У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2015 р. м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Черкаської області від 10 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Ощадбанк», третя особа яка не заявляє самостійний вимог - ОСОБА_3, про визнання правочинів недійсними,

,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Ощадбанк» про визнання недійсними, з моменту укладення, додаткову угоду № 1 від 26.08.2008 року за зміни до додаткової угоди від 09.07.2010 року до договору відновлювальної кредитної лінії № 9542 від 05.12.2006 року, оскільки вважає, що всупереч нормам Закону України «Про іпотеку» не було проведено жодної державної реєстрації жодних змін до договору іпотеки, окрім змін 2010 року, якими також не змінено основне зобов'язання в частині збільшення сплати відсоткової ставки до 14,5%. Також просив визнати припиненими правовідносини по додатковій угоді № 2 від 09.07.2010 року до іпотечного договору № 9542 від 05.12.2006 року.

Позивач також зазначав, що в 2013 році Публічне акціонерне товариство «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартири в м. Умані. Позивач подав зустрічний позов про визнання недійсним договору іпотеки від 05 грудня 2006 року.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 липня 2015 року у задоволенні позову відмовлено у зв'язку з пропуском процесуального строку та за безпідставністю і необґрунтованістю позову.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 10 вересня 2015 року рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 липня 2015 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено за пропуском строку в частині визнання недійсними правочинів. Позовні вимоги в частині припинення правовідносин по додатковій угоді № 2 від 09.07.2010 року відмовлено, оскільки законами не передбачено припинення зобов'язання у зв'язку із підвищенням процентної ставки.

У касаційній скарзі скаржник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду Черкаської області від 10 вересня 2015 року, передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі оскаржується лише рішення апеляційного суду Черкаської області від 10 вересня 2015 року, тому перевіряється судове рішення апеляційної інстанції.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення. Викладені скаржником обставини не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суд апеляційної інстанції вірно визначився з характером правовідносин, які виникли між сторонами, надав їм належні правову оцінку, і обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні позові в частині визнання правочинів недійсними за пропуском процесуального строку, і в частині припинення правочину за безпідставністю, оскільки законами не передбачено припинення зобов'язання у зв'язку із підвищенням процентної ставки.

У касаційній скарзі скаржник посилається на ту обставину, що судом апеляційної інстанції не було взято до уваги положення ч. 3 ст. 65, ч. 2 ст. 177 СК України, ст. 578 ЦК України, ч. 4 ст.12 Закону України № 2623-IV від 02.06.2005 року «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей».

Зазначені доводи є безпідставними, оскільки ніякого відношення до позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Ощадбанк», третя особа яка не заявляє самостійний вимог - ОСОБА_3, про визнання правочинів недійсними, не має. Позовні вимоги щодо договору іпотеки поданій справі ОСОБА_2 не заявлялися і не були предметом розгляду.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Черкаської області від 10 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Ощадбанк», третя особа яка не заявляє самостійний вимог - ОСОБА_3, про визнання правочинів недійсними, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д я О.В.Попович