Справа № 435/4967/12
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 червня 2015 року Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Ковтун Н.Г.

при секретарі Троценко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду у м. Кривому Розі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про відшкодування збитків у звязку з неповерненням банківського вкладу та зобовязання повернути грошову суму вкладу та процентів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом про відшкодування збитків у звязку з неповерненням банківського вкладу та зобовязання повернути грошову суму вкладу та процентів, який в подальшому уточнила. В обґрунтування своїх уточнених позовних вимог позивач вказала, що між нею та ВАТ КБ «Надра», в особі заступника начальника відділення №22 філії ВАТ КБ «Надра» Дніпропетровське РУ ОСОБА_2 26.12.2008 року було укладено договір №733931 строкового банківського вкладу зі строком дії в 12 місяців (далі Договір). Відповідно до п. 2.1. Договору вклад надходить на вкладний рахунок в сумі 3455,69 доларів США. П. 2.3. Договору передбачено, що процентна ставка по вкладу встановлюється в розмірі 14% річних. Згідно з п. 4.4 Договору сплата нарахованих процентів за користування вкладом здійснюється в останній день строку вкладу. Проценти за користування банківським вкладом за період з 27.12.2008 року по 25.12.2009 року мали складати 482, 47 дол.США, за період з 27.12.2009 року по 25.12.2010 року 482, 47 дол.США, за період з27.12.2010 року по 25.12.2011 року 482, 47 дол.США. До 29.11.2011 року проценти по вкладу позивач не отримувала. 24.09.2011 року вона зняла з рахунку 400 дол.США частину процентів за період з 27.12.2008 року по 25.12.2009 року, розмір невиплачених відсотків становить 82, 47 дол.США. 11.10.2011 року позивач зняла зі свого банківського рахунку 600 дол.США, таким чином зменшив влкда до 2855, 69 дол.США (3455, 69 - 600). У звязку з порушення умов договору (невиплаті процентів) позивач 23.12.2011 року звернулась до відповідача із заявою про отримання вкладу та процентів в повному обсязі за користування вкладом за п.п.4.4. Договору за термін дії Договору та зазначила намір отримати суму вкладу з відсотками 26.12.2011 року. Відповідач на заяву про отримання вкладу позивач не отримала, тому звернулась до суду. 30.01.2013 року позивач повторно звернулась до відповідача з заявою про видачу процентів за користування вкладом та самого вклада. Відповідно до п.3.1.5., 4.7. Договорі банківського вкладу вважається продовженим і відповідно до умов п.4.3. проценти повинні бути нараховані позивачу за кількість днів перебування Вкладу у відповідача і фактичної кількості днів у календарному році , тобто до 30.01.2013 року. 30.01.2013 року позивачу була видано 2937, 46 дол.СЩА, що є сумою банківського вкладу в розмірі 2855, 69 дол. та залишку відсотків за період з 27.12.2008 року по 25.12.2009 року 82, 47 дол. Але проценти за користування банківським вкладом відповідач не повернув. До 30.01.2013 року за увесь час дії Договору позивач гроші отримала двічі: 24.09.2011 року 400 дол та 11.10.2011 року 600 дол.США. Вважає, що до спірних відносин слід застосовувати норми права, які регулюють відносини банківського вкладу, а не банківського рахунку. Тому що незважаючи на те, що відповідач перерахував банківський вклад на поточний рахунок, позивач не міг їм скористуватись та отримати усі суми.

Згідно з умовами п.2.3 Договору позивач повинен отримати 14% річних у розмірі 1377, 32 дол. За період з 27.12.2009 по 30.01.2013 роки, де за період з 27.12.2009 року по 25.12.2010 року на вклад 3455, 69 дол. 482, 47 дол., за період з 27.12.2010 року по 11.10.2011 рік 373, 48 дол на вклад в розмірі 3455, 69 дол.США, 521 дол. За період з 12.10.2011 року по 30.01.2013 року на вклад в розмірі 2855, 69 дол. У звязку з простроченням виконання грошового зобовязання просить стягнути 3% річних за період з 27.12.2009 року по 5.02.2015 року за несплату процентів в розмірі 14% - 191 , 45 дол. США, 3% річних за неправомірне користування вкладом до часу повернення з 27.12.2011 року по 30.01.2013 року 88, 05 дол.США. Разом з тим, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 5000 грн, оскільки з вини відповідача її родина перебувала у скрутному матеріальному становищі, вона була занепокоєна, була позбавлена нормального сну, переживала душевні страждання. Також просить стягнути 3085, 60 грн. - витрат на правову допомогу.

