Справа № 2-1286/10
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2 лютого 2010 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі
головуючого судді Целуха А.П.,
при секретарі судового засідання Корнієнко Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ВВ МВС про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -
ВСТАНОВИВ:
До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що 31.10.2003 року він був зарахований в Військову частину № НОМЕР_1 ВВ МВС на посаду начальника військового наряду (заступника начальника першого взводу). 24.11.2008 року згідно наказу №226 був звільнений з займаної посади. Згідно довідки розрахунку №37 від 25 грудня 2008 року на виплату грошової компенсації замість належних предметів форменого обмундирування за наказом № 29 від 12.12.2008 року позивачу належить до виплати 2 256,05 грн., Крім того, позивач просив стягнути державне мито в розмірі 51 грн., витрати на інформаційно технічне забезпечення цивільного процесу в розмірі 250 грн., витрати на юридичну допомогу у розмірі 300 грн. та відшкодування завданої моральної шкоди у сумі 5 000 гривень.
В процесі судового розгляду позивач уточнив позовні вимоги та просив зобов`язати військову частину НОМЕР_1 видати речове майно згідно наказу №29 від 12.12.2008 року та стягнути державне мито в розмірі 51 грн., витрати на інформаційно технічне забезпечення цивільного процесу в розмірі 30 грн., витрати на юридичну допомогу у розмірі 300 грн.
В судовому засіданні під час розгляду справи позивач уточнений позов підтримав, в своїх поясненнях послався на обставини, викладені у позовній заяві, просить позов задовольнити.
Представник відповідача позов визнав частково, не заперечує проти видачі речового майна згідно наказу №29 від 12.12.2008 року, в решті позову просив відмовити.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Як встановлено у судовому засіданні 31.10.2003 року позивач був зарахований в Військову частину № НОМЕР_1 ВВ МВС на посаду начальника військового наряду( заступника начальника першого взводу). 24.11.2008 року згідно наказу №226 був звільнений з займаної посади. Згідно довідки розрахунку №37 від 25 грудня 2008 року на виплату грошової компенсації замість належних предметів форменого обмундирування за наказом № 29 від 12.12.2008 року позивачу належить до виплати 2 256,05 грн.
Після звільнення позивач неодноразово звертався до керівництва військової частини про виплату заборгованості у сумі 2 256,05 грн., однак йому було відмовлено, у зв`язку з відсутністю коштів на особистому рахунку.
Порядок забезпечення речовим майном встановлено Положенням про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань у мирний час затверджено Кабінетом Міністрів від 28 жовтня 2004р. №1444.
Відповідно до п.28 Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004р. №1444, військовослужбовцям звільненим у запас або у відставку без права носіння військової форми одягу, виплачується грошова компенсація за не отримане речове майно або за їх згодою видається речове майно на суму грошової компенсації пропорційно часу, яке пройшло з дня виникнення права на отримання речового майна до дати підписання наказу про звільнення.
Відповідно до ст. 116 КЗпПУ при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.
Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Згідно зі ст. 117 КЗпПУ у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпПУ, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До судових витрат згідно зі ст. 79 ЦПК України відносяться судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема, витрати на інформаційно-технічне забезпечення; витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов`язані з явкою до суду; витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов`язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 16, 20, 23, 1166, 1188 ЦК України, ст.116, 117 КЗпПУ, ст.ст. 4, 10, 11, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до Військової частини № НОМЕР_1 ВВ МВС про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити в повному обсязі.
Зобов`язати Військову частину № НОМЕР_1 ВВ МВС видати ОСОБА_1 речове майно згідно наказу №29 від 12.12.2008 року( п.№63 И за станом здоров`я).
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ВВ МВС витрати по оплаті держмита у розмірі 51 грн., ІТЗ у розмірі 250 грн. та юридичну допомогу у розмірі 300 грн. на користь ОСОБА_1 .
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк зо дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.
ГОЛОВУЮЧИЙ А.П. ЦЕЛУХ