РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/14104/15-ц

пр. № 2/759/5991/15

23 листопада 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді : Лук'яненко Л.М.

при секретарі Скляренко В.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 02 вересня 2015 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 37686,49 грн., що виникла за кредитним договором № укладеним 21.11.2013 року.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 21.11.2013 року ОСОБА_1 та Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» уклали Договір про надання споживчого кредиту № згідно з умовами якого Банком надано Позичальнику кредит.

Відповідно до умов Кредитного договору Банком надано Позичальнику споживчий кредит, а Позичальник отримав його на умовах, що викладені у п. 1.1. Кредитного договору.

Згідно п. 1.2.1 Кредитного договору Банк надає Позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов цього договору, а Позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені цим договором та Додатком № 1 «Графік платежів», що є його невід'ємною частиною, а також виконувати інші умови договору.

Згідно умов Кредитного договору, що викладені у п. 1.4.1 - 1.4.7 Кредитного договору, Позичальник зобов'язаний повністю повернути Банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов'язання встановлені договором не пізніше 21.11.2016 року.

У зв'язку з невиконанням Позичальником умов Кредитного договору щодо повернення суми отриманого кредиту, сплати процентів за користування кредитом та сплати комісії за обслуговування кредиту, станом на дату розрахунку заборгованості Позичальника за Договором про надання споживчого кредиту № існує заборгованість перед Позивачем в розмірі 37686.49 гривень, що складається з: залишку заборгованості за кредитом в розмірі 29922.4 гривень; нарахованих відсотків за користування кредитом та комісії за обслуговування кредиту в розмірі 7764.09 гривень.

Відповідно до п. 3.6 Кредитного договору Банк має право відступити повністю частково свої права вимоги за Кредитним договором третій особі.

Відповідно до умов Договору факторингу № 22/12/2014 від 22.12.2014 року укладеного між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», Банк передав, а Фактор прийняв право вимоги до Позичальника, що випливають із Кредитного договору.

05.01.2015 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» рекомендованим листом на адресу відповідача надіслано повідомлення про зміну кредитора у зобов'язанні, а також здійснено вимогу дострокового повернення суми кредиту, відсотків за користування кредитом та комісії за обслуговування кредиту.

Таким чином, в порушення умов кредитного договору та чинного законодавства України відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання, що змусило позивача звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Просять стягнути з відповідача заборгованість, витрати по сплаті судового збору 376,86 гривень.

Представник позивача в судове засідання з'явився, позов підтримують, проти винесення заочного рішення не заперечують.

Відповідач по справі в судові засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Згідно ст.. 197 ЦПК у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вищенаведеного та зі згоди позивача, керуючись ч. 4, ст.. 169, ст.. 224 ЦПК України суд ухвалив, що рішення у справі можливо постановити при заочному розгляді справи.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Пунктом 29 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 21.11.2013 року ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» уклали Договір про надання споживчого кредиту № згідно з умовами якого Банком надано Позичальнику кредит. ( а.с. 3-5)

Відповідно до умов Кредитного договору Банком надано Позичальнику споживчий кредит, а Позичальник отримав його на умовах, що викладені у п. 1.1. Кредитного договору.

Згідно п. 1.2.1 Кредитного договору Банк надає Позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов цього договору, а Позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені цим договором та Додатком № 1 «Графік платежів», що є його невід'ємною частиною, а також виконувати інші умови договору.

Згідно умов Кредитного договору, що викладені у п. 1.4.1 - 1.4.7 Кредитного договору, Позичальник зобов'язаний повністю повернути Банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов'язання встановлені договором не пізніше 21.11.2016 року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до умов Договору факторингу № 22/12/2014 від 22.12.2014 року укладеного між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», Банк передав, а Фактор прийняв право вимоги до Позичальника, що випливають із Кредитного договору. (а.с. 17-20)

Відповідно до Акту прийому-передачі прав вимоги від 22.12.2014 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняв право вимоги до відповідача за кредитним договором № (а.с. 21 - витяг).

05.01.2015 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» рекомендованим листом на адресу відповідача надіслано повідомлення про зміну кредитора у зобов'язанні, а також здійснено вимогу дострокового повернення суми кредиту, відсотків за користування кредитом та комісії за обслуговування кредиту. (а.с. 14)

У зв'язку з невиконанням Позичальником умов Кредитного договору щодо повернення суми отриманого кредиту, сплати процентів за користування кредитом та сплати комісії за обслуговування кредиту, станом на дату розрахунку заборгованості Позичальника за Договором про надання споживчого кредиту № існує заборгованість перед Позивачем в розмірі 37686.49 гривень, що складається з: залишку заборгованості за кредитом в розмірі 29922.4 гривень; нарахованих відсотків за користування кредитом та комісії за обслуговування кредиту в розмірі 7764.09 гривень. (а.с. 16 - розрахунок заборгованості).

Уклавши з банком зазначений кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідач порушив взяті на себе договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості, яку суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

В матеріалах справи відсутній документ, що підтверджує сплату судового збору позивачем.

Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, суд стягує на користь держави з відповідача судовий збір у розмірі 376,86 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 512, 514, 525, 526, 1049, 1050, 1054, 1077 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 179, 209, 212-215, 218, 223, 224-226, 292, 294 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, паспорт серії НОМЕР_3, адреса: АДРЕСА_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (03680, м. Київ, вул. Фізкультури, 28- Д, , п/р № 3333 в АТ «ОТП Банк» м. Київ, МФО 300528) суму заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № в розмірі 37686 ( тридцять сім тисяч шістсот вісімдесят шість) гривень 49 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, паспорт серії НОМЕР_3, адреса: АДРЕСА_1) на користь держави судові витрати у справі у вигляді судового збору у сумі 487 (чотириста вісімдесят сім ) гривень 60 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя