Справа № 357/2841/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Голуб А. В. ,

при секретарі Куца В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Біла Церква в залі суду №4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Виконком Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області про визнання батьківства та про внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька.-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з серпня по жовтень 2008 року він перебував у близьких інтимних стосунках з відповідачкою ОСОБА_3 (у той час ОСОБА_4) В.П., яка завагітніла в кінці серпня 2008 року. 30.05.2009 року відповідачка народила сина, якому дала імя ОСОБА_5, про що був зроблений запис 54 серія 1-ОК №128225, у графі батько була записана неіснуюча особа ОСОБА_4. Реєстрація народження ОСОБА_5 була здійснена згідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Позивач вказував на те, що його стосунки з відповідачкою почали погіршуватися ще до того, як стало відомо про її вагітність. Причиною цього були різність поглядів на майбутнє життя та несумісність характерів. Погіршення стосунків та велика відстань між місцями проживання сторін призвели до розриву відносин приблизно за півроку до народження сина ОСОБА_6, хоча сторони підтримували дружні відносини і вирішили, що позивач буде завжди батьком свого сина. Після народження сина мати відповідачки телефонувала батькам та тітці позивача і повідомила про народження відповідачкою сина від позивача. У звязку з тяжким матеріальним станом позивача він не міг приїхати до сина, тому перший рік життя свого сина він бачив сина тільки на фото, які надсилала йому відповідачка. До першого дня народження сина у травні 2010 року позивач зібрав кошти для поїздки та подарунків, однак відповідачка не відповідала на його телефонні дзвінки і напочатку червня поспілкувавшись з відповідачкою остання повідомила, що оскільки позивач їх кинув, то вони знайшли іншого кращого батька. Після чого відповідачка змінила номер телефону і місце проживання. Приблизно рік пішов на те, щоб знайти нове місце проживання відповідачки з сином ОСОБА_6. Позивач посилався на те, що з червня 2011 року і до жовтня 2014 року він спілкувався з відповідачкою і дитиною з дозволу відповідачки, приймав участь у утриманні дитини, купував дитині одяг, взуття, книжки та іграшки, але останнім часом відповідачка відмовляє йому в спілкуванні з сином, на пропозиції записати його батьком дитини відповідає відмовою, мотивуючи це незгодою її теперішнього чоловіка. А тому позивач просив в судовому порядку визнати його батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та внести відповідні зміни в свідоцтво про народження ОСОБА_5, яке видано 25.06.2009 року, актовий запис №54 серія 1-ОК №128225 та видати позивачу копію свідоцтва.

В судовому засіданні позивач позов підтримав.

Відповідачка в судове засідання не зявилася, про день і час розгляду справи була належним чином повідомлена, причину неявки суду не повідомила.

Представник Виконкому Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області до суду не зявився, про день і час розгляду справи був належним чином повідомлений, надав суду заяву в якій просив справу розглядати у відсутності представника Виконкому Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області.

Заслухавши пояснення позивача, покази свідка та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов необгрунтований і до задоволення не підлягає.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, 30.05.2009 року народила сина ОСОБА_6, при реєстрації якого прізвище дитини записано - ОСОБА_7, по батькові - Валентинович, батьком дитини вказаний ОСОБА_4 /відомості записані зі слів матері/, що стверджується копією актового запису про народження №54 від 25.06.2009 року, виконаного виконкомом Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області.

На момент народження сина ОСОБА_7 в зареєстрованому шлюбі не перебувала. Наведене підтвердив позивач та свідок ОСОБА_8, яка являється матірю відповідачки.

За ст.135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а імя та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження сформованого 27.05.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, 01.07.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області було здійснено реєстрацію актового запису про народження ОСОБА_5, який народився 30.05.2009 року, а саме актового запису №54 складеного 25.06.2009 року Виконкомом Узинської міської ради Білоцерківського району Киїської області. У вказаному витягу зазначені відомості про батька ОСОБА_4, а також вказані відомості про матір ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Підстава запису відомостей про батька заява матері від 25.06.2009 року. Державна реєстрація народження проведена відповідно до частини першої статті 135 Сімейного Кодексу України (за вказівкою матері). 25.06.2009 року Виконкомом Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області видано свідоцтво про народження, Серія 1-ОК № 128225.

Відповідно до ст.126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до державного органу реєстрації актів цивільного стану.

