У х в а л а

іменем україни

17 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Парінової І.К.,Маляренка А.В.,Попович О.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до держави України в особі Кабінету Міністрів України про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 03 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до держави України в особі Кабінету Міністрів України про відшкодування моральної шкоди у розмірі 102 000 грн, завданої порушенням їх прав внаслідок бездіяльності судової влади.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 03 березня 2015 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, посилаючись на порушення судами норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст. ст. 1166 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844269/ed_2012_07_03/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 1167 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844270/ed_2012_07_03/pravo1/T030435.html?pravo=1>, відповідно до ч. 1 яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Відповідальність за шкоду, завдану фізичній чи юридичній особі рішеннями, діями або бездіяльністю працівника під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків згідно зі ст. 1172 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844275/ed_2012_07_03/pravo1/T030435.html?pravo=1> покладається на юридичну особу, з якою цей працівник перебуває у трудових правовідносинах.

У ч. 2 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Вирішуючи спір та відмовляючи в позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1987/ed_2014_01_28/pravo1/T041618.html?pravo=1>), з урахуванням встановлених обставин і вимог ст. ст. 10 <nau://ukr/1618-15|st10>, 60 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st60>, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для відшкодування позивачам моральної шкоди, оскільки останніми не доведено, чим підтверджується факт заподіяння їм моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 03 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

І.К. ПаріноваА.В. МаляренкоО.В. Попович