Справа № 502/1771/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого - Балан М. В.,

при секретарі Урсул Г. К.

розглянувши цивільну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю

«ОТП Факторинг Україна»

до

ОСОБА_1

про

стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»/надалі ТОВ «ОТП Факторинг Україна»/ звернулось до суду 29.10.2014 року з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві представник позивача зазначив, що 17.02.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1, за умовами якого відповідачеві надано кредит в розмірі 23 486, 40 гривень для придбання товару, внаслідок чого відповідач взяв на себе зобовязання щодо повернення у встановлений в договорі строк кредиту та сплати нарахованих по нього відсотків у порядку, розмірі та строки, передбачені умовами договору у відповідності до графіку погашення кредиту та відсотків.

18.12.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «ОТП «Банк» відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за договором № НОМЕР_1 від 17.02.2013 року.

Відповідач не належним чином виконував зобов'язання за вищезазначеним договором, внаслідок чого станом на 26.05.2014 року утворилась заборгованість в розмірі 23 498, 96 гривень.

Таким чином на підставі вищезазначеного, позивач просить стягнути за відповідача заборгованість за кредитним договором № НОМЕР_1 від 17.02.2013 року в розмірі 23 498, 96 грн., разом зі стягненням судового збору в розмірі 243, 60 грн.

На день розгляду справи від представника позивача надійшла заява а якій він зазначив, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи у разі повторної неявки відповідача буз поважних причин та просить суд розглянути справу без його участі.

Відповідач, ОСОБА_1 сповіщена належним чином про дату та час розгляду справи, в судове засідання повторно не зявилась про причини неявки не повідомила, письмових заперечень на позов до суду не надходило.

На підставі письмової заяви представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без фіксації ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм, що відповідає положенням ст. ст. 169, 197, 224 ЦПК України

Дослідивши позовну заяву та докази по справі, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Судом встановлено, що 17.02.2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № НОМЕР_1 від 17.02.2013 року, за умовами якого відповідачеві надано споживчий кредит в розмірі 23 486, 40 грн., з кінцевим строком повернення 17.10.2014 року. / а. с. № 5/

Факт придбання товару відповідачем підтверджується видатковою накладною № 128ФТ-2314 від 17.02.2013 року, виданої постачальником ТОВ «САВ Дістрібьюшин», магазин «Фокстрот» на імя ОСОБА_1. / а. с. № 12/

Відповідно п. 1. 2.1 Договору, для придбання товару та послуг Банк надає Позичальнику споживчий Кредит у відповідності умов Договору, а Позичальник зобовязується повернути Кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші Платежі, визначені даним Договором та Додатком № 1»Графік платежів», що є його невідємною частиною, а також виконати інші умови Договору.

Порядок виконання Боргових зобовязань за Кредитним договором встановлений пунктом 1.4.2 Кредитного договору, сума отриманого Кредиту погашається щомісяця в дату платежу та в розміри, зазначені в Графіку платежів.

Однак, в порушення умов Кредитного договору, погашення частин Кредиту та нарахованих за його користування процентів у передбачених Графіком повернення Кредиту та сплати процентів у розмірі та строк не відбувається.

Відповідно до п. 1.5.4 в разі порушення Позичальником строків або сум сплати будь якого з щомісячних платежів, Банк має право вимагати від Позичальника дострокового виконання зобовязань за кредитним договором.

Отже, керуючись п. 1.9.1. Кредитного договору, у звязку з невиконанням Позичальником зобов'язань за Кредитним договором щодо своєчасної сплати процентів та погашення Кредиту, Позичальникові позивачем за вих. № 200071903 від 19.12.2013 року, було надіслано досудову вимогу про повне дострокове погашення, відповідно до якої Позичальник був зобов'язаний протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання досудової вимоги сплатити на користь Банку, належні суми кредиту, процентів та штрафних санкцій за Кредитним договором. Копія Вимоги додається та докази отримання лопаються, однак станом на дату подання позову до суду погашення заборгованості за Кредитним договором Позичальником не здійснено./а. с. № 19/

В звязку з чим, згідно розрахунку заборгованості станом на 26.05.2014 року заборгованість за кредитним договором № № НОМЕР_1 від 17.02.2013 року складає 23 498, 96 грн., та складається з 23 486,40 гривень залишок заборгованості за кредитом; - 1, 95 грн. відсотки за користування кредитом; - комісія за РО 10, 61 грн..

18.12.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «ОТП «Банк» відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за договором № НОМЕР_1 від 17.02.2013 року.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до п.1ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, в тому числі, й передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги)

За положенням ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредитору документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1048 Цивільного кодексу України встановлено право позикодавця (Банку) на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до статті 1056 ЦК, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від Кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Дослідивши обставини справи та беручи до уваги наведені положення законодавства, суд вважає встановленим обовязок відповідача повернути позивачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного між ними договору, а порушене право позивача таким, що підлягає захисту згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України.

Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача згідно ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК, ст.ст. 526, 530, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_2, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», , МФО № 300528, 23 498 (двадцять три тисячі чотириста девяносто вісім) гривень 96 копійок заборгованості за кредитним договором № НОМЕР_1 від 17.02.2013 року станом на 26.05.2014 року.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_2, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», , МФО № 300528, судовий збір у розмірі 243, 60 гривні.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Згідно ст. 228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_4