Апеляційний суд Житомирської області
Справа №277/1167/14-ц Головуючий у 1-й інст. Заполовський В. В.
Категорія 2 Доповідач Галацевич О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Галацевич О.М.

суддів Зарицької Г.В., Широкової Л.В.,

з участю секретаря судового засідання Мишаковської В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Яблунецької селищної ради Ємільчинського району Житомирської області, третя особа - ОСОБА_5, про визнання права на спадщину,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

на рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 27 січня 2015 року,-

встановила:

Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 27 січня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадщину за законом - на домоволодіння (земельну ділянку площею 0,15 га та будинок з усіма жилими і господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1), як на відумерле майно після смерті ОСОБА_6 та видачу правовстановлюючих документів на зазначене нерухоме майно відмовлено за безпідставністю.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просили рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове по суті позову.

В обґрунтування апеляційної скарги вказали обставини, на які посилались, як на підставу своїх позовних вимог. Зокрема, зазначили, що за життя їх батька ОСОБА_7, який склав заповіт на їх брата ОСОБА_6, та життя останнього, вони доглядали за ними, надавали їм матеріальну допомогу. Батьківство ОСОБА_6 стосовно ОСОБА_5, яка прийняла спадщину після смерті їх брата, офіційно не встановлювалось. Громадянка ОСОБА_8 і її дочка ОСОБА_9 ніколи не проживали з ОСОБА_6 та не вели спільного господарства, що підтвердили свідки. Також вказали, що ОСОБА_8 після народження дочки ОСОБА_5 мала статус одинокої матері та отримувала соціальну допомогу від держави. Вважають, що суд на зазначені обставини уваги не звернув та ухвалив незаконне рішення про відмову у задоволенні їх позову про визнання за ними права на відумерле майно після смерті брата.

Заслухавши доводи осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

У відповідності до положень ст.ст. 1258, 1261, 1262 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Діти спадкодавця мають право на спадкування за законом у першу чергу, рідні брати та сестри - у другу.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 лютого 1987 року батько позивачів ОСОБА_7 заповів їх брату ОСОБА_6 будинок і все майно з чого б воно не складалося (а.с. 30).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 помер (а.с. 22).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_6 (а.с. 24).

Після смерті ОСОБА_6 залишилось майно: житловий будинок з господарськими будівлями та земельна ділянка 0,15 га по АДРЕСА_1 (а.с. 23-38).

07.02.2014 року нотаріальною конторою щодо спадкового майна заведена спадкова справа (а.с. 118).

11 квітня 2014 року дочка ОСОБА_6 - ОСОБА_5 звернулася із заявою до Ємільчинської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_6

19 червня 2014 року позивачі звернулись до Ємільчинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом в 1/4 частці на вказане спадкове майно після смерті батька та рідного брата ОСОБА_6, проте нотаріусом їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з наявністю заповіту на ім'я ОСОБА_6, який прийняв спадщину після смерті батька, відсутності права у заявників на обов'язкову частку у спадщині за заповітом, наявності у ОСОБА_6 спадкоємця першої черги - дочки ОСОБА_5 (а.с. 28-29).

31 жовтня 2014 року рішенням Ємільчинського районного суду, яке набрало законної сили, у задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Яблунецької селищної ради, третя особа ОСОБА_5 про визнання заповіту ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 недійсним відмовлено за безпідставністю позовних вимог (а.с. 31-32).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_6 являвся єдиним спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_7, але не оформив своїх спадкових прав і помер. Єдиною спадкоємицею за законом першої черги є дочка померлого ОСОБА_6 - ОСОБА_5, яка прийняла спадщину. Позивачі по справі спадщини після смерті батька ОСОБА_7 не приймали, права на обов'язкову частку у спадщині за заповітом не мають, після смерті брата є спадкоємцями другої черги.

Такий висновок суду є правильним, відповідає встановленим судом обставинам справи та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Слід також зазначити, що позивачі не довели суду тієї обставини, що спадщина після смерті їх брата у визначеному законом порядку, а саме відповідно до положень ст. 1277 ЦК України, визнавалась відумерлою. Крім того, за положеннями цієї норми закону спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Заперечення апелянтів щодо батьківства ОСОБА_6 стосовно ОСОБА_5 спростовуються свідоцтвом про народження останньої (а.с.85), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін та доповнень (а.с. 87-88), відомостями відділу державної реєстрації актів цивільного стану Ємільчинського районного управління юстиції в Житомирській області від 24.03.2015 року, згідно яких за заявою чоловіка та жінки, які не перебували у шлюбі між собою, батьком ОСОБА_5 записано ОСОБА_6 (актовий запис про встановлення батьківства №1 від 19.01.1996 року), а в подальшому, на підставі розпорядження голови Ємільчинської РДА №437 від 15.12.1999 року, дитині було змінено прізвище з «ОСОБА_5» на «ОСОБА_5».

Батьківство ОСОБА_6 стосовно ОСОБА_5 у судовому порядку не оспорено.

Доводи апелянтів на те, що ОСОБА_8 після народження дочки ОСОБА_5 мала статус одинокої матері і отримувала соціальну допомогу від держави на її утримання, а відтак відмовилась визнавати як батька дитини - ОСОБА_6, на правильність висновків суду не впливає та спростовані відомостями відповідних державних органів (а.с. 115-116,132,137-139).

Матеріальне забезпечення позивачами спадкодавця за життя, а також посилання ОСОБА_1 на проживання з братом на час його смерті за наявності спадкоємця першої черги, якою є ОСОБА_5, не мають правового значення для вирішення спору.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду, були предметом дослідження в судовому засіданні, яким суд дав належну оцінку і вони не містять підстав для скасування чи зміни рішення суду.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування або зміни колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 27 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: