Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2762/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Мохонько К. М.
Доповідач Кривохижа В. І.
РІШЕННЯ

Іменем України

25.11.2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

Головуючої: Кривохижі В.І.

Суддів: Бубличенко В.П. Мурашка С.І.

при секретарі Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Кредекс фінанс" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Кредекс фінанс" на рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 22 вересня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю "Кредекс фінанс" звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що 4 січня 2012 року між ПАТ «Платинум банк» (надалі- первинний кредитор) та відповідачем був укладений кредитний договір на суму 2 812,56 грн. строком до 4 липня 2013 року. В подальшому первинним кредитором було відступлено право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «ФК»Бізнесфінанс», яким, набувши право вимоги за кредитним договором від 4 січня 2012 року на підставі договору факторингу від 26 липня 2012 року, відступлено право вимоги ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу від 8 жовтня 2012 року, яким в свою чергу відступлено право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Кредекс фінанс» згідно договору факторингу від 8 травня 2015 року. Тому, посилаючись на додаток №1 (реєстру боржників) до договору факторингу від 8 травня 2015 року щодо набуття грошової вимоги до відповідача, позивач і просив стягнути з останнього 2 983,6 грн. за невиконання умов кредитного договору від 04 січня 2012 року, з яких: 2 341,6 грн. заборгованості за основною сумою боргу, 336 грн. заборгованості за відсотками, 306 грн. заборгованості за пенею.

Рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 22 вересня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Суд дійшов висновку про те, що у матеріалах справи відсутні договори факторингу від 26 липня 2012 року та 8 жовтня 2012 року, а наявність кількох послідовних договорів факторингу суперечить ч. 1 ст. 1083 ЦК України.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду з ухваленням нового про задоволення позову через неправильне застосування норм матеріального і процесуального права. Зазначає, зокрема, що при зверненні до суду надані необхідні письмові докази на підтвердження позовних вимог, однак на порушення вимог чинного законодавства суд не повідомив позивача про необхідність надання певних документів та не витребував їх, а тому дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, в судове засідання не з»явилися, що відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Проте рішення суду зазначеним вимогам не відповідає.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції посилався на відсутність у матеріалах справи двох договорів факторингу, сама наявність яких суперечить ч. 1 ст. 1083 ЦК України.

Однак з такими висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від виконання зобов»язань та одностороння їх зміна недопустима.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положеннями ч.1 ст.1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.1 ст.1078 ЦК).

Із матеріалів справи вбачається, що 4 січня 2012 року між ПАТ «Платинум банк» та відповідачем був укладений кредитний договір на суму 2 812,56 грн. для придбання товару на строк 18 місяців під 0,0001 % річних, комісія за надання кредиту 187 грн. 60 коп., комісія за обслуговування кредиту 84 грн., що підтверджується заявою-анкетою позичальника та кредитним договором з обслуговування кредитної картки, страхуванням життя, майна та/або подовженої гарантії позичальника (а.с.6-7).

Згідно п.2.8 кредитного договору погашення позичальником заборгованості здійснюється щомісячно рівними частинами в сумі 241 грн., що підтверджується графіком платежів, встановленого додатком №1 до договору (а.с.7).

Пунктом 6.3 кредитного договору також передбачено, що у разі прострочення сплати процентів за користування кредитом та/або частини суми кредиту, позичальник зобов»язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,3% від простроченої суми нарахованих процентів та/або комісії за обслуговування кредиту, та/або від несплаченої частини суми кредиту за кожний день прострочення.

Матеріалами справи підтверджується, що банк свої зобов»язання виконав у повному обсязі, видавши кредитні кошти, однак у зв»язку з неналежним виконанням їх відповідачем станом на 27 червня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 2 983,6 грн., з яких: 2 341,6 грн. заборгованості за основною сумою боргу, 336 грн. заборгованості за відсотками, 306 грн. заборгованості за пенею.

Відповідно до долучених до позовної заяви письмових доказів, зокрема, листів банку - первинного кредитора, та витягів з реєстру боржників, витягу із договору факторингу від 8 травня 2015 року, первинним кредитором було відступлено право вимоги за зазначеним кредитним договором ТОВ «ФК»Бізнесфінанс» на підставі договору факторингу від 26 липня 2012 року, яким, набувши право вимоги за кредитним договором від 4 січня 2012 року, відступлено право вимоги ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу від 8 жовтня 2012 року (а.с.13,14), а останнім відступлено право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Кредекс фінанс» згідно договору факторингу від 8 травня 2015 року (а.с.4, 11-12).

Статтею 64 ЦПК України передбачено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Однак відповідно до вимог ч.4 ст.10 ЦПК України, п.п.2,3 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12 червня 2009 року із змінами «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» суд не повідомляв позивача про необхідність надання будь-яких документів та не витребовував їх.

Тому безпідставним є посилання суду першої інстанції, як на підставу відмови у задоволенні вимог, про відсутність у матеріалах справи всіх договорів факторингу.

Крім того, до апеляційної скарги позивачем додано належним чином засвідчені фотокопії договорів факторингу, в тому числі і від 26 липня та 8 жовтня 2012 року (а.с. 38-66).

Таким чином, відповідно до ст.ст.1077, 1078 ЦК України ТОВ «Кредекс фінанс» являється новим кредитором у зобов»язаннях з відповідачем відповідно до умов кредитного договору від 4 січня 2012 року.

Не грунтується на матеріалах справи і доказах і висновок суду щодо невідповідності послідовних договорів факторингу вимогам ч. 1 ст. 1083 ЦК України, оскільки п.5.4 цих договорів передбачено, що з моменту переходу до фактора прав вимоги, відповідно до умов цього договору, фактор має право на наступне відступлення права грошової вимоги будь-якій третій особі (а.с.42,49).

Оскільки обставини, що мають значення для справи не доведені, суд першої інстанції прийшов до висновків, які не відповідають обставинам справи, та ухвалив рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, відповідно до ст.309 ЦПК України це є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на відшкодування сплаченого судового збору 511,56 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 22 вересня 2015 року скасувати.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Кредекс фінанс" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Кредекс фінанс" заборгованість за кредитним договором 2 983,6 грн., з яких: 2 341,6 грн. - заборгованість за кредитом, 336 грн. - заборгованість за відсотками, 306 грн. - заборгованість за пенею, а також 511,56 грн. судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча:

Судді: