АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Качана В.Я.

при секретарі Архіповій А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Старпласт» на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 серпня 2015р. по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Фортуна-Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Старпласт», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановила:

у травні 2015р. позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів солідарно заборгованість у сумі 7 731 735,43грн. та судовий збір у сумі 3 654грн.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що 18 квітня 2014р. уклав з ТОВ «Старпласт» кредитний договір про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії № 04КЛ/17/2027/ЮР, відповідно до якого позичальнику був наданий кредит у сумі 6 500 000грн. зі сплатою 25,5% річних та строком повернення кредиту 16 квітня 2015р.

Позивач стверджував, що позичальник взяті на себе зобов'язання не виконує, у зв'язку із чим виникла заборгованість, яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 6 500 000грн., заборгованості по процентам у сумі 740 198,63грн., заборгованості по пені на суму боргу по кредиту у сумі 90 671,23грн., заборгованості по пені за несплачені проценти у сумі 76 792,52грн., 3% річних у сумі 9 575,909грн., інфляційні втрати у сумі 303 497,96грн. та штрафу у сумі 11 000грн.

Позивач посилався на те, що у забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 18 квітня 2014р. між банком та ОСОБА_1 був укладений договір поруки, тому відповідачі повинні нести солідарну відповідальність за невиконання умов договору.

Заочним рішенням суду від 13 серпня 2015р. позов задоволено.

Ухвалою суду від 30 вересня 2015р. заява ТОВ «Старпласт» про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

У поданій апеляційній скарзі ТОВ «Старпласт» просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апелянт посилається на неповно встановлені судом обставини справи, так як позивачем не надано доказів надання кредитних коштів, не доведено розмір заборгованості по процентам, а пеня нарахована з порушенням вимог ч. 3 ст. 549 ЦК та ч. 6 ст. 232 ГК України, а також не наданий розрахунок 3% річних та інфляційних втрат.

Позивач, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду апеляційної скарги (с.с.109), у судове засідання свого представника не направив, клопотання про

№ апеляційного провадження: № 22-ц/796/14623/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Ладиченко С.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
перенесення судового засідання не подав, відповідач ОСОБА_1 направив до апеляційного

- 2 -

суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, тому відповідно до положень ст. 305 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у відсутність вказаних осіб.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 18 квітня 2014р. між Публічним акціонерним товариством «Фортуна-банк» та Товариством з обмеженою відповідальність «Старпласт» укладений кредитний договір про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії № 04КЛ/17/2027/ЮР, відповідно до якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит у сумі 6 500 000грн. зі сплатою 25,5% річних та строком повернення кредиту 16 квітня 2015р.

У забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «Старпласт» за кредитним договором 18 квітня 2014р. між банком та ОСОБА_1 був укладений договір поруки.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позичальник свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, у зв'язку із чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню у примусовому порядку.

Проте, колегія суддів вважає, що даний спір був розглянутий з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до статті 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно частини другої статті 118 ЦПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого судочинства.

Такий правовий висновок зроблений Верховним Судом України у справі № 6-467цс15 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Враховуючи вищевикладені положення чинного законодавства, а також ст. 15 ЦПК

- 3 -

України та ст.ст. 1, 2, 21 ГПК України зміст правовідносин, які виникли між сторонами та суб'єктний склад учасників цих правовідносин, що відповідальність поручителя залежить від встановлення обставин про наявність заборгованості позичальника, а також необхідність застосування норм господарського права при вирішенні спору про стягнення заборгованості із ТОВ «Старпласт», колегія суддів вважає, що спір, який виник між банком та ТОВ «Старпласт», не підлягав розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинен був вирішуватися господарським судом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишення заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

За таких обставин, рішення суду в частині задоволення позовних вимог, заявлених до ТОВ «Старпласт», підлягає скасуванню, а провадження в цій частині закриттю, оскільки даний спір не підлягав розгляду у порядку цивільного судочинства.

Відповідачем ОСОБА_1 не подавалася заява про перегляд заочного рішення, а також не оскаржувалося заочне рішення суду, тому відповідно до ст.232 ЦПК України колегія суддів не має правових підстав для перегляду рішення суду в частині задоволених позовних вимог, заявлених до ОСОБА_1

Керуючись ст. ст.303, 307, 309, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Старпласт» задовольнити частково.

Заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 серпня 2015р. в частині задоволення позовних вимог, заявлених до ТОВ «Старпласт», скасувати, провадження за позовом Публічного акціонерного товариства «Фортуна-Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Старпласт» про стягнення заборгованості закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: