Справа № 638/8553/13-ц
Провадження № 2/638/1259/15
27.05.2015 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді: Шишкіна О.В.,
при секретарі: Голуб Ю.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-
08.09.2014року позивачем було подано уточнено позовну заяву відповідно до якої було залучено в якості Відповідача 2 ОСОБА_2.
18 лютого 2008 між Закритим акціонерним товариством «ОТП банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та громадянином України ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № СM-SME 701/46/2008, згідно з яким ОСОБА_1 отримав у Банку кредит у розмірі 186 480,00 швейцарських франків строком до 20.02.2023 зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених Кредитним договором.
Того ж дня, з метою забезпечення виконання зобовязань Відповідачем 1 перед Банком за Кредитним договором між Банком та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки від 18.02.2008 № PM-SME 701/46/2008.
Згідно з умовами вказаного договору предметом іпотеки було встановлено нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення в підвальній частині №48-3, 48-4, Іа, ХVІІ житлового будинку літ. «А-5» загальною площею 69,9 кв.м., розташовані за адресою: м. Харків, вул. Гоголя, 5, які належали ОСОБА_1 на праві власності, що підтверджувалось договором купівлі-продажу, посвідченим 18.02.2008 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим № 207 та зареєстрованим в Державному реєстрі правочинів 18.02.2008 за реєстраційним номером 2698947.
В подальшому, керуючись ст.ст. 512, 514, 1077-1079, 1082, 1084 ЦК України та на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 29.04.2010 і договору про відступлення права вимоги від 29.04.2010, Банк відступив Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за Кредитним договором і Договором іпотеки, укладеними між Банком та ОСОБА_1.
Таким чином, до Позивача перейшли всі права Банку щодо права вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором та Договором іпотеки.
Згідно з п. 1.1 ч. 2 Кредитного договору Відповідач 1 зобовязався своєчасно погашати суму кредиту та сплачувати відсотки за користувач кредитом в порядку і строки, визначені на умовах Кредитного договору. При цьому для розрахунку відсотків за користування кредитом було прийнято використовувати плаваючу процентну ставку, у розмірі, визначеному сторонами договору як 5,0% + FIDR (п. 3 ч. 1 Кредитного договору).
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються.
Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Проте, в порушення норм права та умов Кредитного договору, ОСОБА_1 не здійснює погашення кредиту та сплату відсотків у строки та у розмірах, встановлених Кредитним договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором.
Згідно з п. 4.1.1 Кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобовязань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами позичальник (Відповідач 1) зобовязаний сплатити Банку пеню у розмірі 1% (одного відсотка) від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно з кредитним договором.
У звязку з вищевикладеним, заборгованість ОСОБА_1 за Кредитним договором станом на 12.06.2014 складає:
- заборгованість за кредитом у розмірі 186 792,39 шв. франків (сто вісімдесят шість тисяч сімсот девяносто два франки 39 центів), що з перерахуванням за курсом НБУ станом на дату складання розрахунку становить 2 414 881,53 грн. (два мільйони чотириста чотирнадцять тисяч вісімсот вісімдесят одна гривня 53 копійки);
- заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 9 286,61 шв. франків (девять тисяч двісті вісімдесят шість франків 61 цент), що з перерахуванням за курсом НБУ станом на дату складання розрахунку становить 120 058,76 грн. (сто двадцять тисяч пятдесят вісім гривень 76 копійок).
Крім того, за прострочення виконання своїх зобовязань за Відповідачем 1 обліковується пеня у розмірі 9 252 532,07 грн. (девять мільйонів двісті пятдесят дві тисячі пятсот тридцять дві гривні 07 копійок).
Таким чином, у звязку з тим, що ОСОБА_1 не здійснює погашення кредиту та сплату відсотків у строки та у розмірах, встановлених Кредитним договором, за ним обліковується сума заборгованості, яка з урахуванням пені становить 11 787 472,36 грн. (одинадцять мільйонів сімсот вісімдесят сім тисяч чотириста сімдесят дві гривні 36 копійок).
Відповідно до постанови господарського суду Харківської області від 19.07.2010 фізичну особу підприємця ОСОБА_1 (Відповідач 1) було визнано банкрутом.
В ході ліквідаційної процедури належне ОСОБА_1 на праві власності нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення у підвальній частині № 48-3, 48-4, Іа, XVII житлового будинку літ «А-5», розташовані за адресою: м. Харків, вул. Гоголя, 5, було реалізовано без погодження з іпотекодержателем (Позивач ).