В суді встановлено, що за відомостями адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України у Київській області від 16.03.2015 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_3 2 буд. 3. Наведене також підтвердила свідок ОСОБА_8

В судовому засіданні також встановлено, що ОСОБА_7 одружилася у 2010 році з ОСОБА_9 від шлюбу з яким вони мають сина ОСОБА_10. ОСОБА_7 після одруження змінила своє прізвище на ОСОБА_3 З 2010 року відповідачка разом з чоловіком ОСОБА_9, синами ОСОБА_6 та ОСОБА_10 проживають в Криму, АДРЕСА_1. Наведене підтверджується поясненнями позивача та свідка ОСОБА_8

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8, яка була допитана в суді за клопотанням позивача, показала, що позивач ОСОБА_1 не являється батьком її онука ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також вказаний свідок в суді показала, що їй невідомо хто являється біологічним батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки відповідачка її про це не повідомляла. Крім вказаного, свідок ОСОБА_8 у суді показала, що позивач не надавав і не надає матеріальну допомогу відповідачці на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також позивач не надає будь-яку іншу допомогу ОСОБА_5. ОСОБА_8 в суді показала також і те, що чоловік відповідачки ОСОБА_9 разом з відповідачкою займаються вихованням, матеріальним утриманням ОСОБА_5, і останній вважає ОСОБА_9 своїм батьком та називає ОСОБА_9 татом.

Позивач в судовому засіданні вказував на те, що ОСОБА_5 невідомо про те, що позивач являється його батьком, а ОСОБА_5 відомо лише те, що позивач являється другом його мами - відповідачки по справі.

При зверненні до суду з позовом про визнання батьківства позивач посилався на ст.128 СК України.

Так згідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Таким чином, при зверненні до суду позивач вірно послався на норми ст.128 СК України, оскільки, як вказано вище в рішенні, запис про батька ОСОБА_6 було вчинено відповідно до вимог ст.135 цього Кодексу.

Як передбачено ч.2 ст.128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України

А згідно до ст.57 ЦПК України доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

В ст. 59 ЦПК України вказано, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст.212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Згідно до вимог ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд приймає до уваги вищевказані у рішенні суду покази свідка ОСОБА_8, оскільки ці покази є логічні та послідовні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд вважає, що позивач відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не надав суду належні та допустимі докази на підтвердження своїх тверджень про те, що сторони проживали до народження дитини однією сімєю без реєстрації шлюбу, про те, що позивач являється батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та про те, що позивач визнавав дитину, займався її матеріальним утриманням.

Суд не приймає до уваги надані позивачем роздруківки з інтернету /а.с. 68-71/, які як вказував позивач, містять переписку сторін, оскільки суд вважає, що вищевказані роздру ківки не є належними доказами у справі.

Крім вказаного, суд не приймає до уваги відеозаписи, та фотоматеріали, які містяться на диску DVD /а.с. 48/, який був наданий суду позивачем, та який був переглянутий в судовому засіданні, оскільки суд вважає, що вказаний відеозапис, та фотоматеріали є неналежними доказами у справі.

Суд також не приймає до уваги копії платіжних доручень № 2759458 від 01.11.2013 року та за № 2811284 від 06.11.2013 року про переказ ОСОБА_1 ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 200,00 грн. та 150, 00 грн., оскільки суд вважає, що вищеперераховані копії платіжних доручень не є належними доказами у справі, бо у платіжних дорученнях вказано, що призначення платежів переказ коштів на рахунок іншого клієнта в межах банку, і з вказаних копій платіжних доручень не вбачається, що призначенням вказаних платежів є надання ОСОБА_3 матеріальної допомоги на утримання сина ОСОБА_6. Крім вказаного, позивач не надав суду належні докази на підтвердження того, що ОСОБА_3 отримала вказані кошти.

З метою сприяння здійсненню своїх прав, позивачу судом було розяснено положення ст.10 ЦПК України, щодо того, що позивач повинен довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а також те, що позивач вправі клопотати перед судом про призначення судово-генетичної експертизи з приводу дослідження того, чи є позивач біологічним батьком дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, однак позивач відмовився від проведення судово-генетичної експертизи, судом було попереджено позивача про наслідки невчинення вказаних процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що ОСОБА_1 слід відмовити в задоволенні його позову до ОСОБА_2, третя особа Виконком Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області про визнання батьківства та про внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька.

На підставі вищевикладеного та ст.ст. 124, 126, 128 СК України, керуючись ст.ст. 3,10,11,57,58,59,60,88, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Суддя ОСОБА_11