Справа № 525/1353/14-ц
Провадження №2/525/20/2015
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.06.2015 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Лисенко Н.В., при секретарі Хоменко М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Велика Багачка Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (представник за довіреністю ОСОБА_2) до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління Державної міграційної служби в Полтавській області про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, -
в с т а н о в и в:
Позивач ОСОБА_1 звернувся 26 листопада 2014 року до Великобагачанського районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням.
З позову вбачається, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що знаходиться в с. Балюки Великобагачанського району Полтавської області по вул. Тесленка, 75. В 2012 році позивач зареєстрував в цьому будинку свого сина та відповідача по справі ОСОБА_3, оскільки він на той час ніде не міг зареєструватися. Але з 2012 року і по даний час відповідач ОСОБА_3 у домоволодінні позивача не проживає та взагалі там не проживав, оскільки мешкає в Харківській області, коштів на сплату комунальних послуг не надає.
Посилаючись на вищевикладені обставини позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, в якому просив суд визнати відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, що розташоване по вул. Тесленка, 75 в с. Балюки Великобагачанського району Полтавської області.
В судових засіданнях позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, посилалися на обставини, що викладені в позові та просили суд їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 в судові засідання не зявився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судовими повістками з рекомендованими повідомленнями, які були направлені за місцем його реєстрації та повернулися до суду із відміткою за зазначеною адресою не проживає, судова повістка з рекомендованим повідомленням про виклик в судове засідання на 14 січня 2015 року, яка була направлена відповідачу ОСОБА_3 за місцем його фактичного проживання, вказаного в позовній заяві, була отримана членами сім'ї 25 грудня 2014 року, а судова повістка з рекомендованим повідомленням про виклик в судове засідання на 9 лютого 2015 року, що була направлена також за місцем фактичного проживання відповідача, повернулася до суду з відміткою за закінченням терміну зберігання. Будь-яких заперечень щодо позову ОСОБА_1 відповідач суду не подав. З повідомлення № 73/02-0/ від 5 лютого 2015 року Утківської селищної ради Харківського району Харківської області, отриманого на запит суду 10 лютого 2015 року вбачається, що місце проживання (перебування) ОСОБА_3 в даний час невідоме.
Представник третьої особи Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позову ОСОБА_1, але суду пояснила, що зняття з реєстрації місця проживання фізичної особи відповідно до ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні здійснюється при наданні документа (судового рішення), яке набрало законної сили про позбавлення права користування житловим приміщенням тому відсутні підстави для зобов'язання вчиняти ці дії.
Ухвалою суду від 9 лютого 2015 року за клопотанням представника третьої особи Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області ОСОБА_4 було надано судове доручення Харківському районному суду Харківської області про допит відповідача ОСОБА_3 та допит в якості свідка ОСОБА_5 щодо постійного проживання відповідача ОСОБА_6 в с. Балюки Великобагачанського району Полтавської області. На час виконання судового доручення зупинено провадження по справі.
19 травня 2015 року з Харківського районного суду Харківської області до суду надійшли без виконання матеріали судового доручення Великобагачанського районного суду Полтавської області в частині допиту у якості відповідача ОСОБА_3, в звязку з його неявкою до суду. З протоколу судового засідання від 9 квітня 2015 року вбачається, що в судовому засіданні була допитана в якості свідка дружина ОСОБА_3 ОСОБА_5, яка пояснила, що їй в даний час не відомо за якою адресою проживає її чоловік ОСОБА_3, але він в 2012-2014 роках фактично проживав в Російській Федерації в м. Вороніж та періодично приїздив в с. Утківка Харківського району Харківської області вул. Борова, 33, де проживає вона, їх сумісна дочка і онука, а потім їздив в гості до батька в с. Балюки Великобагачанського району Полтавської області, де гостював 1-2 місяці. Стверджує, що спору у відповідача ОСОБА_3 щодо цього будинку не має.
Ухвалою суду від 3 червня 2015 року відновлено провадження по справі.
В судове засідання 16 червня 2015 року позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 не зявилися, до суду надіслали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, та просили суд їх задовольнити, згодні на винесення заочного рішення по справі.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання 16 червня 2015 року не зявився, судова повістка з рекомендованим повідомленням про виклик в судове засідання на 16 червня 2015 року, направлена за місцем реєстрації відповідача в с. Балюки Великобагачанського району Полтавської області, повернулася до суду із відміткою за зазначеною адресою адресат не проживає.
Представник третьої особи Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області ОСОБА_4 в судовому засіданні позов ОСОБА_1 визнала частково.
Судом за згодою представника позивача ОСОБА_2 14 січня 2015 року була прийнята ухвала про заочний розгляд справи.
Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1А, його представника ОСОБА_7,показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, вивчивши і дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 (представник позивача ОСОБА_2) про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Якимівської сільської ради народних депутатів 6 липня 1988 року житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами в цілому, що розташований в с. Балюки Великобагачанського району Полтавської області по вул. Тесленка, 75 належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_1. (а.с.9). Це свідоцтво зареєстровано в Полтавському міжміському бюро технічної інветарізації, реєстрова книга №1 за реєстровим № 30 від 6 липня 1988 року.
З довідки № 390 від 29 жовтня 2014 року, виданої виконавчим комітетом Якимівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області вбачається, що домоволодіння, що розташоване в с. Балюки Великобагачанського району згідно запису по господарської книги №9 за 1991 -1995 роки особовий рахунок № 390 станом на 15 квітня 1991 року відносилося до колгоспного двору. Членами двору на цю дату були: голова двору- Мякота ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, дружина ОСОБА_1 (до укладення шлюбу Любченко) ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.а.с.8,12), яка померла 11 серпня 2011 року (а.с.7).
В цьому житловому будинку, зареєстрований поряд з позивачем ОСОБА_1 відповідач по справі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується також довідкою № 391 від 29 жовтня 2014 року, виданою виконавчим комітетом Якимівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області (а.с.11), який 4 січня 2012 року звернувся до сектору ГІРФО Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області із заявою про реєстрацію свого місця проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 40)
Факт того, що відповідач ОСОБА_3 не проживає в будинку позивача, його батька ОСОБА_1, підтверджується актами від 23 жовтня та 22 грудня 2014 року, складеними депутатом Якимівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області ОСОБА_12, жителями с. Балюки Великобагачанського району ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в присутності голови домоволодіння ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в с. Балюки Великобагачанського району Полтавської області по вул. Тесленка, 75 не проживає, хоч і є зареєстрованим за цією адресою (а.с. а.с..10,34).
Ті обставини, що ОСОБА_3 постійно не проживав за місцем реєстрації, а лише інколи приїздив до батька ОСОБА_1 в гості підтверджується поряд з довідкою Якимівської сільської ради № 323 від 11.06.2015 року показаннями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9В, які підтвердили, що з часу реєстрації, з січня 2012 року, ОСОБА_3 разом з батьком ОСОБА_1 не проживав, а лише приїздив в гості, а з вересня 2014 року не приїздив взагалі. Це узгоджується і з показаннями дружини ОСОБА_3 ОСОБА_5і., що допитана Харківським районним судом Харківської області 09.04.2015 року.
Відповідно до ч. 1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на свій розсуд.
Відповідач ОСОБА_3 04.01.2012 року зареєструвався, але не проживав і не проживає в будинку позивача ОСОБА_1, який в даний час не бажає, щоб його син був зареєстрованим в цьому будинку, фактично ОСОБА_3 за місцем реєстрації не проживає і ця реєстрація є формальною, оскільки відповідно до ст. 3 Закону України Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні, реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. Тобто, відповідач вже без згоди позивача продовжує використовувати його власність, для свого реєстраційного обліку.
Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
У постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши водночас одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідач ОСОБА_3 взагалі постійно не проживав в житловому будинку № 75 (сімдесят пять), що знаходиться по вул. Тесленка в с. Балюки Великобагачанського району Полтавської області з часу реєстрації, з 04.01.2012 року, права власності на цей будинок ОСОБА_3 не має, тому суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Що стосується позовних вимог позивача ОСОБА_1 щодо зняття з реєстраційного обліку відповідача ОСОБА_3 за вищевказаною адресою суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11 грудня 2003 року зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою ), свідоцтва про смерть.
Виходячи з того, що Закон України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11 грудня 2003 року є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміни чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Таким чином, рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є підставою для зняття відповідача з реєстрації, тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо зняття з реєстраційного обліку відповідача ОСОБА_3 за адресою с. Балюки Великобагачанського району Полтавської області вул. Тесленка, 75 слід відмовити.
На підставі вищевикладеного та керуючись ч.2 ст. 405, ст.ст. 319, 391 ЦК України, ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, ст. ст. 10, 11, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд
в и р і ш и в :
Позов ОСОБА_1 (представник за довіреністю ОСОБА_2) до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління Державної міграційної служби в Полтавській області про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_6, таким, що втратив право користування жилим приміщенням, житловим будинком № 75 (сімдесят пять), що знаходиться по вул. Тесленка в с. Балюки Великобагачанського району Полтавської області, та належить позивачу ОСОБА_1.
В іншій частині позовних вимог позивачу ОСОБА_1 відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області подається протягом десяти днів після його проголошення . Особи, які брали участь в справі, але не були присутні у судовому засіданні під час розгляду справи, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлений 19.06.2015 року.

Суддя