Справа № 466/661/14 Головуючий у 1 інстанції: Луців-Шумська Н.Л.
Провадження № 22-ц/783/154/15 Доповідач в 2-й інстанції: Кабаль І. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Кабаля І.І.,

суддів: Копняк С.М., Монастирецького Д.І.,

секретаря Матяш С.І.

з участю: апелянта ОСОБА_2, його представника-

ОСОБА_8, ОСОБА_2, представника

Шевченківської районної адміністрації Львівської

міської ради - Цибуха Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 -ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 12 червня 2014 року у справі за позовом Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: Львівська міська рада, про виселення,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням суду позов Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: Львівська міська рада, про виселення- задоволено.

Виселено ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 з житлового приміщення квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2, подавши апеляційну скаргу через свого представника ОСОБА_4. В апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, при неповно з'ясованих обставинах справи. Зазначає, суд невірно оцінив заяву про реєстрацію місця проживання ОСОБА_5 від 23.07.2008 року, оскільки на заяві крім її підпису також стоїть і підпис паспортиста ЛКП «Янів-405» в присутності якої ОСОБА_7 висловив своє волевиявлення на проживання та реєстрацію місця проживання ОСОБА_5 в спірній квартирі. Також судом не надано правової оцінки довіреності від 24.10.2007 року про уповноваження ОСОБА_2 та ОСОБА_5 бути представниками ОСОБА_7 в усіх органах з питань приватизації квартири. Крім того, судом не досліджено факт наявності повноважень ЛКП «Янів-405» вимагати від жильців виселятись з займаних ними приміщень та не надано правової оцінки іншим важливим документам по справі. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_2, його представника - ОСОБА_8, відповідача ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення представника позивача - Цибуха Я.В. на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором.

Захист цивільних прав це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Частинами першою та другою ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку, або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до переконання, що дане рішення суду відповідає зазначеним вимогам закону, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.58 ЖК Української РСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Чатиною 3 ст. 116 ЖК Української РСР передбачено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Судом та матеріалами справи встановлено, що квартира № 39 загальною площею 36,9 кв.м, яка складається з житлової кімнати площею - 17.6 кв.м, кухні, балкону та комунальних вигод в будинку АДРЕСА_1 є власністю територіальної громади м.Львова та знаходиться на балансі ЛКП «Янів-405» м. Львова ( а.с.6,8, 76,77).

Згідно довідок ЗАТ «Львівський мехсклозавод», квартира була закріплена за ОСОБА_9.(матір'ю ОСОБА_2.) в 1984 році. У квартирі були зареєстровані ОСОБА_9, ОСОБА_7.( чоловік), ОСОБА_2.( син) (а.с.21,27,46-48).

За актом приймання-передачі документації з обліку проживання мешканців від 22.10.2007 року ОСОБА_7 був наймачем спірної квартири. Інших осіб у квартирі зареєстровано не було (а.с.32).

Як убачається із копій свідоцтв про смерть: ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Ужгороді (а.с.31,45).

Згідно довідки ЛКП «Янів- 405» наймач квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_7 помер, інших зареєстрованих осіб немає (а.с.8).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 1994 року проживав та проходив службу в м.Ужгороді, з 13.03.2013 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, а з 2012 року проходить службу в м.Львові.

Згідно довідок Комунального підприємства ЖРЕ район №4 м.Ужгорода від 02.03.2011 та 10.04.2014 р.р., відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_5 зареєстровані за адресою:АДРЕСА_3 ОСОБА_11 вибув на період навчання в м.Чернігів (а.с.33,98).

Поясненням відповідачів, що вони не проживали за місцем реєстрації, а постійно проживали у спірній квартирі в 2007-2009 роках, зокрема, відповідач ОСОБА_7 з 2007 року проживав разом з батьками у АДРЕСА_1 у зв'язку з необхідністю догляду за ними, та вселилися у цю квартиру зі згоди наймача ОСОБА_7, який виявляв бажання зареєструвати ОСОБА_2 у цій квартирі, районним судом дана належна оцінка з яким погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Так, заява ОСОБА_7 про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 від 23.07.2008 року не зареєстрована в органах ВГІРФО чи в ЛКП «Янів-405», підпис заявника не завірений у встановленому порядку, відсутня печатка, підпис керівника установи(а.с.34).

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 21 січня 2013 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 09 квітня 2013 року, в позові ОСОБА_5 про визнання її наймачем спірної квартири, зобов'язанні укладення договору житлового найму та провести реєстрацію місця проживання у даній квартирі відмовлено за безпідставністю вимог. Оцінка даної заяви ОСОБА_7 дана в цьому рішенні суду ( справа №1328/1154/2012).

З копій свідоцтв про смерть батьків ОСОБА_2- ОСОБА_10, ОСОБА_7 вбачається, що обоє вони померли в м.Ужгороді, а не у м.Львові, де за твердженнями відповідачів вони їх доглядали та проживали з ними.

Акти про не проживання відповідачів за місцем реєстрації та їх проживання за адресою спірної квартири, квитанції про оплату комунальних послуг та ремонт квартири не підтверджують правомірності вселення та проживання у цій квартирі, виникнення у них права на користування спірним житлом (а.с.22,35,96,97,49-73).

Отже, судом вірно встановлено, що відповідачі у спірній квартирі не зареєстровані, ордеру, який є підставою для вселення у жиле приміщення, не отримали та самовільно займають житло. На неодноразові звернення і попередження ЛКП «Янів-405» про виселення вони не реагують, що підтверджується актом складеним працівниками ЛКП «Янів-405» від 12.12.2013року (а.с.7), а тому підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками районного суду, оскільки суд ухвалив правильне по суті й справедливе рішення, дійшовши його на основі повно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами, з дотриманням норм матеріального й процесуального права.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції невірно оцінив заяву про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 від 23.07.2008 року, оскільки на заяві крім її підпису, також стоїть і підпис паспортиста ЛКП «Янів-405», в присутності якої ОСОБА_7 висловив своє волевиявлення на проживання та реєстрацію її місця проживання в спірній квартирі, безпідставні, оскільки заява не зареєстрована в органах ВГІРФО чи в ЛКП «Янів-405», підпис заявника не завірений у встановленому порядку, відсутня печатка, підпис керівника установи (а.с.34).

Посилання апелянта на ті обставини, щосудом не надано правової оцінки довіреності від 24.10.2007 року про уповноваження ОСОБА_2 та ОСОБА_2 бути представниками ОСОБА_7 в органах з питань приватизації квартири, не мають правового значення для вирішення спору про виселення їх із спірної квартири. Крім того, необхідно врахувати, що на підставі ч.6 ст.248 ЦК України представництво за даною довіреністю припинилося у зв'язку зі смертю поручителя ОСОБА_7

Доводи апеляційної скарги, щосудом не досліджено факт наявності повноважень ЛКП «Янів-405» вимагати від жильців виселятись із займаних ними приміщень не приймаються до уваги колегією суддів, бо як убачається з матеріалів справи до суду з позовом про виселення відповідачів звернулася Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, яка відповідно до п.4.5.1.Положення має такі повноваження, а не ЛКП «Янів-405».

Будь-яких інших належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених ст.ст.57,58,59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм матеріального, процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ч.ч.1,4 ст.309 ЦПК України, апелянтом не представлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Ухвалене рішення відповідає вимогам закону і зібраним у справі доказам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч. 1 п. 1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 12 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Кабаль І.І.

Судді: Копняк С.М.

Монастирецький Д.І.