Справа № 569/503/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2015 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючого судді Сидорука Є.І.,

при секретарі Філіповій І.М.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник Публічного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" звернувся до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач постачає відповідачу електроенергію на підставі договору №3279 про постачання електричної енергії від 12.02.2009 року. Розділ 8 вказаного договору передбачає, що розрахунки за використану електроенергію здійснюються у відповідності із додатком №4 до Договору №3279. Пункт 2 вказаного додатку передбачає, що вартість спожитої відповідачем електроенергії визначається на основі даних засобів обліку. Відповідач фіксує такі дані, оформляє відповідний звіт, який подає позивачу. На звіту позивач формує рахунок на оплату. У разі неможливості отримання постачальником електричної енергії даних про спожиту електричну енергію в зазначений термін визначення обсягу спожитої електричної енергії за поточний розрахунковий період здійснюється за середньодобовим обсягом споживання за попередній розрахунковий період з подальшим перерахунком у разі падання даних протягом наступного розрахункового періоду. Тривалість періоду розрахунку за середньодобовим обсягом споживання електричної енергії до отримання показів розрахункових засобів обліку має не перевищувати одного повного розрахункового періоду, після чого розрахунок обсягу спожитої електричної енергії здійснюється постачальником електричної енергії за величиною дозволеної потужності струмоприймачів та кількістю годин їх використання без подальшого перерахунку. Дана норма кореспондується з п.6.39 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року №28. У звязку із тим, що відповідач не подав звіти в червні-липні 2014 року, позивач визначав обсяг спожитої електроенергії у вказаному вище порядку. Таким чином, за розрахунковий період червня 2014 року відповідач боргує позивачу 1 634,93 грн. із врахуванням ПДВ та за розрахунковий період липня 2014 року 59 683,39 грн. із врахуванням ПДВ Загальний борг відповідача за червень-липень 2014 року становить 61 318,33 грн. Однак, відповідач здійснював оплату і станом на 11 липня 2014 року відповідач має заборгованість 59 019,01 грн. Просить стягнути з відповідача на користь позивача вартість електроенергії в розмірі 52 083,39 грн. та вартість електроенергії в розмірі 6 935,62 грн. та судовий збір у сумі 609,02 грн.

31 березня 2015 року представник позивача подав до суду додаткові пояснення в яких вказав, що постачання відповідачу здійснюється на обєкт типу «виробничий майданчик». Виходячи з цього, враховуючи правові норми та розяснення, відносини між позивачем та відповідачем регулюються саме ПКЕЕ. Відповідач не подавав звіти про використану електроенергію в червні-липні 2014 року. У зв»язку із цим позивач визначив її обсяг самостійно. Подальший перерахунок є неможливим виходячи, як з умов Договору №3279, так і п.6.39 ПКЕЕ.

01 квітня 2015 року ОСОБА_2 подав до суду заперечення в яких вказав, що дане нарахування не має нічого спільного з показниками вимірювальних пристроїв, які знаходяться на його території. В позовній заяві позивач невірно зазначив, що нібито він не надав дані про використану електроенергію і це стало причиною нарахування, навіть не зазначив чи є така можливість надавати чи не надавати звіт, тобто договір складений так, що винний у невиконанні договору завжди споживач, без права на пропуск звіту, в звязку з хворобою чи відсутністю в місті на день звіту, або навіть помилку (звіт не був прийнятий, бо був написаний червоним чорнилом). Позивач надає неправдиві дані по звітності, оскільки, за червень виписаний рахунок, а рахунок випускається тільки при звітності, і він був оплачений 24 червня 2014 року з переплатою на суму 417,55 грн. в позовній заяві зазначена заборгованість за червень 2014 року в сумі 1 634,93 грн. З урахуванням цього, навіть за їх правилами нарахування здійснено невірно. Оскільки навіть переплата вже давала можливість користування на другий місяць. Вимога здавати звіт споживачем законодавцем не обумовлена, а тільки правилами енергетичної галузі, які розроблялись власниками енергетичних компаній. В позовній заяві позивач пропонує реструктуризацію боргу, якого не існує, наперед звинувачуючи його у боргах, а законодавець говорить про заборгованість за спожиту електроенергію, в даному випадку за спожиту електроенергію розраховано. Згідно договору відповідальність за все тільки на споживачеві. У відповіді на його заяву позивач посилається на п.6.39 ПКЕЕ зазначив, що нарахування здійснюється у разі неможливості отримати постачальником даних про використану електроенергію цим самим підтверджує, що він і не намагався отримати дані, і тільки перед тим як подати позовну заяву, все таки здійснив фотозйомку показників лічильника. Просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задоволити позов за всіх обставин викладених в позові та додаткових поясненнях.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог за безпідставністю та недоведеністю.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 12 лютого 2009 року між ЗАТ «Ей-І-ЕС Рівнеенерго» (постачальник) та ОСОБА_2 (споживач) укладено договір №3279 про постачання електричної енергії за умовами якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з сумарною приєднаною потужністю 70кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Згідно п.10.4 договору останній набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31 грудня 2009 року. Договір вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

В наявних матеріалах справи такі заяви сторін відсутні, тому цей договір є чинним.

10 лютого 2014 року між ПАТ «Ей-І-ЕС Рівнеенерго» (постачальник) та ОСОБА_2 (споживач) укладено додаткову угоду №1 до договору про постачання електричної енергії №270023400 від 12 лютого 2009 року в якому Додаток №4 від 12 лютого 2009 року виклали в новій редакції. Ця додаткова угода вступає в силу з моменту її підписання та вважається невідємною частиною договору.

Під час виконання умов договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, згідно із пунктом 2.1 сторони зобов'язалися керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією.

Відповідно із п.2 додатку №1 до додаткової угоди №1 від 10 лютого 2014 року покази засобів обліку відповідно до переліку обєктів і точок комерційного обліку споживача, фіксуються споживачем 10 числа кожного місяця о 00 год. та вибірково контролюються (знімаються) постачальником.

Абзац 2 пункту 2 додатку № 1 до додаткової угоди №1 від 10 лютого 2014 року встановлено, що після зняття показів засобів обліку споживач оформляє Звіт про використану електроенергію, який складається у 2-ох примірниках, по одному для кожної сторони та 10 числа надає постачальнику нарочним, але не пізніше наступного робочого дня після зняття показів і одночасно отримує рахунок за фактично спожиту електроенергію.

Згідно із п.1 додатку № 1 до додаткової угоди №1 від 10 лютого 2014 року розрахунковим вважається період з 10 календарного числа попереднього місяця до такого ж календарного числа поточного місяця. Розрахунковий період прирівнюється до календарного місяця, того на який припадає дата остаточного розрахунку.

За умовами пункту 3 додатку № 1 до додаткової угоди №1 від 10 лютого 2014 року попередню оплату електричної енергії не пізніше 3-х банківських днів до початку розрахункового періоду. Попередня оплата здійснюється в розмірі повної вартості заявленого обсягу споживання електричної енергії у відповідному періоді.

Абзац 5-6 пункту 2 додатку № 1 до додаткової угоди №1 від 10 лютого 2014 року передбачено, що у разі неможливості отримання постачальником даних про використану електричну енергію зазначений термін (незалежно від причин), визначення обсягу спожитої електричної енергії здійснюється самостійно постачальником за середньодобовим обсягом споживання за попередній розрахунковий період. У разі наявності зафіксованих постачальником показників засобів обліку споживачеві виписується рахунок у відповідності до таких показників. Період розрахунку за середньодобовим споживанням електроенергії не повинен перевищувати один місяць, після чого постачальник проводить розрахунок обсягу спожитої електроенергії за встановленою потужністю струмоприймачів та числом годин їх використання до передачі показників розрахункових приладів без подальшого перерахунку. Відновлення розрахунків за розрахунковими приладами обліку здійснюється після спільного складання акту, у якому фіксуються покази приладів обліку електроенергії.

У випадку ненадання споживачем даних про обсяги спожитої електричної енергії порядок визначення обсягу спожитої електроенергії встановлено п.6.39 Правил.

Відповідно із п.6.39 Правил користування електричної енергії у разі неможливості отримання постачальником електричної енергії даних про спожиту електричну енергію в зазначений термін визначення обсягу спожитої електричної енергії за поточний розрахунковий період здійснюється за середньодобовим обсягом споживання за попередній розрахунковий період з подальшим перерахунком у разі падання даних протягом наступного розрахункового періоду. Тривалість періоду розрахунку за середньодобовим обсягом споживання електричної енергії до отримання показів розрахункових засобів обліку має не перевищувати одного повного розрахункового періоду, після чого розрахунок обсягу спожитої електричної енергії здійснюється постачальником електричної енергії за величиною дозволеної потужності струмоприймачів та кількістю годин їх використання без подальшого перерахунку. У цьому разі відновлення розрахунків за розрахунковими засобами обліку здійснюється після спільного складання акта, у якому фіксуються покази розрахункових засобів обліку електричної енергії.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач не надав постачальнику звіт про обсяг спожитої ним електроенергії за червень та липень 2014 року, такий обсяг визначався на основі даних про середньодобове споживання за попередній період.

У зв'язку із тим, що відповідач за червень-липень 2014 року не надав звіт про використану електричну енергію ПАТ "Рівнеобленерго" правомірно у відповідності із п.6.39 Правил за цей розрахунковий період визначило кількість спожитої електроенергії виходячи із середньодобового обсягу споживання електроенергії за попередній розрахунковий період.

Відповідно із ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Як вбчається з ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення.

За таких обставин, у відповідності до положень чинного законодавства, позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними доказами в справі.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн. на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,11, 58, 60, 212-215, 218, 294, 296, 297 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ПАТ Рівнеобленерго" задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ " Рівнеобленерго" ( ) вартість електроенергії в розмірі 52083,39 грн. на розподільчий рахунок № 9704 у ВАТ " Державний ощадний банк України, МФО 333368, ; вартість електроенергії в розмірі 6935,62 грн. на поточний рахунок № 6002 в ПАТ " Альфа-Банк", МФО 300346, код ОКПО 05424874 та судовий збір у сумі 609,02 грн. на поточний рахунок № 46002 в ПАТ " Альфа-Банк" , МФО 300346, код ОКПО 05424874.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Сидорук Є. І.

Повний текст рішення виготовлено 02 червня 2015 року.

Суддя : Сидорук Є.І.