Номер провадження: 22-ц/785/3366/15
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю. Б.
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді - Кравця Ю.І.,

суддів: Дрішлюка А.І., Процик М.В.,

з участю секретаря судового засідання - Решетник М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк" про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом витребування правовстановлюючих документів на квартиру, за апеляційною скаргоюПублічного акціонерного товариства "Укрсиббанк" на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10.02.2015 року,-

встановила:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ПАТ "УкрСиббанк" та просила зобов'язати відповідача не чинити їй перешкоди в здійснення її права власності на квартиру АДРЕСА_1 і на документи на вказану квартиру та витребувати у ПАТ "УкрСиббанк" правовстановлюючі документи на квартиру АДРЕСА_1, а саме: договір купівлі-продажу на квартиру АДРЕСА_1; технічний паспорт житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1; витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №21017155 від 08 лютого 2008 року; витяг з реєстру правочинів.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 посилалася на те, що 07 квітня 2009 року між нею та АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк" був укладений договір №1 відповідального зберігання документів, за умовами якого вона передала відповідачу за актом прийому- передачі оригінали документів на квартиру АДРЕСА_1, а відповідач прийняв оригінали цих документів та зобов'язався зберігати і повернути їх у схоронності.

Також позивачка зазначала, що 15 липня 2013 року вона звернулась до відповідача з письмовою вимогою про повернення вищевказаних документів, але відповідач залишив цю вимогу без задоволення. Тому, позивачка вважає, що такі дії відповідача порушують її права на володіння, користування та розпорядження її власністю, у зв'язку з чим звернулась до суду з дійсним позовом.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Так, рішенням Проморського районного суду м. Одеси від 17 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16 липня 2014 року, в позові відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 листопада 2014 року, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 16 липня 2014 року, скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи вказані рішення суд касаційної інстанції вказав, що судами не було враховано, того що законодавством прямо передбачено право поклажодавця забрити річ у зберігача до спливу строку зберігання, при цьому жодних обмежень для виконання цього обов'язку, в тому числі, в залежності від інших договорів і конкретно факту виконання чи невиконання їх положень, не встановлено, тому помилково відмовлено поклажодавцеві в достроковому повернені речей.

Відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з який скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10.02.2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Зобов'язано Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" не чинити

перешкоди ОСОБА_2 в здійснення її права власності на

квартиру АДРЕСА_1 і на документи на вказану

квартиру.

Витребувано у Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк"

правовстановлюючі документи на квартиру АДРЕСА_1, а саме: договір купівлі-продажу на квартиру АДРЕСА_1; технічний паспорт житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1; витяг про реєстрацію права власності на

нерухоме майно №21017155 від 08 лютого 2008 року; витяг з реєстру

правочинів.

Вирішено питання судових витрат. Не погоджуючись із рішенням суду представник Публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк" - Сидюк Роман Олегович подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушенням судом норм процесуального та неправильне застосування матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі.

Представник відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином.

Відповідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом встановлено, що згідно договору № 1 відповідального зберігання документів від 07 квітня 2009 року АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк", зобов'язався зберігати оригінали документів на квартиру АДРЕСА_1, а саме: договір купівлі- продажу на квартиру АДРЕСА_1; технічний паспорт житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1; витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №21017155 від 08 лютого 2008 року; витяг з реєстру правочинів, які були передані йому ОСОБА_2, і повернути останній ці документи у схоронності, в строки, зазначені в цьому договорі.

Пункти 3.1., 3.2. цього договору встановлюють, що ОСОБА_2 повинна передати документи в повній комплектності за актом прийому- передачі згідно п. 1.2. цього договору банку в день підписання договору застави, який являється забезпеченням зобов'язань по кредитному договору № 0 від 05 лютого 2008 року. Документи передаються банку в місті його територіального розташування, а саме за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 5.

Факт передачі ОСОБА_2 згаданих документів Банку підтверджується підписаним сторонами актом прийому-передачі документів від 07 квітня 2009 року, що спростовує доводи відповідача з приводу того, що спірні документи були передані позивачкою за умовами іпотечного договору.

За змістом п. 5.1 договору зберігання строк зберігання документів - до моменту повного виконання позивачкою зобов'язань за кредитним договором від 05 лютого 2008 року.

Також судом встановлено, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 10 лютого 2014 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованість за вищевказаним кредитним договором.

15 липня 2013 року позивачка звернулась до відповідача з письмовою вимогою про повернення правовстановлюючих документів на квартиру, але відповідач залишив цю вимогу без задоволення.

Задовольняючи позовні вимоги районний суд виходив з того, що така відмова відповідача є незаконною. До цього висновку суд дійшов виходячи з наступного.

Ч. 1 ст. 936 ЦК України передбачено, що за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 938 ЦК України зберігач зобов'язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов'язаний зберігати річ до пред'явлення поклажодавцем вимоги про її повернення.

Статтею 953 ЦК України визначено, що зберігач зобов'язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

Таким чином, законодавством прямо передбачено право поклажодавця зберігати річ у зберігача до спливу строку зберігання, при цьому жодних обмежень для виконання цього обов'язку, в тому числі, в залежності від інших договорів і конкретно факту виконання чи невиконання їх положень, не встановлено. Тому, суд вважав, що ОСОБА_2 помилково було відмовлено в достроковому поверненні документів.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За змістом ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В зв'язку з викладеним, суд першої інстанції, вважав обґрунтованими вимоги позивачки щодо зобов'язання відповідача не чинити їй перешкоди в здійснення її права власності на квартиру АДРЕСА_1 і на документи на вказану квартиру та витребування у ПАТ "УкрСиббанк" правовстановлюючі документи на вищевказану квартиру, а саме: договір купівлі-продажу на квартиру АДРЕСА_1; технічний паспорт житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1; витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №21017155 від 08 лютого 2008 року; витяг з реєстру правочинів.

Колегія суду погоджується з таким висновком районного суду. Оскільки, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Жодного нового доказу чи обставини апелянт до апеляційного суду не надав.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 1 ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308, 313, 317 ЦПК України, судова колегія,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10.02.2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді А.І.Дрішлюк

М.В.Процик