АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/3305/14-ц Номер провадження 22-ц/786/1447/15Головуючий у 1-й інстанції Окунь Т. В. Доповідач ап. інст. Чічіль В. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого : Чічіля В.А.

Суддів : Мартєва С.Ю., Хіль Л.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 19 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Комсомольської міської ради про визнання права проживання в гуртожитку,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 19 березня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що остання задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 отримав ордер на жилу площу №3638 від 12 березня 2003 року в гуртожитку АДРЕСА_2. Вказана кімната була надана йому, як працівнику ТФК «Рост», на підставі спільного рішення адміністрації та профкому ВАТ «ПГЗК».

В подальшому гуртожиток АДРЕСА_2 на підставі рішення Комсомольської міської ради від 16 вересня 2014 року переданий у власність територіальної громади м. Комсомольська та знаходиться на балансі КЖРЕП №1. При цьому статус будівлі не змінювався.

В зв'язку зі смертю ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, останній був знятий з реєстраційного обліку.

Звертаючись до суду з позовом про визнання права на проживання, ОСОБА_2 - мати ОСОБА_3 вказувала на те, що проживала у спірній кімнаті сина з 2001 року до його смерті, на підтвердження чого надала акт від ІНФОРМАЦІЯ_1. При цьому зареєстрована ОСОБА_2 була з 6 вересня 2000 року за іншою адресою: АДРЕСА_1.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не набула права на проживання в гуртожитку, оскільки вселилася до нього за відсутності законних підстав.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

За змістом ст. 127 ЖК України, для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки.

Згідно ч. 2 ст. 128 ЖК України, жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу.

Відповідно до п. 17 «Примірного положення про гуртожитки», громадяни, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, вправі вселити в займані приміщення своїх неповнолітніх дітей. Вселення інших членів сім'ї в указані приміщення допускається лише з дозволу адміністрації, профспілкового комітету і комітету комсомолу підприємства, установи, організації та письмової згоди членів сім'ї громадянина, які проживають разом з ним.

Всупереч нормам права позивач не надала доказів на підтвердження проживання в спірному приміщенні на законних підставах, як-то : дозвіл адміністрації, профспілкового комітету підприємства, установи, організації на вселення або спеціальний ордер на вселення.

Норми статей 64, 65 ЖК України, якими ОСОБА_2 обґрунтовувала свої вимоги як при подачі позову так і в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки останні не поширюються на спори, що виникають з користування гуртожитками, а регулюють спори щодо користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду.

При цьому гуртожитки відносяться до житлового фонду спеціального призначення, перелік осіб для проживання в яких визначений ст. 127 ЖК України.

За вказаних обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни судового рішення, яке постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 314, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 19 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів в касаційному порядку.

З оригіналом згідно.

Судді: