У х в а л а

іменем україни

13 травня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Амеліна В.І., Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до державного підприємства «Придніпровська залізниця» (далі - ДП «Придніпровська залізниця»), відокремленого структурного підрозділу Криворізької дирекції залізничних перевезень державною підприємства «Придніпровська залізниця» (далі - ВСП КДЗП ДП «Придніпровська залізниця») про поновлення строку звернення до суду, скасування наказу про переведення на іншу роботу на час відсутності основного працівника, скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з 22 липня 1978 року вона працювала на різних посадах в ДП «Придніпровська залізниця». 03 січня 2013 року відповідно до наказу № 110К 70/ОС вона прийнята в порядку переведення інженером Криворізького відділу статистики. 30 квітня 2013 року відповідач повідомив позивача про скорочення її посади внаслідок скорочення чисельності штатів на підприємстві та запропонував перевід на посаду інженера Криворізького відділу статистики на час відсутності основного працівника ОСОБА_5, пообіцявши, що до закінчення строкового договору їй підшукають іншу посаду. 07 червня 2013 року її було переведено інженером Криворізького відділу статистики на час відсутності основного працівника та з нею був укладений строковий договір до 30 жовтня 2013 року. 31 жовтня 2013 року її звільнили з роботи у зв'язку із закінченням строкового трудового договору. Посилаючись на незаконне звільнення її з роботи, просила суд:

поновити їй процесуальний строк звернення до суду з даним позовом, який нею пропущено з поважних причин;

визнати незаконним та скасувати наказ від 07 червня 2013 року № НОК 465/ос про перевід її з посади інженера Криворізького відділу статистики на посаду інженера статистики на час відсутності ОСОБА_5;

визнати незаконним та скасувати наказ від 29 жовтня 2013 року № НОК 981/ос про звільнення її з посади інженера Криворізького відділу статистики;

поновити її на роботі на посаді інженера статистики у відділі статистики ВСП КДЗП ДП «Придніпровська залізниця» з 31 жовтня 2013 року, яку вона займала до переведення на іншу посаду по строковому трудовому договору;

стягнути з відповідачів солідарно на її користь матеріальну шкоду в розмірі 45 000 грн, а також по 30 000 грн з кожного відповідача на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 18 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої й апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що позивач була звільнена із займаної посади з додержанням вимог трудового законодавства.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження суду апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 18 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В.І. Амелін
Д.О. Остапчук В.О. Савченко