Номер провадження: 22-ц/785/1157/15
Головуючий у першій інстанції Турецьки О.С.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гайворонського С.П.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Приморського району м. Одеси на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 лютого 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Одеської міської ради, прокуратури Приморського району м. Одеси, яка діє в інтересах Одеської міської ради, про визнання права власності,

встановила:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про визнання права власності, посилаючись на те, що рішенням Виконавчого комітету Приморської районної ради народних депутатів м. Одеси від 06.01.1989 року йому було дозволено займатися індивідуальною трудовою діяльністю.

Згідно з рішенням №831 від 29.05.1991 року міжвідомча комісія Приморської районної ради народних депутатів, розглянувши заяву позивача з питання щодо надання підсобного приміщення для покращення умов зайняття індивідуальною трудовою діяльністю, передачі земельної ділянки, вирішила надати в користування позивачу в якості підсобного, приміщення, загальною площею 48,65 кв.м, яке розташоване біля прилеглого пляжу "Аркадія" у м. Одесі (далі - спірне підсобне приміщення підвального типу).

Однак, Департамент комунальної власності Одеської міської ради (далі - ОМР) не визнає за позивачем право власності на вказане спірне підсобне приміщення підвального типу, на яке позивачу було видано технічний паспорт.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати за ним право власності на вищевказане спірне підсобне приміщення підвального типу в порядку набувальної давності.

В судовому засіданні Позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, прокурор та представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, просили залишити його без задоволення, посилаючись на безпідставність позовних вимог.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25.05.2012 року позов ОСОБА_3 було задоволено (т.1, а.с.22-24).

Однак, ухвалами того ж суду від 30.05.2013 року було задоволено заяву представника ОМР, а також заступника прокурора Приморського району м. Одеси в інтересах держави особі Одеської міської ради, вищезазначене заочне рішення було скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку (т.1, а.с.78, 79).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13.02.2014 року позов задоволено, визнано за ОСОБА_3 право власності за набувальною давністю на спірне підсобне приміщення, загальною площею 48,65 кв.м, інвентаризаційний номер 87654321/11 ОДН (підвального типу), яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (т.1, а.с.142-144).

В апеляційній скарзі заступник прокурора Приморського району м. Одеси просить рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13.02.2014 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права (т.1, а.с.148-150).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15 травня 2014 року апеляційну скаргу заступника прокурора Приморського району м. Одеси в інтересах держави, в особі Одеської міської ради, задоволено частково, рішення Приморського районного суду м. Одеси скасовано, провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОМР про визнання права власності за набувальною давністю на спірне підсобне приміщення закрито (т.1, а.с.205-207).

Однак, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 листопада 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, ухвалу апеляційного суду Одеської області від 15 травня 2014 року скасовано, справу передано до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду (т.1, а.с.221-222).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Виконавчого комітету Приморської районної ради народних депутатів № 48 від 06.01.1989 року позивачу ОСОБА_3 було дозволено займатися індивідуальною трудовою діяльністю, а саме вирощуванням грибів, з місцем їх реалізації на базарах, про що свідчить додана до позовної заяви копія виписки Виконавчого комітету Приморської райради народних депутатів із зазначеного Рішення, за підписом Голови виконкому Пугач В.В., секретаря Петрової Е.І., та засвідченої завідувачем загального відділу Івановою А.П. (т.1, а.с.6)

Рішенням №831 від 29.05.1991 року міжвідомча комісія Приморської районної ради народних депутатів, розглянувши заяву позивача ОСОБА_3 про надання йому підсобного приміщення для покращення умов зайняття індивідуальною трудовою діяльністю, передачі земельної ділянки, вирішила надати в користування позивачу в якості підсобного - приміщення загальною площею 48,65 кв.м., за №8 7654321/11 ОДН, підвального типу, яке розташоване біля прилеглого пляжу "Аркадія" у м. Одесі, доручено Комунальному підприємству "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості" (далі - КП "ОМБТІ") виготовити технічну документацію. Цим же рішенням ОСОБА_3 було передано у власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, загальною площею 0,6 га, яка є прилеглою до вищевказаного приміщення (т.1, а.с.7).

Відповідно до Довідки "Про резервування адреси об'єкта нерухомого майна" від 31.03.2011 р. №333563/1, на підставі Положення про Адресний реєстр міста Одеси, в останньому рішенням міжвідомчої комісії Приморської районної ради народних депутатів №83/1 від 29.05.1991 року зареєстровано наступну адресу об'єкта нерухомого майна: нежитлове підсобне приміщення підвального типу (загальна площа 48,65кв.м.), зокрема, АДРЕСА_1 (т.1, а.с.10).

15.09.2011 року КП "ОМБТІ" позивачу був виданий технічний паспорт на вищевказане нежитлове підсобне приміщення підвального типу, за НОМЕР_1 (т.1, а.с.11).

В подальшому, позивач ОСОБА_3 звернувся до ОМР із заявою про передачу йому у приватну власність вказаного нежитлового приміщення підвального типу.

Однак, за змістом листа директора Департаменту комунальної власності ОМР від 16.11.2011 р. №01-13/6909, за підписом директора Позднякова І.В., надісланого на адресу Директора юридичного департаменту ОМР, право власності на спірне підсобне нежитлове приміщення за позивачем не визнано (т.1, а.с.14).

12 березня 2013 року Інспекцією ДАБК в Одеській області позивачу ОСОБА_3 видана Декларація про початок виконання будівельних робіт з реконструкції нежитлового підсобного приміщення під вирощування та сховища грибів без зміни геометричних розмірів (т.1, а.с.53).

Однак, Декларація про готовність вказаного об'єкту до експлуатації Інспекцією ДАБК не реєструвалась, що підтверджується листом начальника Інспекції ДАБК на ім'я прокурора Приморського району м. Одеси (т.1, а.с.127).

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив із постанови Одеського окружного адміністративного суду від 21 березня 2013 року, згідно якої адміністративний позов ОСОБА_3 до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції про скасування рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 29 січня 2013 року № 165650, та зобов'язання здійснити державну реєстрацію права власності на підсобне приміщення, загальною площею 48,65 кв.м. задоволено, скасовано рішення Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 29.01.203 року № 165650, зобов'язано Реєстраційну службу Одеського міського управління юстиції здійснити державну реєстрацію права власності на підсобне приміщення, загальною площею 48,65 кв.м., що розташовано за адресою: АДРЕСА_1.

При цьому суд зазначив, що відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (т.1, а.с.66-73).

Однак, судом не було враховано, що підставою для винесення вищевказаної постанови Одеського окружного адміністративного суду від 21 березня 2013 року було саме заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25.05.2012 року, що слідує із тексту вказаної постанови суду, та яке було скасовано ухвалами Приморського районного суду м. Одеси від 30.05.2013 року (т.1,а.с.78, 79).

Таким чином, посилання суду на вищевказану постанову, як на судове рішення, яке має преюдиційне значення, є безпідставним і необґрунтованим.

Судом також не було враховано, що у відповідності до листа КП "ОМБТІ та РОН" №12098-12/2005, даного на ім'я Першого заступника департаменту комунальної власності ОМР, вищезазначене спірне нежитлове приміщення підвального типу не створено з будівельних матеріалів, напівфабрикатів, устаткування та обладнання, несучих та огороджувальних або сполучених (несуче-огороджувальних) конструкцій та є штольнею. (т.1, а.с.190).

В листі зазначено, що згідно ст. 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та п. 1.5 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 18.02.2002 р. за № 157/6445 (із змінами), державній реєстрації не підлягає право власності на штольні.

Таким чином, нежитлове приміщення підвального типу площею 48,7 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно не може бути.

Крім того, судом також не було взято до уваги того, що спірне нежитлове приміщення підвального типу не є капітальним будівництвом, що також виключає можливість визнання за ним права власності як на об'єкт нерухомого майна, як то передбачено ст. 344 ЦК України.

Факт складання нового технічного паспорту на вказане нежитлове приміщення підвального типу від 05.03.2014 року, на яке посилається позивач, також не є підставою для визнання за позивачем права власності на це приміщення в порядку набувальної давності (т.1, а.с.167-168).

Судом також не було враховано, що спірне нежитлове приміщення підвального типу розташоване на земельній ділянці, яка належить місцевій громаді м. Одеси, в особі ОМР, та яка не була відведена позивачу ОСОБА_3 у встановленому законом порядку.

Такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з того, що згідно вищевказаного Рішення міжвідомчої комісії Приморської районної ради народних депутатів №831 від 29.05.1991 року ОСОБА_3 було передано у власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, загальною площею 0,6 га, яка є прилеглою до вищевказаного приміщення.

Земельна ділянка, на якій розміщено спірне нежитлове приміщення підвального типу, в користування ОСОБА_3 не виділялась.

Крім того, позивач ОСОБА_3 у встановленому законом порядку не оформив своє право користування або власності на земельну ділянку, як того вимагає ст.ст. 92, 116 ЗК України.

У відповідності до ст. 143 Конституції України територіальні громади наділені правом безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляти майном, що є в комунальній власності. Відповідно до п. 1 ст. 10, п. 5 ст. 16, а також ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в України", ради представляють інтереси територіальної громади та здійснюють повноваження власника майна.

Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на нерухоме і рухоме майно, доходи місцевих бюджетів та інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі і нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Статтею 83 ЗК України передбачено, що землі, які належать на праві власності територіальній громаді міст, є комунальною власністю, у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності.

Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають право власності на землі за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації.

Згідно з п. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадянам проводиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.

У відповідності до абз. "а", "б", "в" ст. 12 ЗК України, п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території відповідних населених пунктів належать:

розпорядження землями територіальних громад;

передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб;

надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності.

Таким чином, розпорядження землями територіальної громади м. Одеси, які перебувають у комунальній власності, є виключною компетенцією ОМР.

У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Як вбачається з рішення № 83/1 міжвідомчої комісії Приморської райради народних депутатів від 29.05.1991 ОСОБА_3 спірне приміщення надане лише в користування.

В матеріалах справи відсутній договір його купівлі-продажу або інший правовстановлюючий документ, який би підтверджував правомірність набуття його у власність.

Із листа Департаменту комунальної власності від 16.11.2011 № 01- 13/6909 вбачається, що договір оренди з позивачем також не укладався (т.1, а.с.14).

Слід також зазначити, що ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд також керувався інформацією, наданою КП "Житлово-комунальний сервіс "Фонтанський" від 17.06.2013 року, вих. №950, згідно якої спірне підвальне приміщення на балансі у КП не перебуває (т.1, а.с.109).

Однак, зазначені обставини також не є підставою для задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_3 про визнання за ним права власності на приміщення, оскільки на останнє взагалі ніколи правовстановлюючі документи не видавались, і воно не приймалось в експлуатацію.

В матеріалах справи відсутній висновок стосовно відповідності спірного нежитлового приміщення підвального типу будівельним, санітарним, протипожежним нормам і стандартам.

Разом з тим, як вбачається зі скарги ОСОБА_3 на ім'я начальника Інспекції ДАБК в Одеській області від 28.03.2014 року, проведення будівництва компанією "Гори-Плюс" санаторних об'єктів на земельній ділянці площею 14 га, за адресою АДРЕСА_2 призводить до руйнування спірного нежитлового приміщення підвального типу, що можливо свідчить про невідповідність його вищезазначеним нормам і стандартам і додатково свідчить про неможливість визнання за ним права власності, як на об'єкт нерухомого майна (т.1, а.с.227-228).

З огляду на викладене, всі вищевикладені обставини виключають можливість задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про визнання за ним права власності на спірне нежитлове приміщення підвального типу в порядку набувальної давності, що не було в достатній мірі враховано судом першої інстанції.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам не відповідає, доводи апеляційної скарги його повністю спростовують, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити у справі нове рішення - про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п.4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Приморського району м. Одеси задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 лютого 2014 року скасувати, та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Одеської міської ради, прокуратури Приморського району м. Одеси, яка діє в інтересах Одеської міської ради, про визнання права власності за набувальною давністю відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко