Провадження № 6/522/613/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2015 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Шликова С.П.

за участю секретаря Дорошенко Ю.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі подання державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, мотивуючи свої вимоги тим, що на примусовому виконанні у Другому Приморському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 522/11586/13-ц, виданого 25.11.2013 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошової суми у розмірі 41983,82 грн.

28.02.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копія якої була направлена боржнику.

04.03.2015 року державним виконавцем було зроблено вихід на ділянку за адресою боржника, а саме: м. Одеса, Соборна площаАДРЕСА_1, встановлено, що боржника виявити не вдалося, оскільки двері ніхто не відчинив, на стуки у двері ніхто не відгукнувся, що унеможливлює проведення опису й арешту майна боржника, виклик залишено у дверях.

Крім того, державний виконавець у поданні зазначив, що на теперішній час, враховуючи значний термін невиконання боржником зобовязань та законних вимог державного виконавця є достатні підстави вважати, що боржник ухиляється від виконання рішення суду.

Просив суд вирішити питання щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 до виконання зобовязань за рішенням суду, виконання ухвали про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника доручити адміністрації державної прикордонної служби України.

Суд, дослідивши подані матеріали, приходить до висновку, що подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходження органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає питання, зазначене в частині першій ст.. 377-1 ЦПК України, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

У судовому засіданні встановлено, що 18 вересня 2013 року Приморським районним судом м. Одеси було ухвалено заочне рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором на загальну суму 41568,14 грн. та судового збору у розмірі 415,68 грн. (а.с. 49-51)

На підставі вищевказаного заочного рішення суду від 18.09.2013 року Приморським районним судом м. Одеси 25.11.2013 року видано виконавчий лист № 522/11586/13-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суми заборгованості у розмірі 41568,14 грн. та судового збору у розмірі 415,68 грн. (а.с. 53, 63)

28 лютого 2015 року державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №46709862, відповідно до якої боржнику ОСОБА_2 запропоновано самостійно виконати вимоги виконавчого документа в 7 денний строк з отримання копії постанови. Копія постанови була направлена на адресу боржника за вихідним № 7233 від 28.02.2015 року (а.с. 58,57)

У відповідності до наданої суду копії акту державного виконавця від 04.03.2015 року виходом за місцем проживання боржника, останнього не було вдома, двері ніхто не відчинив, що унеможливлює проведення опису й арешту майна. (а.с. 59)

У відповідності до ст.. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Згідно зі статтею 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї зі змінами, внесеними Протоколом N 11, ратифікованого Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97 року кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Згідно ст.. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а у разі, якщо громадянин має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, у випадку, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконанні зобовязання до виконання зобовязань, або розвязання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобовязань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Відповідно до ст. 22,25 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231 «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», - у випадку, наявності неврегульованих аліментних, договірних чи інших невиконаних зобовязань, тимчасове затримання та вилучення паспорта (проїзного документа) здійснюється за рішенням суду.

За таких обставин, враховуючи той факт, що державним виконавцем було надано докази того, що між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» діють неврегульовані договірні зобовязання за рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18.09.2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суми заборгованості за кредитним договором та судового збору на загальну суму 41983,82 грн., вказана сума заборгованості є значною, з метою запобігання залишення боржником ОСОБА_2 території України та недопущення ухилення від примусового виконання вищевказаного рішення суду, суд приходить до висновку про необхідність задоволення подання державного виконавця та тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.. 33 Конституції України, ст.ст. 11, 50 Закону України „Про виконавче провадження, ст.. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї зі змінами, внесеними Протоколом N 11, ратифікованого Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97 року, ст.. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231 «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 р. №74/5 ст. 377-1 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Подання державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 - задовольнити.

Тимчасово обмежити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився у м. Одеса, РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: м. Одеса, площа СоборнаАДРЕСА_2, у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань за виконавчим листом № 522/11586/13-ц, який виданий Приморським районним судом м. Одеси 25.11.2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 41568,14 грн. та судового збору у розмірі 415,68 грн..

Копії ухвали суду з метою її виконання, надіслати на адресу Південного регіонального управління державної прикордонної служби України, юридична адреса: 65014, м. Одеса, вул. Жуковського, буд. 1 та Адміністрації Державної прикордонної служби України, юридична адреса: м. Київ, вул. Володимирська, буд. 30.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається у письмовій формі протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя: