Справа № 361/1024/15 Головуючий у І інстанції Шинкарь А. О.
Провадження № 22-ц/780/3648/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 1 18.06.2015
УХВАЛА

Іменем України

18 червня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: судді - Білоконь О.В.,

суддів: Голуб С.А., Савченка С.І.,

при секретарі Токар Т.Ю.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 квітня 2015 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5, про витребування майна з чужого незаконного володіння ,-

встановила:

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду із позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Позов мотивував тим, що на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 12 листопада 2011 року позивач має право користуватись та розпоряджатись автомобілем «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1.

06 жовтня 2012 року, на підставі нотаріально посвідченої довіреності позивач передав вказаний автомобіль для користування відповідачу ОСОБА_2 строком на 1 рік, з метою подальшого продажу відповідачу цього автомобіля.

Посилаючись на те, що до цього часу відповідач не сплатили всієї суми грошових коштів за придбаний автомобіль та відмовляються його повернути, позивач просив суд витребувати з незаконного володіння відповідачів та передати йому зазначений автомобіль, стягнути судові витрати у солідарному порядку.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 квітня 2015 року позов задоволено частково.

Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_2 автомобіль «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1, та передано його ОСОБА_3

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, необґрунтованості рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги вказав, що позивачем не доведено факт неповернення йому спірного автомобіля після закінчення дії довіреності. Крім того, суд необґрунтовано взяв до уваги виплату відповідачем позивачу коштів за спірний автомобіль.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ОСОБА_2 є недобросовісним володільцем спірного майна, а тому позовні вимоги щодо витребування з його незаконного володіння автомобіля підлягають задоволенню.

Колегія суддів із вказаними висновками погоджується, оскільки вони є обґрунтованими і відповідають вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 листопада 2011 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_6 посвідчена довіреність, згідно якої ОСОБА_5 уповноважив ОСОБА_3 розпоряджатися (продати, обміняти, заставити, здати в найм, передати за договором позички тощо) належним йому автомобілем марки «BMW», моделі 735, рік випуску 1998, реєстраційний номер НОМЕР_1. Довіреність видана з правом повного або часткового передоручення, виїзду за кордон, на 15 років і зберігає чинність до 12 листопада 2026 року.

06 жовтня 2012 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_7 посвідчена довіреність, згідно якої ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_2 та ОСОБА_4 бути його представниками з усіх питань, повязаних з експлуатації та користування автомобілем «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_2, надавши їм право: представляти інтереси власника в органах ДАІ, користуватися цим автомобілем; подавати заяви в установи та отримувати необхідні довідки і документи, розписуватися у разі необхідності; брати участь в дорожньому русі та переганяти автомобіль у будь-якому напрямку необхідному під час здійснення визначених цією довіреністю повноважень, а також виконати всі інші дії, повязані з цією довіреністю. Довіреність видана без права передовіри, з правом виїзду за кордон, строком на один рік до 06 жовтня 2013 року.

Згідно ст. 396 ЦК України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Згідно ст. 398 ЦК України, право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також інших підстав, встановлених законом.

Згідно ст. 400 ЦК України, недобросовісний володілець зобовязаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обовязку заінтересована особа має право проявити позов про витребування цього майна.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд обґрунтовано виходив з положень ст. 400 ЦК України та дійшов правильного висновку про доведеність позовних вимог, оскільки позивач ОСОБА_3 на підставі довіреності у строк до 12 листопада 2026 року має речове право користування і розпорядження автомобілем «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_2, яке відповідач ОСОБА_2 порушує, незаконно утримуючи вказаний автомобіль у себе .

Суд першої інстанції вірно узяв до уваги, що відповідач ОСОБА_2 не надав належних доказів на підтвердження обставин щодо повернення спірного автомобіля, а строк довіреності, згідно якої позивач уповноважив ОСОБА_2 користуватися цим автомобілем, закінчився 06 жовтня 2013 року

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач ОСОБА_2 фактично повернув спірний автомобіль позивачу 16 січня 2014 року є безпідставними, оскільки у матеріалах справи відсутні дані про зазначене, а позивач заперечує факт повернення йому вказаного автомобіля. Разом з тим факт отримання цього автомобіля від позивача ОСОБА_3 у користування на підставі довіреності від 16 жовтня 2012 року не заперечує ОСОБА_2, ці ж обставини підтверджуються розпискою про отримання автомобіля, підписаною ОСОБА_2, що не заперечує останній ( а.с.13).

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідач не надав ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду будь-яких доказів на підтвердження передачі спірного автомобіля позивачу по справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що з часу закінчення довіреності відповідач не мав права користуватись автомобілем, а тому передав його позивачу є припущеннями, на яких не може ґрунтуватись доказування в силу вимог ч.4 ст.60 ЦПК України.

Отже, доводи апелянта про невідповідності висновків суду обставинам справи, необґрунтованості рішення суду, на думку апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, оскільки повністю спростовуються зазначеними належними та допустимими доказами по справі.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 квітня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді: