Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/1375/15-ц Головуючий у 1-й інст. Шульга О. М.
Категорія 48 Доповідач Заполовський В. Й.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Заполовського В.Й.,

суддів: Забродського М.І., Шевчук А.М.,

за участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про встановлення порядку користування житловим приміщенням, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08 травня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду даним позовом.

В обґрунтування позову зазначав, що згідно свідоцтва про право власності йому та відповідачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_1. Дана квартира складається з двох кімнат, розмірами 13,5 кв.м. та 14,7 кв.м.

Після розірвання шлюбу з відповідачем вони не можуть дійти згоди щодо порядку користування квартирою. Тому просить встановити такий порядок за судовим рішенням, виділивши йому в користування житлову кімнату розміром 13,5 кв.м., а відповідачу жилу кімнату розміром 14,7 кв.м., інші приміщення залишити у спільному користуванні.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, по суті його позовних вимог.

Зокрема вважає, що виділення йому для проживання окремої ізольованої кімнати не погіршує житлових умов інших співвласників квартири, так як в даній кімнаті фактично на даний час знаходяться його речі та інше майно, а відповідач користується іншою окремою житловою кімнатою.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК України колегія суддів визнає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що встановлення порядку користування квартирою, згідно запропонованого позивачем варіанту з виділенням йому кімнати, площею 13,5 кв.м., а відповідачу та третій особі кімнати житловою площею 14,7 кв.м. буде порушувати права останніх, як співвласників квартири. Крім того, оскільки спірна квартира знаходиться в багатоповерховому будинку, то не може бути поділена в натурі шляхом обладнання окремих ізольованих квартир.

Такий висновок суду є правильним, він узгоджується з встановленими обставинами по справі та нормами закону, що регулюють спірні правовідносини.

Так, відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яке відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном відповідної матеріальної компенсації.

Згідно з вимогами ч.2 ст.372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, частки співвласників сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними та законом.

Як встановив суд та вбачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_2 на праві спільної власності належить сторонам по справі та їх сину ОСОБА_3 Вказане підтверджується свідоцтвом про право власності № 8026 від 19.10.2000 року (а.с.5).

Згідно технічного паспорту квартира складається з двох кімнат розмірами 13,5 кв.м. та 14,7 кв.м., кухні, коридору, ванної кімнати, туалету, кладової. Загальна площа житлових кімнат складає 28,2 кв.м.(а.с.6,7).

Оскільки сторони та третя особа по справі являються співвласниками в рівних частках квартири, то кожному із них належить по 9,4 кв.м. житлової площі (28,2 : 3).

Зважаючи на це вимога позивача щодо виділення йому ізольованої кімнати площею 13,5 кв.м. є безпідставною, так як частка останнього повинна складати 9,4 кв.м. жилої площі.

Відтак суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Крім того, як підтверджено матеріалами справи, син сторін ОСОБА_3, який залучено до участі у справі в якості третьої особи, є також співвласником спірної квартири, проте позовних вимог до нього ОСОБА_1 не заявлено. Тобто позов заявлено не до всіх осіб, які є співвласниками спірного житла.

З наведених вище підстав колегія суддів визнає безпідставними доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують, є необґрунтованими та такими, що не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстави для його зміни або скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді