АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

18 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого Куценко Т.Р.

суддів Волошина М.П., Демченко Е.Л.

при секретарі Прудченко В.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на автомобіль, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 у листопаді 2014 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на автомобіль /а.с.2-3/.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено /а.с.30-32/.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, та рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права /а.с.42-44/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

В порядку ст. 15 ЦК України допускається звернення до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обовязковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановлює наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, - повинні бути виключно належними та допустимими.

Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пунктами 7, 8 Постанови Кабінету Міністрів України № 1388 від 07 вересня 1998 року закріплений порядок державної реєстрації (перереєстрації) автомобілів. Відповідно до якого власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини).

Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) у підрозділах Державтоінспекції забороняється.

Державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Судом встановлено, що Дніпропетровським МРЕВ1 ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 13 серпня 2004 року видано ОСОБА_3 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії ЯАА №839959 на автомобіль Опель Вектра, 1992 року випуску, д/н НОМЕР_1.

22 травня 2008 року ОСОБА_3 видав на імя позивача довіреність на право розпорядження та керування автомобілем Опель Вектра, 1992 року випуску, д/н НОМЕР_1, довіреність посвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрована в реєстрі під №1511.

04 червня 2011 року ОСОБА_3 видав на імя позивача та ОСОБА_5 довіреність на право експлуатації, розпорядження автомобілем Опель Вектра, 1992 року випуску, д/н НОМЕР_1, яка посвідчена державним нотаріусом Солонянської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 під реєстровим №1-1687. Довіреність видана строком на десять років з правом передовіри третім особам і дійсна до 04 червня 2021 року. Даний факт стверджується дублікатом довіреності, виданої ОСОБА_7.

12 серпня 2008 року відповідач склав розписку про отримання від позивача, в рахунок оплати вартості автомобіля Опель Вектра, 1992 року випуску, д/н НОМЕР_1, 45 000 грн., що є оплатою вартості в повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з вимогами про визнання права власності на автомобіль марки Опель Вектра, 1992 року випуску, посилаючись на ухиляння відповідача від укладення договору купівлі-продажу даного автомобіля належним чином, хоча фактично така угода виконана. Однак, позивачем не було надано будь-яких належних доказів існування таких обставин.

Отже, встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не прийняв до уваги обставини, які були викладені в позовній заяві та не надав належної оцінки, щодо правовідносин між сторонами, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів, незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Позивач, як сторона по справі, зобов'язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст. 10 ЦПК України. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Положення ст. 11 Цивільного кодексу України визначають, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Нормами ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Окрім того, відповідно ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відносини щодо купівлі-продажу майна, як рухомого, так і нерухомого, регулюються ЦК України, статтями якої не передбачено обовязкової письмової форми до договору купівлі-продажу рухомого майна.

Презумпція правомірності правочину закріплена у ст. 204 ЦК України та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону. ОСОБА_3 чинного ЦК України не містять застережень про заборону укладання договору купівлі-продажу у простій усній формі.

Не можуть бути задоволені вимоги про визнання дійсним правочину, який не підлягає нотаріальному посвідченню, а відтак не можуть бути задоволені похідні вимоги про визнання права власності.

Також оскільки за позивачем спірний автомобіль зареєстрований не був, право власності у нього не виникло, то підстав для застосування такого способу захисту як визнання права власності за відсутності підстав, з якими закон повязує можливість застосування судом вказаного способу захисту цивільних прав та інтересів не має.

Отже, враховуючи, що станом на час розгляду справи автомобіль зареєстрований на праві власності за відповідачем, сторони не вжили заходів щодо переоформлення автомобіля у визначеному законодавством порядку державної реєстрації транспортних засобів, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відмову в задоволенні вимог щодо визнання за повивачем права власності на автомобіль.

Доводи апеляційної скарги позивача висновків суду першої інстанції не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого в справі рішення, а тому підлягають відхиленню.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст.303, ст.307, 308 ЦПК України, колегії суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Волошин М.П.

ОСОБА_8