Справа № 663/598/15-ц
Провадження № 2/663/335/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2015 року Скадовський районний суд Херсонської області в складі:

головуючої судді - Ведмідської Н.І.,

при секретарі - Пенза Н.І.,

за участю представників - ОСОБА_1., ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Скадовська цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення грошей. В позові зазначив, що 15.01.2014 року між ним та відповідачем укладений договір №SAMDNFD00 «Депозит Плюс». Сума вкладу складає 12 000 доларів США. Згідно з договором на вклад нараховуються відсотки 9,5% річних на картку НОМЕР_1. Крім того нараховується 1% в якості бонусу на картку Бонус плюс. 17.01.2014 року між ним та відповідачем укладений договір №SAMDNFD100 «Депозит Плюс» строком на 366 днів на суму 5000 доларів США. Згідно з договором на вклад нараховуються відсотки 9,5% річних на картку НОМЕР_1. Крім того 1% в якості бонусу на картку Бонус плюс. Вказані договори оформлені в смт. Чорноморське АР Крим. На його звернення до банку видати депозит у зв'язку із закінченням строку дії банк відповіді не надав. Діями відповідача завдано негативний вплив на його психологічний стан. Просить стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» суму вкладу в розмірі 17000 доларів США, три % річних в сумі 76,02 долара США, 5000 грн. компенсацію за моральну шкоду, витрати на правову допомогу.

Представник позивача позов підтримав, пояснив, що в обох договорах містяться зазначення сум залишків грошей які вносилися позивачем на виконання попередніх договорів банківського вкладу. Після продовження відносин з банком, між ними укладені договори на які позивач посилається в позові. Отже гроші вносились в касу банку на виконання первісних договорів.

Представник відповідача позов не визнав, пояснив, що відповідачем не надано доказів на підтвердження внесення грошей до установи банку, тоді як у зв'язку з аннексією АР Крим, банк позбавлений можливості перевірити документально твердження позивача. Підстави зазначення в договорі залишку на вклади пояснити не може та вважає це не підставою для стягнення грошей, отже позивачем докази укладання будь-яких інших договорів згідно з якими передані гроші банку, не надано. Просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників, суд дійшов наступного висновку.

З огляду на визначення договору банківського вкладу, що закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах, банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (стаття 2 Закону України від 7 грудня 2000 року N 2121-III "Про банки і банківську діяльність").

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Положення статті 1059 ЦК України врегульовує питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору.

Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно з пунктом 1.4 Положення залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року N492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за N1172/8493 (далі - Інструкція N492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10 Інструкції).

Пункт 10.1 Інструкції N 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Згідно з пунктом 8 глави 2 "Приймання банком готівки" розділу III "Касові операції банків з клієнтами" Інструкції N337, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, після завершення приймання готівки клієнту видається квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Аналіз зазначених норм дозволяє дійти висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошей на депозитний рахунок підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документу, що відповідає вимогам установленим законом, іншим нормативно-правовим актам у сфері банківської діяльності і звичаям ділового обороту.

Такої правової позиції дійшов ВСУ у постанові від 29.10.2014 року №6-118 цс 14.

Враховуючи наведене, наданий позивачем договір №SAMDNFD00 «Депозит Плюс» від 15.01.2014 року із зазначенням залишку на вкладі 12 000 доларів США з додатковою угодою та договір №SAMDNFD100 «Депозит Плюс» із додатковою угодою до нього, а також банківська картка, (а.с.13 - 18, 24) які надані позивачем на підтвердження зобов'язань відповідача не відповідають вищенаведеним вимогам, отже не підтверджують належними доказами внесення готівки до банку.

Не надано позивачем належних та допустимих доказів наявності інших договорів згідно яких позивачем наче б то раніше внесені гроші які зазначені в наданих договорах як залишок.

Таким чином, у зв'язку з недоведеністю позовних вимог щодо стягнення грошей, не підлягає задоволенню вимога про стягнення компенсації за моральну шкоду порядок відшкодування якої передбачений ст.1167 ЦК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 215-218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі за не обґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Херсонської області через Скадовський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н. І. Ведмідська