Згідно з інформацією, отриманою у реєстраційній службі Харківського міського управління юстиції Харківської області, власником зазначеного нерухомого майна є ОСОБА_2 ( Відповідач 2).
Згідно зі ст.23 «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.
Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.
На підставі зазначеного ОСОБА_2 набув статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за Договором іпотеки.
В судовому засіданні представник позивача, що діє на підставі довіреності юридичної особи позовні вимоги підтримує повністю. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
За змістом ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обовязків є, зокрема, договори та інші правочини.
Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори) (ст. 202 ЦК України).
Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.
Сторони є вільними в укладенні договору та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту (ст. 627 ЦК України).
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Судом встановлено, що 18 лютого 2008 між Закритим акціонерним товариством «ОТП банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та громадянином України ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № СM-SME 701/46/2008, згідно з яким ОСОБА_1 отримав у Банку кредит у розмірі 186 480,00 швейцарських франків строком до 20.02.2023 зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених Кредитним договором
30 червня 2009 року державним реєстратором Голосіївської районної у м. Київ державної адміністрації проведено реєстрацію змін до установчих документів Позивача, відповідно до яких була змінена назва Банку замість Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» на Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк».
Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 29 квітня 2010 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» у відповідності з ст.ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № CM-SME701/46/2008 від «18» лютого 2008 року, договором іпотеки № PM-SME 701/46/2008 від 18 лютого 2008 року, укладених між Банком та ОСОБА_1. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до Відповідача 1 за кредитним договором, договором іпотеки.
Згідно п. 1.1. Кредитного договору ОСОБА_1 зобовязався своєчасно погашати суму Кредиту та сплачувати відсотки за користування Кредитом в порядку і строки, визначені в умовах Кредитного договору. Згідно з статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
В порушення умов Кредитного договору та норм права, ОСОБА_1 не здійснює погашення кредиту та сплати відсотків у строки та в розмірах, встановлених Кредитним договором.
Згідно з п. 1.4. Частини 2 Кредитного договору за користування кредитом позичальник зобовязаний сплатити Банку (Позивачу) відповідну плату. У відповідності до п. 3 частини 1 Кредитного договору для розрахунку відсотків за користування кредитом використовується фіксована процентна ставка у розмірі 5,99 %.+FIDR.
Відповідно до п. 3.1.1. Кредитного договору, за порушення прийнятих на себе зобовязань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами Позичальник (ОСОБА_1) зобовязаний сплатити Позивачу пеню в розмірі 1% (одного відсотка) від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно Кредитного договору.
Станом на 12.06.2014 складає: - заборгованість за кредитом у розмірі 186 792,39 шв. франків (сто вісімдесят шість тисяч сімсот девяносто два франки 39 центів), що з перерахуванням за курсом НБУ станом на дату складання розрахунку становить 2 414 881,53 грн. (два мільйони чотириста чотирнадцять тисяч вісімсот вісімдесят одна гривня 53 копійки); - заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 9 286,61 шв. франків (девять тисяч двісті вісімдесят шість франків 61 цент), що з перерахуванням за курсом НБУ станом на дату складання розрахунку становить 120 058,76 грн. (сто двадцять тисяч пятдесят вісім гривень 76 копійок). Крім того, за прострочення виконання своїх зобовязань за Відповідачем 1 обліковується пеня у розмірі 9 252 532,07 грн. (девять мільйонів двісті пятдесят дві тисячі пятсот тридцять дві гривні 07 копійок).
Таким чином, у звязку з тим, що ОСОБА_1 не здійснює погашення кредиту та сплату відсотків у строки та у розмірах, встановлених Кредитним договором, за ним обліковується сума заборгованості, яка з урахуванням пені становить 11 787 472,36 грн. (одинадцять мільйонів сімсот вісімдесят сім тисяч чотириста сімдесят дві гривні 36 копійок).
Відповідно до постанови господарського суду Харківської області від 19.07.2010 фізичну особу підприємця ОСОБА_1 (Відповідач 1) було визнано банкрутом.
В ході ліквідаційної процедури належне Відповідачу 1 на праві власності нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення у підвальній частині № 48-3, 48-4, Іа, XVII житлового будинку літ «А-5», розташовані за адресою: м. Харків, вул. Гоголя, 5, було реалізовано без погодження з іпотекодержателем (Позивач по справі).
Згідно з інформацією, отриманою у реєстраційній службі Харківського міського управління юстиції Харківської області, станом на сьогоднішній день власником зазначеного нерухомого майна є ОСОБА_2 (далі Відповідач 2).
Згідно зі ст.23 «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.
Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.
На підставі зазначеного ОСОБА_2 набув статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за Договором іпотеки.
