Номер провадження: 22-ц/785/5493/15
Головуючий у першій інстанції Смаглій М. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Оверіної О.В., Фальчука В.П.

при секретарі: Швець В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 травня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_4, 2007 року народження з 1500 гривень до 500 гривень щомісячно, до повноліття сина, а саме до 06 лютого 2025 року, мотивуючи це тим, що заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.02.2013 року з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1500 гривень щомісячно до його повноліття, а саме до 06 лютого 2025 року. Однак, як зазначає позивач, він не може сплачувати таку суму, оскільки в нього не має постійного місця роботи, постійного доходу, на обліку у центрі зайнятості він не перебуває, допомогу по безробіттю не отримує. Весь час він працює по приватному наймі. Ніякої нерухомості, автотранспорту він не має. На даний час він проживає з іншою жінкою у цивільному шлюбі, в якої є неповнолітня дитина, 2006 року народження, та яка, також перебуває на його забезпеченні, разом з його батьками.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 травня 2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задоволено частково. Зменшено розмір аліментів, що стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця: м. Кишинів, р. Молдова, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1, і/н НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 на утримання їх спільної дитини - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 лютого 2013 року з 1500 грн. щомісяця на 800 грн. щомісяця. Виконавчий лист № 1505/9513/2012 про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 - відкликано.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 травня 2015 року та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції при ухваленні рішення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що адвокатом позивача надано достатньо доказів, які свідчать про зміну сімейного стану позивача, що як наслідок погіршило його майновий стан і є підставою для зменшення розміру аліментів.

Проте погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна.

Судом встановлено, що:

- позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який було розірвано 11 лютого 2013 року. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

- 11 лютого 2013 року рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі № 1505/9513/2012, було вирішено стягнути з позивача ОСОБА_3 на користь відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 05.11.2012 року та до досягнення дитиною повноліття.

- позивач проживає у цивільному шлюбі з ОСОБА_5 та її сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, що підтверджується довідкою № 161 від 24.04.2015 року, яка видана Петропавлівською сільською радою Саратського району Одеської області.

- позивач ОСОБА_3 не працює, не працював, трудової книжки не має, про що свідчить довідка № 145 від 08.04.2015 року, видана Петропавлівською сільською радою Саратського району Одеської області.

- матеріальне становище позивача на теперішній час погіршилось. На утримані позивача є дитина від першого шлюбу, дружина з якою позивач перебуває у цивільному шлюбі та її дитина, більш того позивач не забезпечений житлом, орендує квартиру, не має постійної роботи, працює по приватному найму і не взмозі сплачувати аліменти у розмірі 1500 грн. щомісяця.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках.

Як вже зазначалося позивач просить зменшити розмір аліментів, які стягнуті з нього на утримання неповнолітньої дитини з 1500 грн. до 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Тобто в даному випадку предметом позову є зменшення розміру аліментів стягнутих у твердій грошовій сумі на меншу суму без зміни способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у певній твердій грошовій сумі на розмір аліментів, визначений у частці від заробітку (доходу) батька дитини).

Позивач у якості обставин зміни свого сімейного стану та погіршення майнового стану зазначив про те, що він будучи зареєстрованим у будинку своїх батьків у с. Петропавлівка Саратського району Одеської області, проживає на орендованій квартирі з ОСОБА_5 з якою перебуває у фактичних шлюбних відносинах та у якої є неповнолітній син ОСОБА_6 2006 року народження. Він не мав і не має постійної роботи і не перебуває на обліку у Центрі зайнятості та вимушений весь час працювати на тимчасових роботах по приватному найму. Так само працює по приватному найму і його співмешканка ОСОБА_5 У нього не вистачає коштів на утримання нової сім`ї та батьків, тому аліменти на дитину ОСОБА_4 він вимушений сплачувати у меншому розмірі, внаслідок чого виникла заборгованість по аліментам, яку він все ж таки намається погасити.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У якості доказів на обгрутування заявлених вимог позивачем представлено довідки Петропавлівської сільської ради Саратського району Одеської області, згідно яких вбачається, що:

- позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 складом сім`ї: ОСОБА_7 (батько), ОСОБА_8 (мати), ОСОБА_9 (брат) (а. с. 9);

- позивач не працює, не працював та трудової книжки не має (а. с. 10);

- позивач проживає у цивільному шлюбі з ОСОБА_5 та її сином ОСОБА_6 2006 року народження (а. с. 23).

