні підстави для визнання права на спадщину в судовому порядку.

Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що призупинення видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом, здійснено останнім саме за заявою позивачки. Тому позивачці необхідно звернутися до нотаріальної контори та оформити право на спадщину в установленому законом нотаріальному порядку.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що відповідачка ОСОБА_5, звернувшись в нотаріальну контору, в заяві вказала, що крім неї та її малолітніх дітей, спадкоємців передбачених законом немає, свідчить про її невизнання права на спадкування ОСОБА_4, судова колегія не приймає до уваги, так як ці доводи не мають в даному випадку правового значення та не впливають на оформлення позивачкою права на спадщину в позасудовому нотаріальному порядку, враховуючи вище викладене та, оскільки відповідачами не оспорюються в судовому порядку права позивачки на спадщину, докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

Також судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги з приводу того, що представник відповідача про втрату документів на спадкове майно повідомив лише в судовому засіданні, нотаріусу такі факти невідомі, що позбавляє його можливості всебічно та обєктивно розглянути дану справу та прийняти процесуальне рішення (видати свідоцтво про право на спадщину або винести постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії).

Оскільки, спадкодавець ОСОБА_8 набув права власності на майно, яке увійшло до складу спадщини відповідно до рішення Іванівського районного суду Одеської області від 19.07.2006 року (а. с. 15-20) та відповідно до листа Іванівської державної нотаріальної контори № 271/02-14 від 19.03.2014 року, адресованого позивачці (а. с. 23), нотаріальна контора не відмовила у вчиненні нотаріальної дії, зокрема видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а призупинила таку видачу на підставі заяви саме позивачки про призупинення видачі свідоцтва про право на спадщину, а також в зазначеному листі нотаріальна контора не вказувала на відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, що не позбавляє позивачку звернутися до нотаріальної контори та оформити спадщину в позасудовому порядку.

Таким чином, враховуючи вище викладене, надані докази, обставини, якими позивачка обґрунтовувала свої позовні вимоги, доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони не спростовують висновки суду.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4 необхідно відхилити, а рішення Іванівського районного суду Одеської області від 14.04.2015 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Іванівського районного суду Одеської області від 14.04.2015 року по справі за позовом ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про поділ спадкового майна залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області О.Д. Варикаша

ОСОБА_9

ОСОБА_2