Справа № 465/7350/13 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М.
Провадження № 22-ц/783/3294/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 В. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого: судді Бакуса В.Я.,

суддів: Гірник Т.А., Левика Я.А.,

секретаря: Глинського О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «Надра» ОСОБА_2, на заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 04 лютого 2015 року у справі за позовом ПАТ «Банк «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановила:

рішенням Франківського районного суду м. Львова від 04 лютого 2015 року, з урахуванням ухвали суду від 28 квітня 2015 року, вищевказаний позов задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість в розмірі 124 414 (сто двадцять чотири тисячі чотириста чотирнадцять) грн. 31 коп. та судовий збір у розмірі 1 240 (одна тисяча двісті сорок) грн. 66 коп.

В решті частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржила Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «Надра» ОСОБА_2, просить його скасувати й ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, яким повністю задовольнити вимоги позивача, посилаючись на те, що рішення суду винесене внаслідок неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права. Так, зокрема, апелянт зазначає, що за умовами кредитного договору та договорів поруки, відповідачі несуть солідарну відповідальність перед банком за невиконання умов кредитного договору. Оскільки позичальник свої зобовязання не виконав, відтак у Банку зявилось безспірне право на захист свого порушеного права. Крім того, апелянт посилається на те, що суд застосував положення ч. 4 ст.559 ЦК України щодо припинення поруки, однак не було застосовано ч. 3 ст. 267 ЦК України, згідно якою позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, однак такої заяви відповідачем не було подано.

Сторони по справі у судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення щодо часу та місця розгляду справи.

За таких обставин, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розглядові справи, а відповідно до ст.197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» (а.с.26-29), та ОСОБА_3 26 грудня 2007 року був укладений Кредитний договір № 267/МБ-ЦВ, відповідно до якого позичальник ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 100 000 грн. зі сплатою 20,00 % річних, строком по 05 січня 2011 року включно (а.с.7-8).

В той же самий день між Банком та ОСОБА_4 був укладений договір поруки, відповідно до якого остання поручилась перед Кредитором за належне виконання позичальником взятих на себе зобовязань, що випливають з кредитного договору, в тому числі щодо повернення до 05 січня 2011 року кредитних коштів, відсотків та сплати можливих штрафних санкцій (пеня, штраф) (а.с.17-18).

30 червня 2010 року між Банком та Позичальником укладено Додаткову угоду № 1 до вище Кредитного договору, відповідно до якого сторони виклали Кредитний договір у новій редакції, в якому зокрема було передбачено, що кредит становить в сумі 72 972,53 грн., відсоткова ставка за користуванням грошовими коштами становить 20%, кінцевий термін погашення кредиту 05 січня 2012 року, відповідальність сторін, в тому числі нарахування пені та штрафу (а.с.11-15).

З0 червня 2010 року між банком та ОСОБА_4 був укладений договір поруки, відповідно до якого остання поручилась перед Кредитором за належне виконання позичальником взятих на себе зобовязань, що випливають з вищевказаної Додаткової угоди № 1 до Кредитного договору № 267/МБ-ЦВ, в тому числі щодо повернення до 05 січня 2012 року кредитних коштів, відсотків та сплати можливих штрафних санкцій (пеня, штраф) (а.с.19-20).

Договором поруки передбачено, що Кредитор набуває право вимоги від Поручителя виконання зобовязання, що витікає з Кредитного договору при умові, якщо в установлений Кредитним договором строк виконання Позичальником зобовязання в цілому чи в будь-якій його частині не будуть виконанні, а також при умові обовязкового направлення Поручителю повідомлення з вимогою виконати зобовязання Позичальника в цілому (або в тій чи іншій його частині) (п. 2.1 договору поруки).

Будь-яких доказів про укладення договору поруки між Банком та ОСОБА_5 в справі нема., а позивачем не представлено. Крім того, жодних вимог до поручителя ОСОБА_4 про виконання нею зобов'язання по сплаті коштів відповідно до п. 2.2 Договору поруки від 30.06.2010 р. в справі немає, а позивачем не представлено.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Матеріалами справи підтверджується невиконання Позичальником умов Кредитного договору та графіку повернення кредиту, сплати відсотків.

Крім того, розрахунком заборгованості, який не оспорюється сторонами, підтверджується заборгованість по кредиту станом на 16.05.2015 року на загальну суму 124 414,31 грн., з яких: по кредиту 62 247,76 грн., по процентах 50784,55 грн., пеня 5 730,37 грн., штраф 5 651,62 грн.(а.с.95).

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Таким чином ч. 4 ст. 559 ЦК України визначає спеціальний строк пред'явлення вимоги до поручителя, який не є строком позовної давності відповідно до ст.ст. 257-258 ЦК України.

Таким чином, посилання апелянта на те, що суд невірно застосував ч. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки відповідач не заявляв про застосування позовної давності, є помилковим.

Установлено, що кредитним договором та договором поруки визначено строк, після закінчення якого порука припиняється.

Оскільки кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, який був передбачений як договорами поруки, так і кредитним договором, не предявив протягом шести місяців позову до поручителя про виконання зобовязання, районний суд дійшов правильного висновку про те, що зобовязання за договором поруки припинилися.

Як вбачається з матеріалів справи, до суду позивач звернувся 24 липня 2013 року (а.с.3-5). Таким чином, позивач пропусти шестимісячний строк звернення до поручителя, що свідчить про те, що зобовязання за договорами поруки припинилися, що відповідає правовим позиціям Верховного Суду України, викладені у постановах, зокрема від 08.10.2014 р., справа № 6-128цс14; справа № 6-120цс14.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 303, 305, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 313, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «Надра» ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 04 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: Бакус В.Я.

Судді: Гірник Т.А.

ОСОБА_6