Провадження № 22ц/790/4355/15 Головуючий 1-ї інст. - Золотарьова Л.І.
Справа № 640/3336/15-ц Суддя доповідач - Бровченко І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Бровченко І.О.,

суддів -Малінської С.М., Піддубного Р.М.

при секретарі - Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2015 року про дозвіл на примусове проникнення до житла за поданням державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Манерко Дмитра Дмитровича про примусове проникнення до житлового приміщення боржника ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2015 року подання державного виконавця Київського ВДВС ХМУЮ Манерко Д.Д. про примусове проникнення до житлового приміщення задоволено. Надано дозвіл Київському ВДВС ХМУЮ на примусове проникнення до житлового приміщення боржника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, з метою повного виконання виконавчого листа №№643/18929/14-ц, виданого 24 грудня 2014 року Московським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 загальної заборгованості у розмірі 103357 грн. 94 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та відмовити у задоволенні подання старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Манерко Д.Д. про примусове проникнення до житлового приміщення боржника ОСОБА_1

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 24 грудня 2014 року Московським районним судом м. Харкова виданий виконавчий лист №643/18929/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальних збитків у розмірі 100354 грн. 40 коп., судових витрат у розмірі 1003 грн. 54 коп., моральної шкоди у розмірі 2000 грн., а всього 103357 грн. 94 коп.

Постановою державного виконавця Київського ВДВС ХМУЮ від 13 січня 2015 року відкрито виконавче провадження ВП №45997734 на підставі вказаного виконавчого листа.

Вказану постанову та лист державного виконавця про обов'язок боржника з'явитися до ДВС після отримання постанови отримана особисто боржником ОСОБА_1 16 січня 2015 року.

Державним виконавцем Київського ВДВС ХМУЮ Манерко Д.Д. зроблений запит №9075261 від 13 січня 2015 року до Державної податкової служби України про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками-юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями.

Згідно з відповіддю № від 14 січня 2015 року, ОСОБА_1 на обліку в органах Державної податкової служби не перебуває.

Згідно з відповіддю Державної податкової служби України від 14 січня 2015 року, ОСОБА_1 отримує дохід у Харківському національному університеті внутрішніх справ.

Відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек від 13 січня 2015 року, відомості у Реєстрах відсутні, нерухоме майно на ОСОБА_1 не зареєстровано.

13 січня 2015 року постановою державного виконавця накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1

Відповідно до витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 13 січня 2015 року, державним реєстратором внесено реєстраційний запис про арешт рухомого та нерухомого майна ОСОБА_1

Відповідно до відповіді адресно-довідкового бюро від 10 лютого 2015 року, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, з 08 квітня 2008 року.

З акту державного виконавця від 04 лютого 2015 року вбачається, що виходом державного виконавця за адресою місця реєстрації боржника доступу до приміщення надано не було. Двері відчинила мати боржника, яка повідомила, що в даний час боржник вдома відсутній, доступ до приміщення надати відмовилась. Було залишено виклик державного виконавця.

Відповідно до акту державного виконавця від 16 лютого 2015 року, виходом державного виконавця за адресою місця реєстрації боржника встановлено, що двері державному виконавцю ніхто не відчинив.

05 лютого 2015 року до Київського ВДВС надійшла заява представник боржника про ознайомлення з матеріалами справи. 06 лютого 2015 року представника боржника було ознайомлення з матеріалами справи, про що свідчить відмітка з підписом.

05 лютого 2015 року надійшла заява представника боржника про те, що боржник ОСОБА_1 не проживає за адресою реєстрації (АДРЕСА_1), майно боржника за вказаною адресою відсутнє, за адресою проживають ОСОБА_4, ОСОБА_5 та його дружина.

Дозволяючи державному виконавцю примусово проникнути до житлового приміщення, суд виходив з того, що дане проникнення до житла необхідно державному виконавцю для опису та арешту майна, що належить боржнику, який не виконує законних вимог державного виконавця.

З таким висновком суду першої інстанції судова колегія погодитися не може, оскільки вони зроблені з порушенням норм процесуального права.

Статтею 30 Конституції України встановлено, що кожному гарантується недоторканність житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Відповідно до п.10 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Проте, матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження того, що державний виконавець повідомлявся про час та дату розгляду справи. Подання розглянуто у відсутність державного виконавця та без дослідження виконавчого провадження внаслідок чого судом не в повній мірі з'ясовано обставини, які мають значення для справи.

Судом першої інстанції не перевірено, чи повідомлявся належним чином боржник про проведення виконавчих дій, чи дійсно особи зареєстровані у будинку АДРЕСА_1 перешкоджали державному виконавцю проникнути до житла та щодо неможливості виконання рішення суду не інакше, як на підставі примусового входження до житла. В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що будинок АДРЕСА_1 є місцем проживання боржника або в цьому житловому приміщенні знаходиться належне боржнику майно.

Суд першої інстанції не врахував вказаних обставин та порушив норми процесуального права, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України є підставою для скасуванню ухвали з передачею справи на новий розгляд в той же суд для розгляду подання про примусове проникнення до житла у відповідності з вимогами ст. 376 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, п. 3 ст. 312, 315, 319 ЦПК України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2015 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд питання.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому провадженні у справі.

Головуючий:

Судді -