Провадження № 2/638/6629/15
01.12.2015 року Дзержинський районний суд м. Харкова
у складі головуючого судді Хайкіна В.М.
при секретарі Шептуха В.М.
з участю судового розпорядника ОСОБА_1
з участю позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-
Позивач у жовтні 2015 року звернулась до Дзержинського районного суду м Харкова із позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.04.2014 року та до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем - ОСОБА_3 було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції м. Харкова 16.12.2005 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №853. Від шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що в книзі реєстрації народження зроблено відповідний актовий запис №477. Згідно рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.07.2014 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, дитина проживає із позивачем. Відповідач проживає окремо з 20.04.2014 року, не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дитини, не приймає участі у її вихованні, не надає кошти на розвиток здібностей сина. Позивач знаходиться у скрутному матеріальному становищі, отримує заробітну плату у мінімальному розмірі, інші доходи відсутні. Просить суду позов задовольнити, стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.04.2014 року та до досягнення дитиною повноліття.
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином та своєчасно, про що свідчать поштові документи та матеріали справи, причину неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надавав.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.
Суд, перевіривши матеріали справи, вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Як встановлено матеріалами справи, між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 16.12.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції м. Харкова було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №853, прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 16.12.2005 року, серії І-ВЛ №023423 (а. с. 3).
Від шлюбу у позивача та відповідача є неповнолітній син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що в книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис №477, батьком зазначено ОСОБА_3, матірю ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану №3 Харківського обласного управління юстиції від 09.02.2007 року (а. с. 4).
Відповідно до рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.07.2014 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, що підтверджується рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.07.2014 року, справа №638/9696/14-ц (а. с. 5).
Відповідно до довідки від 15.09.2015 року №309, виданої ОСОБА_6, у тому, що вона дійсно працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Кисет» з 14.05.2014 року, на даний момент займає посаду нач. контр.-рев. Відділу. Дохід за період з 01.03.2015 по 31.08.2015 року склав7655, 81 грн. (а. с. 6).
Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Згідно статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до статті 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно частини 1 статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
Відповідно до статті 183 Сімейного Кодексу України, частина заробітної плати/доходу/ матері, батька,що буде утримуватися як аліменти, визначається судом.
Згідно частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Відповідно до п.п. 15, 17 Постанови Пленуму «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, у відповідності із статтею 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст. 198, 199 СК України, і своїх повнолітніх дочку, сина. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (статті 183 цього кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 СК) і виплачуються щомісячно.
Згідно статі 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини 2, 3 статті 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до частини 1, 3, 4 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання судового рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до вимог частини 3 статті 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає задоволенню частково.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, ч. 3 ст. 88, 209, 212, 214-215, 224-228, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, ст.ст. 180-184, 191 СК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», суд, -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3, 06.05.1985 р. н., ІН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до суду, тобто з 01.10.2015 року.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.
Рішення суду допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі у 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: