Ухвала

іменем україни

10 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 11 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») звернулось до суду з вищезазначеним позовом, у якому просило стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором від 06 червня 2007 року у розмірі 1 491 дол. США, що еквівалентно 22 536,55 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 1 351,08 дол. США, що еквівалентно 20 409,47 грн, пеня - 140,81 дол. США, що еквівалентно 2 127,08 грн, сума заборгованості у вигляді курсової різниці в розмірі 121 750,79 грн, судовий збір 1 442,87 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 06 червня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, а зі ОСОБА_4 - договір поруки.

Згідно з кредитним договором банк надав позичальнику кредит у сумі 20 000 дол. США з терміном повернення до 05 червня 2017 року зі сплатою 12,5% річних у період з 06 червня 2007року до 25 серпня 2008 року.

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 21 березня 2011 року було задоволено позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто солідарно з останніх заборгованість в розмірі 16 984,51 дол. США, що за курсом НБУ станом на 23 листопада 2010 року становило 134 817,95 грн, з яких: непогашений кредит - 16 843,70 дол. США, що за курсом НБУ станом на 23 листопада 2010 року становило 133 700,24 грн, пеня - 140,81 дол. США, що за курсом НБУ станом на 23 листопада 2010 року становило 1 117,71 грн. Вказане рішення набрало чинності 31 березня 2011 року.

З урахуванням того, що строк кредитного договору закінчується 05 червня 2017 року, та те, що цей договір не є розірваним, у відповідача виникла прострочена заборгованість за сумою кредиту, яка станом на 02 грудня 2014 року становить 1 351,08 дол. США, що в перерахунку на гривні за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 20 409,47 грн.

Станом на 02 грудня 2014 року позичальнику нарахована пеня за порушення строків погашення кредиту в розмірі 140,81 дол. США, що в перерахунку на гривні за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 2 127,08 грн.

З урахуванням того, що кредитний договір від 06 червня 2007 року було укладено в іноземній валюті, доларах США, та те, що курс долара США відносно гривні значно зріс і станом на день подання позову та надання розрахунку становить 15,106043 грн за 1 долар США, сума боргу, стягнута з відповідача рішенням Ленінського райсуду м. Вінниці від 21 березня 2011 року в розмірі 16 984,51 дол. США, що за курсом НБУ станом на 23 листопада 2010 року становила 134 817,95 грн, збільшилась, та станом на 02 грудня 2014 року за офіційним курсом НБУ складає 256 568,74 грн, тобто, з моменту ухвалення рішення Ленінським районним судом м. Вінниці від 21 березня 2011 року курсова різниця становить 121 750,79 грн.

Рішенням Вінницького міського суду від 03 лютого 2015 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 11 березня 2015 року, в задоволенні позову ПАТ «Універсал Банк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Універсал Банк», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення зазначеним вимогам закону не відповідають.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 06 червня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, згідно з яким позичальник отримав кредит у розмірі 20 000 доларів США з терміном повернення до 05 червня 2017 року та 12,5 % річних з 06 червня 2007 року до 25 серпня 2008 року.

У цей же день між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_4 був укладений договір поруки.

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 21 березня 2011 року позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за вказаним вище кредитним договором було задоволено й стягнуто солідарно зі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 заборгованість у розмірі 16 984,51 дол. США, що за курсом НБУ станом на 23 листопада 2010 року становило 134 817,95 грн, з яких: непогашений кредит - 16 843,70 дол. США, що за курсом НБУ станом на 23 листопада 2010 року становило 133 700,24 грн, пеня -140,81 дол. США, що за курсом НБУ станом на 23 листопада 2010 року становило 1 117,71 грн. Зазначене рішення суду набрало чинності 31 березня 2011 року.

Також установлено, що на виконання вищевказаного рішення суду ОСОБА_3 сплатив останній платіж за кредитом у сумі 10 286,13 грн, виконавши зобов'язання у повному обсязі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ «Універсал Банк», суд першої інстанції, застосувавши до спірних правовідносин норми ст.ст. 11, 252, 509, 599, 631, 1048, 1054 ЦК України, виходив з того, що банківська установа не має права вимагати повторного стягнення тіла кредиту, оскільки рішення суду від 21 березня 2011 року відповідачі виконали, ОСОБА_5 повністю сплатив заборгованість за кредитним договором.

Суд апеляційної інстанції з такими висновками суду першої інстанції, погодився, залишив його рішення без змін і зазначив, що ОСОБА_5 повністю виконав зобов'язання за кредитним договором і наступні нарахування курсової різниці з 23 листопада 2010 року до 02 грудня 2014 року є безпідставними.

Проте з висновками судів погодитися не можна.

Звертаючись до суду з позовом, ПАТ «Універсал Банк» свої вимоги мотивувало тим, що відповідно до п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду (ст. 11 ЦК України).

Отже, грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таким чином, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, де відповідач повинен сплатити кредитору заборгованість за умовами кредитного договору, такі слід вважати грошовим зобов'язанням та на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув і не перевірив підстав для задоволення позову у даній справі, з врахуванням вимог ст. ст. 611, 625 ЦК України та правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові № 6-38цс11 від 24 жовтня 2011 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Перевіряючи законність рішення суду першої інстанції та залишаючи його без змін, апеляційний суд на зазначене також уваги не звернув, на порушення вимог статей 315, 316 ЦПК України не усунув допущені порушення суду першої інстанції.

Наведене свідчить, що як суд першої інстанції, так і апеляційний суд не встановили фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухвалених судових рішень із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції, у процесі якого суду слід урахувати наведене та залежно від установленого вирішити спір.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 11 березня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик