Номер провадження: 22-ц/785/3450/15
Головуючий у 1 інстанції Присакар О.Я.
Доповідач Кварталова А. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого судді - Кварталової А.М.,

суддів Заїкіна А.П.. ОСОБА_1,

при секретарі Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 технікуму механізації і електрифікації сільського господарства ОСОБА_3 аграрної політики та продовольства України до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 районний сектор Головного управління ДМС України в Одеській області, служба у справах дітей ОСОБА_2 міської ради Одеської області про виселення, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 технікуму механізації і електрифікації сільського господарства ОСОБА_3 аграрної політики та продовольства України про надання іншого житла при виселенні, що відповідає вимогам ст. 114 ЖК України, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14 січня 2014 року, -

встановила:

10 липня 2003р., неодноразово, уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_2 технікум механізації і електрифікації сільського господарства ОСОБА_3 аграрної політики та продовольства України(надалі ОСОБА_2 ТМЕСГ) звернувся до суду із позовними вимогами до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 районний сектор Головного управління ДМС України в Одеській області, служба у справах дітей ОСОБА_2 міської ради Одеської області про виселення.

Просили визнати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що втратили право на житлову площу за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Платова, 2-а, кімната № 5-м та виселити відповідачів без надання іншого житлового приміщення, також стягнути з відповідачів судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 8,50 грн. та витрати на інформаційне технічне забезпечення розгляду судової справи у розмірі 37 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовували тим, що студентський гуртожиток по вул. Платова, 2-а в м. Ізмаїлі Одеської області є державним майном, яке знаходиться в ОСОБА_2 ТМЕСГ на праві оперативного управління. Між позивачем та відповідачами була укладена 03.08.2001р. угода тимчасового найму житла, за якою ОСОБА_4 разом зі своєю сімєю, в кількості двох осіб була вселена в кімнату № 5м до гуртожитку ОСОБА_2 ТМЕСГ за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Платова, 2-а, на тимчасове проживання на період зменшення кількості студентів, термін дії угоди закінчився 01.08.2002р. Оскільки приміщення призначене для проживання студентів, якими відповідачі не є, про необхідність їх виселення з займаної кімнати їх попереджали, але в добровільному порядку відповідачі звільнити займане приміщення відмовляються, а тому виникла необхідність звернення до суду з вищезазначеним позовом.

30 червня 2004р. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 технікуму механізації і електрифікації сільського господарства ОСОБА_3 аграрної політики та продовольства України про надання іншого житла при виселенні, що відповідає вимогам ст. 114 ЖК України.

Свої позовні вимоги обґрунтовували тим, що вимога позивача ОСОБА_2 ТМЕСГ щодо їх виселення є неправомірною, оскільки ОСОБА_4 була вселена як вдова з неповнолітньою дитиною, а тому виселення відповідачів можливо лише, якщо позивач надасть їм інше житло, яке відповідає вимогам ст. 114 ЖК України.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14.01.2014 р. зустрічна позовна заява ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_2 технікуму механізації і електрифікації сільського господарства ОСОБА_3 аграрної політики та продовольства України про надання іншого житла при виселенні, що відповідає вимогам ст. 114 ЖК України в частині позовних вимог ОСОБА_5 залишена без розгляду.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечував посилаючись на те, що відповідачі незаконно займають кімнату № 5м по вул. Платова, 2 в м. Ізмаїлі Одеської області, а тому позивач не зобовязаний при виселенні відповідачів надати інше житлове приміщення, яке відповідає вимогам ст. 114 ЖК України.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги первісного позову не визнала в повному обсязі, зустрічні позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні.

В судове засідання відповідач ОСОБА_5 не зявилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином, що підтверджено відповідним поштовим повідомленням про отримання судової повістки, про причини неявки не повідомила.

В судове засідання представник ОСОБА_2 районного сектору Головного управління ДМС України в Одеській області не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника.

В судове засідання представник служби у справах дітей ОСОБА_2 міської ради Одеської області не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14 січня 2014р. позов ОСОБА_2 технікуму механізації і електрифікації сільського господарства ОСОБА_3 аграрної політики та продовольства України задоволено частково.

Суд виселив ОСОБА_4, ОСОБА_5 з кімнати № 5м, яка розташована в гуртожитку по вул. Платова, 2-а в м. Ізмаїлі Одеської області, без надання іншого житлового приміщення.

Суд стягнув з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 технікуму механізації і електрифікації сільського господарства ОСОБА_3 аграрної політики та продовольства України витрати по сплаті судового збору у розмірі 4,25 грн. та витрати на інформаційне технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 3,75 грн.

Суд стягнув з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 технікуму механізації і електрифікації сільського господарства ОСОБА_3 аграрної політики та продовольства України витрати по сплаті судового збору у розмірі 4,25 грн. та витрати на інформаційне технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 3, 75 грн.

Врешті позовних вимог відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 технікуму механізації і електрифікації сільського господарства ОСОБА_3 аграрної політики та продовольства України про надання іншого житла при виселенні, що відповідає вимогам ст. 114 ЖК України відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14 січня 2014р. скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 технікуму механізації і електрифікації сільського господарства ОСОБА_3 аграрної політики та продовольства України відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_2 технікуму механізації і електрифікації сільського господарства ОСОБА_3 аграрної політики та продовольства України просив відхилити апеляційну скаргу, рішення суду залишити без змін.

Відповідачі на неодноразові виклики до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, про що у справі є докази(а.с.62-75т.3). Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, така неявка сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, мотиви і доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 технікуму механізації і електрифікації сільського господарства ОСОБА_3 аграрної політики та продовольства України, суд першої інстанції посилався на те, що відповідачі були вселені у студентський гуртожиток на підставі угоди, термін якої сплив 01.08.2002р., з цього часу відповідачі проживають у гуртожитку без належних підстав, а тому підлягають задоволенню вимоги позивача щодо виселення відповідачів з студентського гуртожитку, без надання іншого приміщення. Однак, вимоги позивача щодо визнання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими , що втратили право на житлову площу за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Платова, 2-а, кімната № 5-м не підлягають задоволенню, оскільки вищезазначені вимоги не поширюються на мешканців гуртожитку.

Зустрічний позов ОСОБА_4 не підлягає задоволенню, оскільки відповідачем за первісним позовом не надано доказів того, що ОСОБА_4 відноситься до переліку осіб, зазначених у ст. 114 ЖК України, яким надається інше житлове приміщення у разі їх виселення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 127 ЖК України встановлено, що для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки.

Відповідно до ст. 129 ЖК України - на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Наказом ОСОБА_3 освіти і науки України від 13.11.2007р. за № 1004 затверджено примірне Положення про студентський гуртожиток вищого навчального закладу, відповідно до п. 14 якого проживання в студентських гуртожитках сторонніх осіб, розміщення підрозділів вищого навчального закладу, а також інших організацій забороняється.

За змістом указаних норм жила площа в студентському гуртожитку надається студентам на період навчання. Надання жилої площі особам, які не навчаються в учбовому закладі, є порушення діючого законодавства.

Судом встановлено, що ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2013р. було встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради Одеської області № 134/3 від 07.03.1975р., ОСОБА_2 технікуму механізації і електрифікації сільського господарства було надано дозвіл на проектування та будівництво гуртожитків по пр. Суворова та вул. Платова у м. Ізмаїлі Одеської області. Рішенням ОСОБА_2 міської ради Одеської області № 3 від 03.01.1979р. затверджено акт прийомки вводу в експлуатацію від 29.12.1978р. гуртожитку по вул. Платова, 2а в м. Ізмаїлі, Одеської області.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 технікум механізації і електрифікації сільського господарства ОСОБА_3 аграрної політики та продовольства України є вищим навчальним закладом державної форми власності І рівня акредитації з правами юридичної особи, фінансування якого здійснюється з бюджету і належить до сфери управління ОСОБА_3 аграрної політики.

Студентський гуртожиток, який розташований у будинку № 2 а по вул. Платова в м. Ізмаїлі Одеської області є державною власністю та перебуває в оперативному управлінні ОСОБА_2 технікуму механізації і електрифікації сільського господарства ОСОБА_3 аграрної політики України.

Рішенням виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради Одеської області № 432 від 06.03.2009р. гуртожитку присвоєний статус гуртожитку для молоді, що навчається.

03.08.2001р. між ОСОБА_2 технікумом механізації і електрифікації сільського господарства та ОСОБА_4 була укладена угода про тимчасове наймання житла в гуртожитку ОСОБА_2 технікуму механізації і електрифікації сільського господарства по вул. Платова, 2- а, згідно якої ОСОБА_4 надається у тимчасове користування житлове приміщення кімната № 5- м гуртожитку для проживання зі своєю сімєю у кількості двох чоловік, загальною площею 13 кв.м. за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Платова, 2- а.

При цьому, угодою передбачено, що угода діє до 01.08.2002р. та вважається пролонгованою на наступний річний термін, якщо жодна із сторін не ставить питання про її розірвання за місяць до закінчення дії угоди. За необхідності припинення дії угоди в звязку зі збільшення плану прийому студентів, власник житла попереджає наймача не пізніше як за один місяць про виселення з гуртожитку.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання або місця перебування фізичної особи № 4429 від 19.06.2013р., ОСОБА_4 з 27.08.2002 р. зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 а.

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання або місця перебування фізичної особи № 4430 від 19.06.2013р. ОСОБА_5 з 09.08.2002р. зареєстрованаза адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 - а.

Таким чином, суд першої інстанції правильно дійшов до висновку про те, що кімната для проживання надавалась ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на умовах тимчасового користування не в звязку із навчанням, та не з підстав перебування у трудових відносинах, а на підставі угоди.

ОСОБА_3 аграрної політики України № 18-2-2-13/155 від 14.02.2003р. було запропоновано вирішити питання відселення всіх мешканців гуртожитку та здійснити капітальний ремонт і забезпечити його використання за призначенням.

Крім цього, листом Головного санітарного лікаря м. Ізмаїл від 08.01.2005р. за № 1-4/57 підтверджено, що не допускається проживання сімей в гуртожитках для студентів, питання проживання сімей в них із санепідстанцією не узгоджувалось.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.03.2003р. відповідачів попереджено про розірвання угоди про тимчасове наймання житла у гуртожитку та про необхідність звільнення приміщення № 5м до 01.05.2003р., проте добровільно приміщення звільнено не було.

Суд правильно дійшов до висновку про те, що відповідачі були заселені на підставі угоди, термін якої сплив 01.08.2002р., з цього часу відповідачі проживають у гуртожитку без належних підстав, а тому підлягають виселенню з гуртожитку без надання іншого приміщення. Вимоги позивача щодо визнання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що втратили право на житлову площу за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Платова, 2-а, кімната № 5-м не підлягають задоволенню, оскільки вищезазначені вимоги не поширюються на мешканців гуртожитку.

Суд правильно дійшов до висновку про те, що зустрічний позов ОСОБА_4 не підлягає задоволенню, оскільки відповідачем за первісним позовом не надано доказів того, що ОСОБА_4 відноситься до переліку осіб, зазначених у ст. 114 ЖК України, яким надається інше житлове приміщення у разі їх виселення.

Відповідачі ніякого відношення до ОСОБА_2 технікуму механізації і електрифікації сільського господарства не мають, не є студентами чи працівниками технікуму та мають статус тимчасових мешканців за ст.99 ЖК України.

Як було вірно встановлено рішенням суду першої інстанції, адміністрацією ОСОБА_2 ТМЕСГ відповідачі неодноразово були попереджені про припинення дії угоди та необхідність виселення з студентського гуртожитку.

Судова колегія не приймає до уваги посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_5 на те, що її нібито не було попереджено про розрівання договору, а тому вона має право проживати у кімнаті гуртожитку, оскільки такі висновки спростовуються матеріалами справи та наданими доказами.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_5 на те, що вона має право проживати в гуртожитку, оскільки апелянт не є студентом або працівником ОСОБА_2 ТМЕСГ, а тому у неї відсутнє право проживати у гуртожитку.

Необґрунтованим є твердження ОСОБА_5, що вона не є тимчасовим мешканцем гуртожитку, оскільки 03.08.2001р. між ОСОБА_2 ТМЕСГ та її матірю ОСОБА_4 була укладена угода про тимчасове наймання житла в гуртожитку, тобто укладено з позивачем саме угоду про тимчасовий найм житла, а тому її статус визначився як тимчасовий мешканець.

Посилання ОСОБА_5 на те, що на неї розповсюджується дія Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків"від 04.09.2008року є безпідставним, оскільки зазначений Закон не поширюється на громадян, які проживають у гуртожитках, призначених для тимчасового проживання у зв'язку з навчанням, перенавчанням чи підвищенням кваліфікації у навчальних закладах.

Відповідна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 17 березня 2010р. ( справа за позовом ОСОБА_2 ТМЕСГ до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про виселення з гуртожитку), яка з огляду на положення ст. 360-7 ЦПК Україниє обов'язковою для застосування судами України(а.с.112т.2).

Справи за аналогічними позовами також були предметом розгляду Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, який також ухвалою від 26 лютого 2013р. відмовив у відкритті касаційного провадження по справі ОСОБА_2 ТМЕСГ до ОСОБА_8 про виселення з гуртожитку(а.с. 77-81т.3).

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів, розглянувши скаргу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Підстав для ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 218,303,307 п.1ч.1,308,315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14 січня 2014 року-залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_9

ОСОБА_10

ОСОБА_1