Справа № 161/9056/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Філюк Т.М.
Провадження № 22-ц/773/8/15 Категорія: 47 Доповідач: Лівандовська-Кочура Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого-судді - Лівандовської-Кочури Т.В.

суддів Антонюк К.І., Свистун О.В.

при секретарі Кирилюку О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Радомишльської сільської ради, третя особа, управління Держземагенства у Луцькому районі Волинської області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, шляхом скасування рішення ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку та знесення житлового будинку, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 30 вересня 2014 року в позові ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вищеназваним рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим із-за неповноти зясування судом обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання по невідомим суду причинам не зявились, хоча своєчасно та належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи в суді апеляційної інстанції, а тому колегії суддів вважає можливим проводити розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ст. 305 ЦПК України.

У відповідності до вимог ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось, у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з наступних мотивів.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження доводів про порушення його прав, у розглядуваному випадку, тому передбачені законом підстави для задоволення позову відсутні.

Зазначені висновки суду ґрунтуються на встановлених обставинах справи та нормах матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, а тому з ними погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ст. 25 ЗК УРСР (в редакції 1970 року) права землекористувачів охороняються. Припинення права користування земельною ділянкою або зменшення її розмірів може мати місце лише у випадках прямо передбачених законом.

Згідно із ст. 36 ЗК УРСР право громадян на користування наданою земельною ділянкою підлягає припиненню відповідно повністю або частково у випадках: добровільної відмови від користування земельною ділянкою; закінчення строку, на який було надано земельну ділянку; переїзду на інше постійне місце проживання всіх членів двору або сімї; припинення трудових відносин, у звязку з якими було надано службовий наділ, за винятком випадків, передбачених ст. 134 цього Кодексу, а також інших випадків, передбачених законодавством СРСР і Української РСР; смерті всіх членів двору або сімї; виникнення необхідності вилучення земельної ділянки для державних або громадських потреб.

Частиною 1 ст. 15 ЦК Укоаїни передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав і інтересів судом є визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхній посадових і службових осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Отже, з системного аналізу положень цієї норми та положень ч. 1 ст. 15 ЦК України вбачається, що підставою визнання незаконним оскарженого рішення Радомишльської сільської ради є невідповідність його закону і порушення при цьому прав позивача.

Встановлено, що рішенням Радомишльської сільської ради № 24/8 від 21 червня 2013 року ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі та зобовязано виготовити технічну документацію з землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі та подати на затвердження сесії сільської ради (а.с. 24).

Також встановлено, що позивач ОСОБА_1 своїм підписом на Акті погодження меж з суміжними землекористувачами (землевласниками) від 04 жовтня 2013 року фактично погодився із площею земельною ділянки, виділеної ОСОБА_2 та її межами (а.с. 31).

Рішенням № 28/6 від 17 грудня 2013 року вирішено передати у власність ОСОБА_2 земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1250 га, для ведення особистого селянського господарства 0,2984 га, для ведення особистого селянського господарства 0,1722 га (а.с. 25).

17 січня 2014 року відповідачу ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на житловий будинок по вул. Сонячній, 9А в с. Суховоля Луцького району.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що в користуванні ОСОБА_2 до 1986 року перебувала земельна ділянка площею 0,50 га, на якій знаходився та знаходиться по даний час житловий будинок відповідача.

Як встановленого з Архівного витягу з протоколу засідання правління колгоспу ім. Жданова, с. Радомишль Луцький район № 2 від 27 лютого 1984 року ОСОБА_1 виділено земельну ділянку розміром 0,10 га за рахунок власної присадибної земельної ділянки (а.с. 22 зворот).

Згідно виписки з рішення № 31 виконкому Луцької районної ради народних депутатів від 13 лютого 1986 року «Про дозвіл на забудову земельних ділянок індивідуальними житловими будинками в селах району» вирішено дозволити будівництво індивідуального житлового будинку з надвірними будівлями гр. ОСОБА_1 в с. Суховоля Луцького району, зобовязано забудову ділянки проводити в строгій відповідності з будівельним паспортом, після закінчення нового житлового будинку старий знести в місячний строк (а.с. 12).

Відповідно до «Акту про винос в натурі меж земельної ділянки під будівництво індивідуального жилого будинку в містах, селищах міського типу і селах» від 10 березня 1986 року на підставі рішення виконкому Радомишльської сільської ради народних депутатів № 12 від 11.04.1985 року та виписки з рішення загальних зборів колгоспу ім. Жданова винесено в натурі (на місцевості) межі земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку в с. Суховоля Радомишльської сільської ради Луцького району площею 1200 кв.м. (а.с. 15).

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що із встановлених обставин справи, які підтверджуються належними та допустимими доказами обєктивно не встановлено, що рішення Радомишльської сільської ради порушує права та інтереси позивача ОСОБА_1, а земельна ділянка площею 0,1250 га, яка передана у власність відповідача перебуває у його користуванні, тоді як із схеми виносу меж земельної ділянки в натурі неможливо встановити її місце розташування та суміжних землекористувачів.

Згідно із ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, право власності є непорушним.

Право власності відповідача ОСОБА_2 на житловий будинок по вул. Сонячна, 9А в с. Суховоля Луцького району Волинської області зареєстроване у встановленому законом порядку і будь-яких правових підстав для його знесення позивачем не наведено та не здобуто судом.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

В ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_3 повідомив про смерть свого довірителя позивача ОСОБА_1, надавши копію свідоцтва про його смерть.

Враховуючи, що відсутні підстави для закриття провадження у справі, у розумінні вимог ст.ст. 310, 205 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції, як ухваленого на підставі повно, та всебічно зясованих обставинах, з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 305, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 вересня 2014 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді