У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2015 р. м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду Донецької області від 01 жовтня 2015 року у справі за позовом Виконавчого комітету Маріупольської міської ради до ОСОБА_2 про виселення без надання іншого житла,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року Виконавчий комітет Маріупольської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про виселення його та його неповнолітньої доньки ОСОБА_5 про виселення із службового житла без надання іншого, оскільки відповідач та його донька без правових підстав проживають у службовому помешканню. Позивач зазначив, що ОСОБА_2 01 червня 2004 року було звільнено з органів Служби безпеки України за власним бажанням і відповідач офіційно працює в м. Києві на посаді комерційного директора компанії ТОВ «Екоенержи». Квартира АДРЕСА_1 відповідачу була надана як службова. Оскільки відповідача звільнився із органів Служби безпеки України, то він повинен звільнити надану йому службову квартиру, однак відповідач добровільно відмовляється звільнити зазначену квартиру.

Рішенням Орджнікідзевського районного суду міста Маріуполя від 18 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 26 червня 2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 серпня 2014 року, визнано ОСОБА_2 та його неповнолітню доньку ОСОБА_5 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 01 жовтня 2015 року, позовні вимоги Виконавчого комітету Маріупольської міської ради задоволено. Виселено ОСОБА_2, 1972 року народження та ОСОБА_5, 1997року народження, із службового житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального та матеріального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду Донецької області від 01 жовтня 2015 року, та ухвалити нову ухвалу про відмову у задоволенні позову.

Вивчивши касаційну скаргу вважаю, ознайомившись із текстом оскаржуваних судових рішень, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам процесуальної норми права.

Суди попередніх інстанцій вірно визначилися з характером спірних правовідносин, які виникли між сторонами, надали їм правову оцінку і обґрунтовано дійшли висновку про задоволення позову.

Після набрання законної сили рішення Орджнікідзевського районного суду міста Маріуполя від 18 квітня 2014 року про визнання ОСОБА_2 та його доньку ОСОБА_5 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 відповідач разом зі своєю донькою повинні були добровільно звільнити службове помешкання.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ч.4 п.5 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду Донецької області від 01 жовтня 2015 року у справі за позовом Виконавчого комітету Маріупольської міської ради до ОСОБА_2 про виселення без надання іншого житла.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д я О.В.Попович