Номер провадження: 22-ц/785/4523/15
Головуючий у першій інстанції Рідник І.Ю.
Доповідач Кварталова А. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді - Кварталової А.М.,

суддів - Гірняк Л.А., Заїкіна А.П.,

при секретарі - Томашевської К.В.,

за участю : позивача ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на дитину, за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 26 лютого 2015 року,-

встановила:

21.06.2013р. ОСОБА_2, уточнивши позовні вимоги, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 відповідно до ст.185 СК України про стягнення додаткових витрат на малолітню доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1500 грн., щомісячно, та стягнення половини понесених нею з липня 2012 року по березень 2014 року додаткових витрат на доньку у розмірі 4789 грн. 65 коп.

При цьому, позивачка посилалася на те, що вона з 2008 року по листопад 2010 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем.

Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_5(а.с.48).

Після розірвання шлюбу з відповідачем донька проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач з листопада 2010 року за рішенням суду від 16.11.2010р. сплачує на дитину аліменти у розмірі 1/4 частини заробітної плати(доходу), яких на гідне харчування маленької дитини та її лікування у зв'язку з частими хворобами, не вистачає.

Дитина часто хворіє на ОРВІ, у зв'язку з чим на лікування позивачем витрачаються значна сума грошових коштів, а також дитина потребує необхідність у овочах та фруктах.

Для розвитку здібностей дитини вона бажає віддати її на плавання та танці, однак через відсутність матеріальної можливості не може це реалізувати.

Батько дитини добровільно участь у додаткових витратах на доньку не приймає, гроші на оплату ліків, на влаштуванняу дитячий садочок, на оплату додаткових занять з дитиною у садочку, на батьківські внески у дошкільний заклад, на оплату кружків - не надає.

Позивачка не працює, у період з січня 2012 року по липень 2013 року знаходилася на обліку у Центрі зайнятості, на теперішній час доглядає за хворою матір'ю, 1945 року народження.

Дохід її складається з пенсії, яку вона отримує по догляду за матір'ю, та аліментів на доньку ОСОБА_5.

Крім цього, на її утриманні знаходиться старша неповнолітня донька - ОСОБА_6, 1999 року народження, від іншого шлюбу.

За таких обставин позивачка не має можливості забезпечити повноцінне харчування, лікування дитини та створити відповідні умови для розвитку здібностей доньки ОСОБА_5, у зв'язку з чим була вимушена звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивачка свої уточнені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на те, що не заперечує проти того, що відповідач спілкується з дитиною, купляє їй деякі речі, продукти, які не є продуктами харчування першої необхідності, та взагалі це не є допомогою, необхідною їй для лікування дитини під час хвороби або для розвитку її здібностей.

Відповідач позов не визнав повністю, посилаючись на те, що він за відсутністю спеціальної освіти та станом свого здоров'я не може працевлаштуватися на постійну роботу, через проблеми зі здоров'ям йогобуло визнано непридатним дляслужби в Армії. Проживає з батьками-пенсіонерами, які йому допомагають щомісячно сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_5. На теперішній час сплачує аліментів у розмірі 850 грн., щомісячно. Крім цього, купляє дитині одяг, іграшки, продукти харчування, ліки по мірі своєї можливості, оскільки не заперечує, що донька часто хворіє, також несе витрати по дитячому садочку. Згоден сплачувати відвідування донькою кружків, але внесенням грошей у касу, а не давати ці кошти особисто позивачці, яка, на його думку, буде їх витрачати на інші потреби, а не в інтересах дитини. За таких обставин просив у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача вважав позов необґрунтованим, суми понесених витрат на лікування та утримання дитини з липня 2012 року по березень 2014 року не доведеними, а суму на розвиток здібностей дитини завищеною.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 26 лютого 2015р. позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Суд стягнув з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 1000грн., щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили.

В іншій частині вимог - відмовлено.

Суд стягнув з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 просить рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 26 лютого 2015р. скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому, посилається на те, що додаткові витрати за ст. 185 СК України визначаються з урахуванням матеріального стану батьків. Відповідач не працює, знаходиться на обліку у Центрі занятості Малиновського району, отримує допомогу з безробіття, не має спеціальної освіти, має проблеми зі здоров'ям, які не дозволяють йому виконувати тяжкі фізичні роботи(за станом здоров'я він був визнаний не придатний до служби в Армії), що підтверджено посвідченням райвійськкомату, довідкою райцентру занятості та довідкою ДПІ у Комінтерновському районі, щодо відсутності доходів. На теперішній час апелянт проживає із батьками пенсіонерами, які його утримують, а також утримують його дитину, надають кошти для сплати аліментів. Також апелянт зазначає, що харчування та утримання дитини у дитячому садочку не відноситься до особливих обставин, оскільки апелянт на вказані цілі щомісячно сплачує аліменти на дитину.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 підтримав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що позивач не працює за станом здоров'я, не має доходу, аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини сплачують його батьки, але з врахуванням інтересів дитини, ОСОБА_4 погоджується сплачувати додаткові витрати на дитину у розмірі 300 грн.

