У Х В А Л АІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Черненко В.А., Штелик С.П.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпроагропрогрес» про розірвання договору оренди земельної ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним вище позовом, у якому просив розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпроагропрогрес» (далі - ТОВ «Дніпроагропрогрес»).

Посилався на те, що згідно з державним актом про право приватної власності на землю він є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Шевченківської сільської ради Васильківського району Дніпропетрвоської області. 18 листопада 2010 року ним укладено договір оренди земельної ділянки з ТОВ «Дніпроагропрогрес», який зареєстровано у книзі державної реєстрації договорів оренди землі у відділі Держкомзему Васильківського району Дніпропетровської області за № 02495.

Оскільки відповідачем не виконуються вимоги ст. 24, 25 Закону України «Про оренду землі» та розділу 3 укладеного договору оренди, позивач просив позов задовольнити.

Заочним рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено. Розірвано договір оренди земельної ділянки, укладений 18 листопада 2010 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Дніпроагропрогрес», зареєстрований у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі у відділі Держкомзему Васильківського району Дніпропетровської області за № 02495 від 11 жовтня (без зазначення року).

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову ОСОБА_4 у позові.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення місцевого суду.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не виконує свого обов'язку щодо своєчасної сплати орендної плати, що є підставою для його розірвання.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове, апеляційний суд вважав, що одноразова невиплата орендної плати за 2013 рік не свідчить про систематичне порушення умов укладеного між сторонами договору оренди та дійшов висновку про відсутність підстав для його розірвання.

Колегія суддів погоджується з такими висновками апеляційного суду.

Оцінивши всі зібрані у справі докази, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суд апеляційної інстанції, виходячи з принципу диспозитивності та заявлених позивачем вимог, обґрунтовано дійшов висновку про відмову останньому у позові.

Доводи скарги та матеріали витребуваної справи не дають підстав вважати, що судом при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені статтями 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Згідно із частиною першою статті 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної скарги не можуть бути визнані як підстава для призначення справи до судового розгляду.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 відхилити, рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Журавель

Судді В.А. Черненко

С.П. Штелик