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Статтею 74 СК України врегульовані відносини щодо майна набутого особами за час проживання ними однією сім'єю без реєстрації між собою та при цьому не перебувають в будь-якому іншому шлюбі.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірне майно.

Відповідно до ч.2 ст. 21 СК України проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Позивачем не надано належних доказів, що у нього виникли права та обов`язки чоловіка щодо ОСОБА_5 та усиновлювача щодо її неповнолітнього сина ОСОБА_6 2006 року народження.

Сам по собі факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу має значення для вирішення майнового спору.

До того ж встановлення такого факту є компетенцією суду. Довідка органів місцевого самоврядування щодо спільного проживання сторін може бути для суду доказом у разі заперечення однією із сторін самого факту такого спільного проживання.

Проте при вирішенні питання про зміну розміру аліментів, присуджених судовим рішенням, необхідно довести зміни саме сімейного стану платника аліментів, які призвели до неможливості сплачувати аліменти у присудженому розмірі. Тобто зміни, що мали наслідком виникнення у позивача взаємних прав та обов`язків щодо іншої жінки (реєстрації шлюбу). Проте таких доказів позивачем не надано. Не надано і доказів про усиновлення позивачем іншої дитини, зокрема ОСОБА_6

Крім того, зміна сімейного стану, як підстава зміни розміру аліментів присудженних за рішенням суду, виникає лише в контексті неможливості платника аліментів сплачувати попередній розмір аліментів у зв`язку із зміною сімейного стану. Тобто не завжди зміна сімейного стану є підставою для зміни розміру аліментів, а лише тоді, коли вона є причиною неможливості їх сплатити у тому розмірі, в якому вони були встановлені судовим рішенням.

Суд першої інстанції на вказане уваги не звернув.

Крім того, у якості підстави для зменшення розміру аліментів позивач послався на погіршення свого майнового стану зазначаючи про те, що він не мав і не має постійної роботи, не перебуває на обліку у Центрі зайнятості, вимушений весь час працювати на тимчасових роботах по приватному найму, немає і не мав на праві власності будинку, автотранспорту.

Проте такі обгрунтування позивачем заявлених вимог не свідчать про погіршення його майнового стану, оскільки самим позивачем зазначено, що він:

- не мав і не має постійної роботи, а весь час працював і працює по приватному найму;

- не мав і не має на праві власності нерухомості та автотранспорту.

У позові позивач вказував, що не взмозі сплачувати визначений судом розмір аліментів в усі 1500 грн. щомісячно і має заборгованість по сплаті аліментів.

В суді першої інстанції відповідач заперечувала проти наявності у позивача заборгованості по аліментам.

Суд першої інстанції достовірність обгрунтувань заявлених позивачем вимог та заперечень відповідача не перевірив.

Згідно із довідкою Відділу ДВС Саратського районного управління юстиції від 14.05.2015 року, доданої до апеляційної скарги, у ОСОБА_3 відсутня заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 за виконавчим листом № 1505/9513/2012 від 15.04.2013 року у розмірі 1500 грн. щомісячно з 05.11.2012 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до 05.02.2025 року. З 05.11.2012 року до 31.03.2015 року взагалі сплачено 43250 грн. (а. с. 39).

В засіданні судової колегії позивач надав документи, що за ним рахуються два автомобілі, які оголошено у розшук і поряснив, що один з автомобілів він вимушений був продати для погашення заборгованості по аліментам. Втім дані доводи позивача не свідчать про неможливість сплачувати ним аліменти на неповнолітню дитину у визначено судом розмірі 1500 грн. щомісячно.

Обгрунтування заявлених вимог про зменшення розміру аліментів погіршенням стану здоров`я позивач у позові не наводив і цими підставами свої вимоги не мотивував.

Отже, позивач є здоровою працездатною людиною, працює без офіційного оформлення трудових відносин та без декларування доходів, які отримує за виконану роботу. Документальних підтверджень про свої фактичні доходи позивачем не надано.

Таким чином, будь-яких належних та допустимих доказів про зміну свого сімейного та погіршення майнового стану, як підстав для зменшення визначеного судом розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 2007 року народження в сумі 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, ОСОБА_3 не представлено.

Судова колегія доходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції, яким були задоволені вимоги про зменшення розміру аліментів в порядку ст. 192 СК України - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні даних позовних вимог.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 317 ЦПК України, судова колегія -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 травня 2015 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили рішенням суду.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: О.В. Оверіна

В.П. Фальчук