Позивачка ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін. При цьому, посилалась на те, що відповідач не надає додаткових витрат на дитину, яка часто хворіє на ОРВІ, у зв'язку з чим вона на її лікування витрачає значні суми коштів. Також дитина потребує необхідність у овочах, фруктах та для її розвитку здібностей необхідні кошти, оскільки дитина бажає займатися плаванням та танцями. На теперішній час вона працює та отримує заробітну плату у розмірі 2000 грн.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, мотиви і доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та в межах заявлених позовних вимог, вислухавши пояснення сторін, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, на підставі ст.185 СК України, суд першої інстанції виходив з того, що дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, часто хворіє, відвідування нею відповідних творчих кружків, спортивних секцій, оплата тренерів, купівля ліків та отримання належної медичної допомоги потребує додаткових витрат, що коштує на теперішній час значні кошти. Вказані оплати є тривалими витратами, які потребують фінансування наперед, тому вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню частково. Однак, щодо суми додаткових витрат, розмір яких визначений позивачкою, вони є завищеними, не обґрунтованими, тому, виходячи з того, що вартість спортивних секцій, творчих кружків у середньому коштує 300-400 грн., свіжи фрукти, овочі, ліки суттєво подорожчали, в зв'язку з чим вимоги позивача підлягають частковому задоволенню у розмірі 1000 грн., щомісячно без зазначення кінцевого терміну.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що позивачем вимоги про стягнення з відповідача половини понесених нею додаткових витрат на утримання дочки ОСОБА_5 у період з липня 2012 року по березень 2014 року не доведена належними та допустимими доказами, а тому вимоги щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на доньку у розмірі 4789,65 грн. задоволенню не підлягають.

Колегія суддів повністю не погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

У пунктах 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006р. № 3 зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків.

Судом встановлено, що за рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2010р. між сторонами ОСОБА_4 та ОСОБА_2. розірвано шлюб, який був зареєстрований 13 грудня 2008р.(а.с.46).

Відповідач ОСОБА_4 є батьком малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Третім Приморським відділом РАЦС Одеського міського управління юстиції (а.с.48).

Згідно довідки з місця проживання від 09.07.2012р., ОСОБА_2 проживає та зареєстрована разом з малолітніми дочками: ОСОБА_6, 1999 р.н., ОСОБА_5, 2009 р.н., на житловій площі батьків у двокімнатній квартирі в АДРЕСА_1 (а.с.47).

Згідно копії медичних довідок, дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, часто хворіє на простудні захворювання (а.с.11,38-43,94,95).

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2010р. відповідач сплачує аліменти на користь позивача на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини заробітку(доходів), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.09.2010р.(а.с.122-124).

Ухвалюючи рішення про стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив з положень ст. 185 СК України та стягнув аліменти на користь позивачки як додаткові виплати у розмірі 1000грн.

Однак, не звернув уваги на те, що такий вид аліментів стягується за умови, якщо додаткові витрати на дитину викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

При цьому, такі обставини мають бути доведені позивачем на підставі доказів, зокрема висновків медичних органів, довідок дитячих садків, гуртків та кружків тощо.

Враховуючи викладене, колегія суддів з урахуванням того, що відповідач погоджується щодо стягнення додаткових витрат на дитину у розмірі 300 грн., тому рішення суду підлягає зміні в частині додаткових витрат, зменшивши розмір додаткових витрат з 1000 грн. до 300(триста) грн., щомісячно, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивачем не надано доказів, що додаткові витрати на дитину викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобо, каліцтвом тощо).

Відповідно до ч. 2 ст. 185 СК України додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно в залежності від причини, що зумовила додаткові витрати.

Якщо причина, що зумовила додаткові витрати є триваючою (тяжка хвороба, каліцтво тощо) витрати фінансуються наперед із зазначенням або без зазначення кінцевого терміну.

Позивач не надала суду доказів, які б свідчили про розмір коштів які вона буде витрачати на лікування доньки у майбутньому, а само по собі захворювання на ОРВІ не є додатковими витратами у розумінні ст.185 СК України.

Крім того, колегія суддів критично оцінює доводи позивача про те, що вона має намір у майбутньому записати дитину на заняття плаванням, танцями, малюванням, оскільки позивачка не надала докази щодо розміру цих витрат для розвитку здібностей дитини, надані пояснення позивачки не підтверджують наявність особливих обставин, оскільки відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є будь-які докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, позивачем не надано доказів на підтвердження додаткових витрат, вона взагалі не зазначила, з яких витрат складається сума, яка визначена нею у позовних вимогах та задоволена судом у розмірі 1000 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 26 лютого 2015р. необхідно змінити в частині додаткових витрат, зменшивши розмір додаткових витрат з 1000грн. до 300(триста) грн., щомісячно, в іншій частині вимог відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.218,303,307 ч.1п.3,309,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 26 лютого 2015 року - змінити в частині додаткових витрат, зменшивши розмір додаткових витрат до 300(триста) грн., щомісячно, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.М.Кварталова

Л.А. Гірняк

А.П. Заїкін