Номер справи 623/264/15-ц
Номер провадження 2/623/243/2015
РІШЕННЯ

іменем України

11 червня 2015 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого судді: Вергун І. В.

при секретарі: Ардашевій Я. В.

за участю судового розпорядника: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізюмі справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання договору недійсним в частині нарахування плати за обслуговування кредитного залишку ( комісії), -

В с т а н о в и в:

В січні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства « Дельта Банк» ( далі ПАТ « Дельта Банк») про визнання договору недійсним в частині нарахування плати за обслуговування кредитного залишку (комісії).

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 03 січня 2008 року уклала з відповідачем кредитний договір № 002-20118-030108 ( далі Договір) .

Посилаючись на те, що в договорі не зазначено, що тарифи є невідємним додатком до Договору, а також не зафіксовано дату його складання, вважає їх не справедливими, та такими, що не відповідають вимогам статей 11,18 Закону України « Про захист прав споживачів».

Крім цього позивачка зазначила, що порушення її прав відповідачем при укладенні договору виявилось у відсутності у тексті самого Договору права банку нараховувати плату за обслуговування кредитного залишку (комісії), а також не направлення банком виписок по рахунку у порядку, визначеному в п. 3.12 Договору.

Вважає, що банком були порушені вимоги ст. 1054 ЦК України, ст. 55 Закону України "Про банківську діяльність» та пункту 3.6 Постанови НБУ № 168 від 10.05.2007 року і просить суд визнати недійсним спірний договір в частині нарахування плати за обслуговування кредитного залишку ( комісії).

Представник відповідача позов не визнав. Надав суду письмові заперечення в яких пояснив, що підстав для визнання договору недійсним в частині нарахування плати за обслуговування кредитного залишку ( комісії) відсутні, оскільки сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Надав суду письмову заяву про застосування строків позовної давності, та відмовити в задоволенні позову у повному обсязі з підстав порушення позивачем строків позовної давності.

Судовим розглядом встановлено, що 03 січня 2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ "Дельта Банк» був укладений договір № 002-20118-030108 на відкриття карткового рахунку на обслуговування платіжної картки.

Пунктом 2.3 Договору передбачено, що держатель сплачує Банку проценти за користування Кредитною лінією та/або Овердрафтом, за ставками, які зазначені у тарифах.

З підписанням цього Договору Держатель засвідчує, що він ознайомлений з Правилами та Тарифами та погоджується вважати їх обовязковими до застосування до відносин, які виникли на підставі цього Договору ( пункт 5.1 Договору) ( а.с.8-9).

Тарифами на обслуговування платіжних карток VISA CLASSIK, тарифний пакет «VISA Класичний» ( а.с.74). встановлені плата за користування Кредитною лінією, яка складає 29,9% річних, а також пунктом 1.2 передбачена плата за обслуговування кредитного залишку в процентному відношенні від суми використаних кредитних коштів, який складає 2,99%, який включений в обовязковий мінімальний платіж ( ОМП) ( а.с.74).

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах,телеграмах, якими обмінялись сторони.

Правочин вважається, таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами).

Відповідно до принципу свободи договору, закріпленого в ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладені договору та самостійно визначають розмір плати й порядок розрахунків.

Тариф на обслуговування договору підписані позивачем і ним в судовому засідання не оспорюють ся ( а.с.74).

За правилами ч. 1 ст. 203 ЦК України правочин не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 6 Закону України « Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг повинен містити розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків.

За положеннями ч. 5 ст. 11,ст. 18 закону України « Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовується положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Положення договору визнано несправедливими, включаючи ціну договору таке положення може бути змінено або визнано недійсним, вважається такими з моменту укладення договору.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Оскільки в спірному договору плата за обслуговування кредиту визначена в процентному відношенні і складає 2,99% від суми використаних кредитних коштів, що є сталою величиною, тому у суду нема підстав для визнання кредитного договору недійсним в частині нарахування плати за обслуговування кредитного залишку ( комісії).

Суд вважає, що тарифи які підписані позивачкою є складовою частиною договору і відповідають вимогам ст. 207 ЦК України.

Суд не може взяти до уваги доводи позивача і його представника про відсутність у тексті самого договору посилань на право банку нараховувати плату за обслуговування кредитного залишку ( комісії), а також не направлення банком виписок по рахунку у порядку визначеному п. 3.12 Договору, оскільки згідно з аналізу ст.ст. 11,18 Закону України « Про захист прав споживачів», ст. 203,215 ЦК України не дає підстав для висновку, щодо визнання договору недійсним в частині нарахування плати за обслуговування кредитного залишку ( комісії).

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 « Про судове рішення у цивільній справі» розяснено, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову у позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зроблено до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

При таких даних суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 203,207,2015,627 ЦК України суд , -

В и р і ш и в :

Відмовити ОСОБА_2 в позові до публічного акціонерного товариства « Дельта Банк» про визнання договору недійсним в частині нарахування плати за обслуговування кредитного залишку ( комісії) в звязку з його безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі,але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення,можуть подати апеляційні скарги протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ізюмського міськрайонного суду І. В. Вергун