Статтею 35 Закону України від 05.06.2003 № 898-IV «Про іпотеку» (далі Закон про іпотеку) передбачено, що іпотекодержатель має право звернутись у будь-якій час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.
Відповідно до ст. 7 цього ж Закону іпотекою забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги і звернення стягнення на предмет іпотеки; сплату процентів і неустойки (пені, штрафу); сплату основної суми боргу.
Статтею 33 Закону про іпотеку встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпротекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону.
Відповідно до ст. 12 Закону про іпотеку у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до п. 6.2 Договору іпотеки, у випадку несплати Боржником будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в Кредитному договорі, іпотекодержатель має право негайно задовольнити всі фактичні вимоги із вартості предмета іпотеки.
За рахунок предмета іпотеки Позивач може задовольнити всі боргові зобовязання, не сплачені Відповідачем, і вимоги стосовно повного відшкодовування всіх збитків, завданих порушенням Відповідачем його зобовязань за Договором іпотеки, а також всіх фактичних витрат, понесених Позивачем у звязку із реалізацією його права (п.6.1 Договору іпотеки).
Приписами ст. 6 Закону України від 19.06.2003 № 979-ІV «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» встановлено, що Іпотекодержатель має право організувати продаж предмета іпотеки шляхом укладення договору купівлі-продажу між іпотекодавцем та покупцем або продати від свого імені, якщо це передбачено іпотечним договором або іпотекодержатель та іпотекодавець досягли відповідної згоди шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню. При цьому кошти за придбану нерухомість покупець сплачує на банківські рахунки іпотекодержателя.
Відповідно до ст. 36 Закону про іпотеку договором про задоволення також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, яке визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.
Відповідно до ст. 39 Закону про іпотеку у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або в порядку, передбаченому ст. 38 Закону про іпотеку.
Частиною 1 ст. 38 Закону про іпотеку встановлено, що якщо рішення суду передбачає право іпотеко держателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотеко держатель зобовязаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця.
Згідно з ч. 5 ст. 38 Закону про іпотеку ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотеко держателем або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.
Таким чином, у Позивача є всі підстави для звернення стягнення на майно, що є предметом Договору іпотеки та належить ОСОБА_2 на праві власності в рахунок погашення заборгованості Відповідача 1 за Кредитним договором.
Також, викладене свідчить, що Позивач має право задовольнити свої вимоги за Кредитним договором у повному обсязі шляхом продажу предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві.
Відповідно до ст. 34 Закону про іпотеку, після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом.
Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду.
Таким чином, з метою забезпечення повної реалізації Позивачем своїх прав, як іпотекодержателя, та з метою запобігання спричинення іпотекодавцем перешкод для подальшої реалізації предмета іпотеки і можливих дій щодо погіршення стану предмета іпотеки, вважаємо, що нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, підлягає передачі в управління Позивачу з наданням права обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, вільного доступу до нерухомого майна, заміни замків, а також укладення договорів на охорону із спеціалізованими підприємствами.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням визнається правовідношення, на підставі якого одна сторона (боржник Відповідач) зобовязується здійснити на користь другої сторони (кредитора Позивача) певні дії (передати майно, виконати роботу, надати послуги, виплатити грошові кошти та ін.) або утриматися від певних дій, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобовязань. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини, відповідно до ст. 11 ЦК України.
На підставі змісту ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином, згідно умов договору, вимог ЦК. Припиняються зобовязання виконанням, проведеним належним чином, відповідно ст. 599 ЦК України.
Згідно з ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати відсотків, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.
Таким чином, відповідно до умов Кредитних договорів Банком були надані Відповідачу 1 грошові кошти, останній виконав свої зобовязання перед Відповідачем 1(позичальником) по справі, а взяті Відповідачем 1 на себе договірні зобовязання перед Позивачем не виконано.
Непогашення боржником заборгованості перед Банком за Кредитним договором свідчить про грубе порушення ним його умов, а також вимог 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобовязань.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 16, 526, 527, 530, 599, ч.2 ст. 1050, ч.2 ст. 1054 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 7, 33, 34, 35, 38, 39 Закону України «Про іпотеку», ст. 1-5, 8, 31, 114, 118, 119, 120, 126, 209, 215, 224, 225, 226 Цивільного процесуального кодексу України, -
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - задовольнити.
Встановити початкову ціну продажу предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності, на час продажу;.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку протягом 10 днів з моменту отримання його копії.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, оформленою відповідно до ст. 229 ЦПК України, яку може бути подано до Дзержинського районного суду м. Харкова протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: суддя