Справа №295/5036/15-ц
18.06.2015 року м. Житомир
Богунський районний суд м.Житомира в складі:
головуючого судді Кузнєцова Д.В.
при секретарі Говорадло А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Богунського районного суду в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 В`ячеслава Віталійовича до ОСОБА_1 про встановлення режиму окремого проживання, -
Позивач звернувся до суду із вказаним позовом в якому зазначив, що 09.11.2013 року зареєстрував шлюб з відповідачем, від якого мають малолітню дитину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначає, що подальше перебування у шлюбі є неможливим, із 05 березня 2015 року подружжя припинило шлюбні та сімейні стосунки, мешкають окремо. Вважає, що примирення та збереження сімї неможливе, розірвати шлюб сторони не можуть, оскільки відповідно до чинного законодавства дитині не виповнився один рік, тому просить встановити режим окремого проживання.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечила.
Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причина неявки суду невідома, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило.
Враховуючи не заперечення представника позивача, керуючись ст.224 ЦПК України, судом ухвалено проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3, який є батьком позивача, пояснив суду, що його син із березня 2015 року проживає разом із ним за місцем реєстрації АДРЕСА_1, де також проживає молодший брат позивача. Зазначив, що на сьогоднішній день між позивачем та відповідачем ніяких майнових спорів не існує. Останній раз бачив відповідача за місцем реєстрації та проживання сина перед Новим роком.
Заслухавши пояснення представника позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 09.11.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області був зареєстрований шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Прізвище дружини після укладення шлюбу «Косецька».
08.12.2014 року народився ОСОБА_2, батьками якого є сторони по справі.
Із копії позовної заяви про стягнення аліментів на утримання дитини, предявленої ОСОБА_1 та задоволеної рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 25.05.2015 року, вбачається, що відповідач підтверджує факт окремого проживання із позивачем з лютого 2015 року.
Відповідно до ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.
Відповідно до ст. 119 СК України за заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. Режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя.
Статтею 120 СК України встановлено, що режим окремого проживання не припиняє прав та обов'язків подружжя, які встановлені цим Кодексом і які дружина та чоловік мали до встановлення цього режиму. У разі встановлення режиму окремого проживання майно, набуте в майбутньому дружиною та чоловіком, не вважатиметься набутим у шлюбі; дитина, народжена дружиною після спливу десяти місяців, не вважатиметься такою, що походить від її чоловіка.
Встановлення режиму окремого проживання не суперечить Конституції України, чинному сімейному законодавству, не порушує права подружжя. Інститут сепарації є юридичним закріпленням одного з проявів права кожного з подружжя на особисту свободу. Дружина, чоловік мають право вибору місця проживання і в результаті можуть жити окремо без встановлення режиму окремого проживання. Однак у цьому разі не зупиняється дія презумпції права спільної сумісної власності та презумпції батьківства, а, отже, у конфліктних ситуаціях може виникнути потреба судового захисту прав одного з подружжя. Встановлення режиму окремого проживання може відповідати інтересам одного з подружжя, який не бажає продовжувати спільне життя. Встановлення режиму окремого проживання подружжя не припиняє їх батьківських прав та обов'язків. Вимагати встановлення режиму окремого проживання може один із подружжя. Володіючи правом на особисту свободу, він може вимагати сепарації і тоді, коли другий з подружжя не бажає подавати спільну заяву про сепарацію або заперечує проти неї. Кожен з подружжя може змінити своє місце проживання, не підтримувати жодних зв'язків із своїм чоловіком чи дружиною.
Судам у п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розяснено, що при застосуванні положень статей 119, 120 СК України судам необхідно враховувати, що інститути окремого проживання та розірвання шлюбу мають самостійний характер. Рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. За відсутності взаємної згоди подружжя на встановлення сепарації волевиявлення одного з них має бути обґрунтованим. Режим окремого проживання може встановлюватися судом не тільки за позовом одного з подружжя, а й за заявою подружжя, яке досягло спільної згоди. Вирішуючи заяву в порядку ст. 119 СК України, суд повинен встановити фактичні взаємини сторін і переконатися в доцільності сепарації для того, щоб узаконений спосіб окремого проживання не був формальним засобом вирішення спірних майнових питань.
Враховуючи викладене, а також небажання позивача на даний час примиритися та поновити сімейні стосунки, суд приходить до висновку про задоволення позову
Керуючись ст.ст. 56, 119, 120 СК України та ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд, -
Встановити для подружжя ОСОБА_1 В`ячеслава Віталійовича та ОСОБА_1 режим окремого проживання.
Заочне рішення може бути переглянуте Богунським районним судом м.Житомира за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити дане заочне рішення до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м.Житомира протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Д.В. Кузнєцов