Позивач у судове засідання не зявилась, надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила розглянути справу за її відсутності. Раніше у судовому засіданні уточнений позов підтримала та вказала на те, що 26.12.2008 року уклала договір з відповідачем строкового вкладу в розмірі 3455, 69 дол.США на 12 міс з 14% річних. 23.12.2011 року вона звернулась до відповідача із заявою про повернення вкладу, бажаючи розірвати договір, якій автоматично було пролонговано. 24.09.11 року вона отримала 400 дол частку процентів за 2008-2009 роки, та 12.10.2011 року вона отримала 600 дол частину вкладу, а 30.01.2013 року отримала 2937, 46 дол., із яких решту відсотків за 2008-2009 рок в розмірі 82, 47 дол. Та залишок банківського вкладу в розмірі 2855, 69 дол. Просить стягнути з відповідача 14% вкладу до часу отримання в розмірі 1377, 32 дол., 3% за несплату 14% - 191, 45 дол., 3 % за неправомірне користування вкладом та не повернення його у строки 88, 05 дол. Просить стягнути моральну шкоду 5 тис. грн. та витрати на правову допомогу - 3085, 60 грн.

Представник відповідача, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, але також надав письмову заяву, в якій заперечував проти предявлених позовних вимог та просив розглянути справу за його відсутності. В запереченні на уточнений позов представник відповідача зазначив, що свої зобовязання перед позивачем банк виконав, шляхом перерахування вкладу на поточний рахунок, також вважає, що немає підстав для нарахування процентів на несплачену суму процентів. Також вважає, що відсутні підстави для стягнення моральної шкоди, оскільки ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено стягнення моральної шкоди лише в наслідок шкоди недоліками продукції. Вказує на те, що позивачем не доведені витрати на правову допомогу. Просить повністю відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Так, між позивачем та відповідачем, в особі заступника начальника відділення №22 філії ПАТ КБ «Надра» Дніпропетровське РУ ОСОБА_2 26.12.2008 року булол укладено Договір №733931 строкового банківського вкладу «Моє майбутнє», оформлений в межах пакета «ПП Базовий +» зі строком дії 12 місяців, відповідно до п. 2.1. якого вклад надходить на вкладний рахунок в сумі 3455,69 доларів США. (а.с.8). П. 2.3. Договору передбачено, що процентна ставка по вкладу встановлюється в розмірі 14% річних. 26 грудня 2008 року кошти в сумі 3455, 69 дол.США перераховані в належного позивачу поточного рахунку № 79192868 на депозитний рахунок № 733931 (а.с.13, 10).

Згідно з п. 4.4 Договору сплата нарахованих процентів за користування вкладом здійснюється в останній день строку вкладу (а.с.8-10).

Як вбачається з Поточного звіту (а.с.125) 26.12.2008 року з поточного рахунку на депозитний рахунок було перераховано 3455, 69 дол.США, 28.12.2009 року на поточний рахунок позивача було перераховано відсотки по депозитному рахунку в розмірі 482, 47 дол. США, а 10.06.2010 року переказана сума депозиту на поточний рахунок в розмірі 3455, 69 дол.США. 26 вересня 2011 року позивачу було видано готівкою 400 дол. по її заяві від 24.09.2011 року (а.с.17), 12.10.2011 року видано через термінал 600 дол (а.с.17), а 30.01.2013 року видано готівкою 2937, 46 дол.США, по заяві позивача від 30.01.2013 року (а.с.103).

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклади фізичних осіб банків та філій іноземних банків гарантуються в порядку і розмірах, передбачених законодавством України.

Вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно зі ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (ст. 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Відповідно до ч. 4 ст. 1060 ЦК України якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Згідно ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. Встановлений договором розмір процентів на строковий вклад або на вклад, внесений на умовах його повернення у разі настання визначених договором обставин, не може бути односторонньо зменшений банком, якщо інше не встановлено законом. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів на строковий вклад в односторонньому порядку є нікчемною. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти.

Згідно ст. 1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до 2.2. Договору від 26.12.2008 року, укладеного між сторонами, строк дії вкладу 12 міс. За п.3.4.2, 3.4.3, 3.4.4 , 3.4.5 Банк зобовязується повернути позивачу вклад за його вимогою в кінці терміну дії вкладу шляхом перерахування коштів на поточний рахунок вкладника. Відповідно до п.4.7. Договору у випадку, коли, в день закінчення строку дії вкладу, Вкладник не звернувся до банку, з вимогою про отримання вкладу, строк дії вкладу, зазначений у п.2.2 подовжується на такий самий строк.

За п.6.2. Договір вважається розірваним , якщо Банк відмовляється після закінчення строку дії вкладу від продовження строку дії вкладу, про що він має за 10 днів до закінчення строку дії вкладу, повідомити вкладника у письмовій формі про відмову подовжувати строк дії Вкладу та повертає суму Вкладу на Рахунок (а.с.8).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України зобовязана довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Суд виходить з того, що строк дії укладеного договору від 26.12.2008 року, після сплину 12 місяців, було пролонговано, оскільки відповідачем не надано відомостей, про направлення позивачем до банку вимоги про повернення вкладу, відповідно до вимог Договору. Кошти на поточний рахунок вкладника були переховані 10.06.2010 року (а.с.126), але в порушення п.6.2. укладеного Банк про розірвання Договору повідомив вкладника лише 15.11.2011 року (а.с.16), оскільки інше відповідачем не доведено, тому суд вважає, що Договір, укладений між сторонами було розірвано 15.11.2011 року, тому до цього часу Банк мав зобовязання про нарахування та сплату процентів по вкладу.

За Поточним звітом (а.с.125) відповідач нарахував та перевів на поточний рахунок відсотки по депозиту лише за період з 26.12.2008 року по 28.12.2009 року, хоча мав це зробити за період який передував достроковому розірванню договору, тобто із 29.12.2009 року 29.12.2010 року в розмірі 482, 47 дол. США та з 30.12.2010 року по 15.11.2011 року, що дорівнює 10 місяцям 18 дням в розмірі 428, 13 дол.США (482, 47+428, 13= 910, 60 за увесь період).

Суд вважає, що позивачем не доведено, те, що у неї не було реальної можливості отримати вклад, відсотки та розпорядитись ним на власний розсуд до 30.01.2013 року, оскільки в матеріалах справи маються заяви про видачу та отримання готівки від 26 вересня 2011 року (а.с.17), 30.01.2013 року (а.с.103), 12.10.2011 року видачі готівки через термінал. Інші документи, які б свідчили про не надання вкладнику можливості використання коштів, судові не надані.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, відповідач порушив зобов'язання за договором та прострочив його виконання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України наслідками порушення зобов'язання є, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення відповідно до вимог Закону N 2711-IV. Саме до цього зводиться правова позиція, що висловлена Верховним Судом України в постановах від 20 грудня 2010 року у справі N 3-57гс10 і від 4 липня 2011 року у справі N 3-65гс11.

Таким чином, починаючи з 29.12.2010 року (коли відповідач мав зарахувати відсотки за період з 29.12.2009 року по 29.12.2010 за рік в розмірі 482, 47 дол.США) по 5.02.2015 року 3% річних складають 59, 48 дол.США;

починаючи з 15.11.2011 року (коли відповідач мав зарахувати відсотки з 30.12.2010 року на день фактичного розірвання договору 15.11.2011 року за 322 дні в розмірі 428, 13 дол.США) по 5.02.2015 року 3% в розмірі дорівнює 41, 49 дол. США.

Усього 3% річних за несплату процентів у розмірі 14% складають 100, 97 дол.США.

Відповідно до п. 3 ч. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець - суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги.

Згідно з положеннями пунктів 22, 23 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем вважається фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Відповідно до п. 17 цього Закону послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Нормою ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Таким чином, внаслідок виплати процентів по Договору не в повному обсязі та із простроченням строків їх виплати позивачу завдано душевних та моральних страждань, які суд виходячи з принципів розумності та справедливості оцінює в 1000 грн.

Разом з тим, у звязку з порушенням її прав позивач вимушена була звернутися за юридичною допомогою та укласти Договір на оплату юридичних послуг. За складання позовних заяв та надання їй правової допомоги у суді позивачем сплачено 3085, 60 грн. фахівцю у галузі права (а.с.50 том 2).

На підставі положень ст. 88 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від оплати судових витрат, тому такі витрати у розмірі 344 грн. 10 коп. (229 грн. 40 коп. за вимоги майнового характеру + 114 грн. 70 коп. за вимоги про стягнення моральної шкоди) підлягають стягненню з відповідача в дохід держави та витрати на правову допомогу в розмірі 3085, 6 грн. на користь позивача.

Отже, зважаючи на вище викладене суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст.11, 15, 16, 23, 610-612, 623, 625, 627, 1058, 1060, 1061, 1067, 1170 ЦК України, ст. 57 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст.ст. 1, 22, 23 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 4, 10, 60, 79, 88, 213-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про відшкодування збитків у звязку з неповерненням банківського вкладу та зобовязання повернути грошову суму вкладу та процентів задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на користь ОСОБА_1 910, 60 доларів США (девятсот десять доларів США шістдесят центів) неотриманих ОСОБА_1 процентів за користування банківським вкладом у розмірі 14 % відповідно до умов Договору банківського вкладу №733931 від 26.12.2008 року за період з 29.12.2009 року по 15.11.2011 рік.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на користь ОСОБА_1 59, 48 дол.США (пятдесят девять доларів сорок вісім центів) 3% річних за несплату процентів у розмірі 482, 47 дол.США за період з 29.12.2010 року по 5.02.2015 року та 41, 49 дол.США (сорок один долар 49 центів) 3% річних за несплату процентів у розмірі 428, 13 дол.США за період з 15.11.2011 року по 5.02.2015 року, усього 3% річних за несплату процентів складають 100, 97 дол.США ( сто доларів девяносто сім центів).

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1000 ( тисяч) грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 3085, 60 грн (три тисячі вісімдесят пять грн. шістдесят копійок).

В задоволені інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в дохід держави судового збору в розмірі 344 (триста сорок чотири) грн. 10 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ковтун Н.Г.