Справа № 296/4468/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" червня 2015 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді - Шалоти К.В.,

за участю: секретаря судового засідання Яковенко О.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом до ОСОБА_2, який обґрунтовувався тим, що 26.12.2014 року позивач позичив відповідачу 21 090 грн., які останній зобов'язався повернути в термін до 20.03.2015 року, про що видав нотаріально засвідчену заяву. Посилаючись на те, що в обумовлений сторонами строк відповідач зобов'язання по договору не виконав та позичені кошти не повернув та завдав цим моральних страждань, просив стягнути з віжповідача на свою користь борг у сумі 21 090 грн., завдану моральну шкоду у сумі 2 000 грн., та витрати на правову допомогу у сумі 400 грн.

Представник позивача в судовому засіданні поданий позов підтримав повністю та просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні пред'явлений до нього позов визнав, проти його задоволення не заперечував. Наслідки вчинення відповідної процесуальної дії відповідачу судом було роз'яснено.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 04.06.2015 року відмовлено у прийнятті визнання ОСОБА_2 позову в частині вимог про стягнення моральної шкоди.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, розглянувши подані документи, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 26 грудня 2014 року ОСОБА_2 одержав від ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 21 090 грн., які зобов'язався повернути в термін 20 березня 2015 року, що стверджується заявою від 26.12.2014 р. засвідченною приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Черпак Г.А., зареєстрованою в реєстрі за №5747 (а.с. 26).

Згідно частини 1 статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Частиною 2 статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

За змістом статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З наявної в матеріалах справи розписки від 26.05.2015 р. вбачається, що ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 в розрахунок боргу грошові кошти в сумі 1 400 грн. (а.с. 25).

Вказана обставина представником позивача не заперечувалась.

З огляду на викладене, враховуючи невиконання ОСОБА_2 як позичальником у повному обсязі зобов'язань щодо повернення ОСОБА_3 позичених у нього грошових коштів, що відповідачем у судовому засіданні не заперечувалось, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованості за договором позики у сумі 19 690 грн. (21 090 грн. - 1 400 грн.).

Щодо позовних вимог про відшкодування позивачу завданої моральної шкоди, суд враховуючи те, що договором між сторонами та ЦК України, що регулює дані правовідносини не встановлено відповідальності за порушення зобов'язань по відшкодуванню моральної шкоди, а також те, що позивач не довів завдання йому шкоди у вигляді упущеної вигоди, вважає заявлену вимогу в цій частині необґрунтованою.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

У випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною 3 статті 6 Закону України «про судовий збір» підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

При розподілі судових витрат судом враховується, що звертаючись до суду з вимогами про стягнення боргу за договором позики та моральної шкоди, тобто одночасно з вимогами як майнового так і немайнового характеру, позивачем був сплачений судовий збір лише за вимоги немайнового характеру у сумі 243 грн. 60 коп., у задоволенні яких судом було відмовлено, а тому останні відшкодуванню позивачу не підлягають.

При цьому, суд вважає за необхідне стягнення з відповідача на користь держави недоплачений при поданні позову судовий збір за вимоги майнового характеру у сумі 243 грн. 60 коп., які судом було задоволено, а також присудити на користь позивача понесені ним витрати на правову допомогу у сумі 400 грн.

Керуючись статтями 10, 11, 57 - 60, 88, 174, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу за договором позики у сумі 19 690 (дев"ятнадцять тисяч шістсот дев"яносто) грн. 00 коп., витрати на правову допомогу у сумі 400 (чотиристо) грн. 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя К. В. Шалота