Справа № 526/869/15-ц
Провадження № 2/526/478/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2015 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді - Прокопєвої Ю.Б.,

при секретарі - Шевченко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гадячі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Гадяцького району Полтавської області, треті особи Гадяцька державна нотаріальна контора, Відділ Держземагенства у Гадяцькому районі Полтавської області про визнання права на земельну частку (пай), -

ВСТАНОВИВ:

До суду з позовом звернулась ОСОБА_1 в якому просила постановити рішення, яким визнати за нею право на спадкове майно, що складається з земельної частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «ім.Ілліча» розміром 3,95 га в умовних кадастрових гектарах, яке належало померлій 26.09.1996р. її тітці ОСОБА_3

В обґрунтування позову посилається на те, що її тітка ОСОБА_3 проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 та працювала в КСП «ім.Ілліча» де набула права на земельну ділянку (пай) який розташований на території ОСОБА_2 сільської ради Гадяцького району. На підставі розпорядження голови Гадяцької РДА №371 від 01.08.1996р. на імя тітки виготовлено Сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ПЛ №019959, згідно якого їй належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «ім.Ілліча» розміром 3,95 га в умовних кадастрових одиницях. Але даний Сертифікат у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) не реєструвався та тітці за життя не видавався, про що свідчить довідка видана відділом Держземагенства у Гадяцькому районі. 26.09.1996 року тітка померла так і не встигнувши отримати Державного акту на право приватної власності на землю, після його смерті залишилися спадщина у вигляді вищевказаної земельної ділянки (паю). Також зазначила, що вона являється єдиною спадкоємицею після смерті тітки та прийняла спадщину після її смерті, так як у шестимісячний термін після смерті вступила в управління майном, про що свідчить довідка ОСОБА_2 сільської ради від 17.12.2013р. за №02-20/332. З метою оформлення документів на спадкове майно, яке складається з земельної ділянки вона звернулася до Державної нотаріальної контори для отримання Свідоцтва про право на спадщину, але отримала відмову у вчиненні нотаріальних дій у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа (Сертифікату).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причину неявки суду не повідомила, надала до суду заяву в якій просила суд розглядати справу без її участі, а також зазначила, що позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Гадяцького району Полтавської області у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, про причину неявки суду не повідомив, надав до суду заяву в якій просив розглянути справу без участі представника сільської ради. Також зазначили що не заперечують проти позову ОСОБА_4 З рішенням суду згодні.

Представник третьої особи Гадяцької державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, про причину неявки суду не повідомив, надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без участі представника нотаріальної контори, також зазначив, що проти позовних вимог не заперечують.

Представник третьої особи відділу Державного земельного агентства у Гадяцькому районі у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, про причину неявки суду не повідомив, надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без участі представника. При винесенні рішення покладаються на розсуд суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

24.06.2015 р. ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області було відмовлено у прийнятті визнання позову відповідачем ОСОБА_2 сільською радою Гадяцького району Полтавської області та продовжено судовий розгляд.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 26.09.1996 року померла ОСОБА_3, про що в книзі реєстрації актів про смерть 26.09.1996 р. зроблено відповідний актовий запис за №22, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія 1-КЕ №036263 від 26.09.1996р.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Оскільки ОСОБА_3 померла у 1996 році, відповідно до прикінцевих та перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР 1963 року.

Згідно довідки виданої Держземагенства у Гадяцькому районі на підставі рішення Гадяцької райдержадміністрації від 01.08.1996р. №371 покійній ОСОБА_3 (померлій 26.09.1996р.) належить право на земельну частку (пай) із земель які перебували у колективній власності КСП «Ім.Ілліча» розміром 3,95 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Сертифікат на право на земельну частку (пай) на імя ОСОБА_3 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по ОСОБА_2 сільській раді не реєструвався та не видавався.

Таким чином, в звязку з тим, що ОСОБА_3 належало право на зазначену земельну частку (пай), то суд приходить до висновку, що вказана земельна ділянка входить до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_3, що померла 26.09.1996р.

Відповідно до листа Гадяцької державної нотаріальної контори №333 від 27.05.2015р. після померлої 26.09.1996р. ОСОБА_3 із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась. Факт відсутності спадкової справи після смерті ОСОБА_3 також підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 27.05.2015р.

Відповідно до довідки виданої виконкомом ОСОБА_2 сільської ради №02-20/326 від 06.12.2013р. ОСОБА_3 у шлюбі не перебувала, прямих спадкоємців не має.

Відповідно до довідки виданої виконкомом ОСОБА_2 сільської ради №02-20/332 від 17.12.2013р. ОСОБА_1 вступила в управління спадковим майном в шестимісячний термін після смерті ОСОБА_3, яка померла 26.09.1996р., а саме користувалась майном та здійснювала ремонт будинку померлої.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, за ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець вважається таким, що фактично прийняв спадщину: якщо він довів, що він вступив в управління або користування спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до п.33 Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов'язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, що 29.01.2009 року були схвалено Рішенням Науково-експертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України, ЦК УРСР 1963 року передбачав фактичне прийняття спадщини. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо.

Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути:

- довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним;

- довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню;

- копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини;

- запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі);

- інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, оскільки позивач після смерті ОСОБА_3 з відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталась, спадкова справа щодо спадкового майна померлої не заводилась, свідоцтво про право на спадщину за законом не видавалось, заповітів померлою не складалось, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вона вступила в управління або володіння спадковим майном після смерті ОСОБА_3

Суд критично відноситься до довідки виданої виконкомом ОСОБА_2 сільської ради №02-20/332 від 17.12.2013р., оскільки з даної довідки взагалі не вбачається за якою адресою проживала померла, який будинок і на якій підставі їй належав, в якому потім робила ремонт ОСОБА_1, а також в управління якого саме спадкового майна і яким чином вступила позивач в шестимісячний термін після смерті ОСОБА_3

З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 3, 4, 8, 10,11, 15, 60, 209, 213, 214, 215, 223 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання права на земельну частку (пай) відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення шляхом подачі апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя - Ю. Б. Прокоп'єва