Справа №488/3322/14-ц 08.06.2015 08.06.2015 08.06.2015
Провадження №22-ц/784/1335/15
Провадження № 22-ц/784/1335/15 Головуючий першої інстанції: Безпрозванний В.В.
Суддя-доповідач апеляційного суду: Самчишина Н.В.
Ухвала

Іменем України

08 червня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Галущенка О.І., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання - Харитоновою І.В.,

за участю:

- прокурора Цвікілєвич Н.В.,

- представника позивача Миколаївської облдержадміністрації - Латишевої К.С.,

- представника відповідача Миколаївської міської ради - Горобченко О.В.,

- представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6

на ухвалу судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 11 листопада 2014 року про забезпечення позову, постановлену за позовом прокурора Корабельного району м. Миколаєва в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації, Державного підприємства «Миколаївське лісове господарство» до Миколаївської міської ради, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_5 про визнання незаконними та скасування рішень міської ради, недійсними договору купівлі-продажу, визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки,

встановила:

03 липня 2014 року прокурор Корабельного району м. Миколаєва звернувся з позовом в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації, Державного підприємства «Миколаївське лісове господарство» до Миколаївської міської ради, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9. ОСОБА_5 про визнання незаконними та скасування рішень міської ради, недійсними договору купівлі-продажу, визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки.

Одночасно прокурор просив про вжиття заходів забезпечення позову: накласти арешт на земельну ділянку площею 1000 кв.м., розташовану по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1; заборонити ОСОБА_5 та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії з вищезазначеною земельною ділянкою, у тому числі укладати договори, вчиняти інші правочини стосовно цієї земельної ділянки та виконувати на ній будівельні роботи; заборонити інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області здійснювати будь-які реєстраційні та дозвільні дії щодо виконання будівельних робіт на спірній земельній ділянці, у тому числі реєструвати декларації про готовність об'єкта до експлуатації; заборонити реєстраційній службі Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо вищезазначеної земельної ділянки.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04 липня 2014 року вказану заяву задоволено.

11 листопада 2014 року прокурор повторно звернувся із заявою про забезпечення позову, вказавши заходи забезпечення позову, аналогічні вищезазначеним заходам забезпечення позову, вказаним у позові.

11 листопада 2014 року вказану заяву прокурора задоволено.

Накладено арешт на земельну ділянку площею 1000 кв.м., розташовану по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1.

Заборонено ОСОБА_5, який проживає в АДРЕСА_2, та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії з вищезазначеною земельною ділянкою, у тому числі укладати договори, вчиняти інші правочини стосовно цієї земельної ділянки та виконувати на ній будівельні роботи.

Заборонено інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області здійснювати будь-які реєстраційні та дозвільні дії щодо виконання будівельних робіт на спірній земельній ділянці, у тому числі реєструвати декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Заборонено реєстраційній службі Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо вищезазначеної земельної ділянки.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 посилаючись на те, що ухвала винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив її скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви прокурора про забезпечення позову.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, прокурор посилався на необґрунтованість її доводів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, які брали участь у судовому засіданні, прокурора, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз'яснено в пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 2 грудня 2006 р., розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги не тільки інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Зазначеним положенням закону та роз'ясненням ухвала суду відповідає не в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, посилаючись не незаконну передачу належної державі земельної ділянки площею 1000 кв.м., розташованої по АДРЕСА_1, яка відноситься до земель державного лісового фонду, у приватну власність ОСОБА_7, а в подальшому - незаконне її відчуження ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_5, прокурор звернувся до суду з даним позовом.

Одночасно прокурор просив про вжиття заходів забезпечення позову: накласти арешт на земельну ділянку площею 1000 кв.м., розташовану по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1; заборонити ОСОБА_5 та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії з вищезазначеною земельною ділянкою, у тому числі укладати договори, вчиняти інші правочини стосовно цієї земельної ділянки та виконувати на ній будівельні роботи; заборонити інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області здійснювати будь-які реєстраційні та дозвільні дії щодо виконання будівельних робіт на спірній земельній ділянці, у тому числі реєструвати декларації про готовність об'єкта до експлуатації; заборонити реєстраційній службі Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо вищезазначеної земельної ділянки.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04 липня 2014 року вказану заяву прокурора задоволено.

Згідно постанови державного виконавця Корабельного відділу ДВС про закінчення виконавчого провадження від 18 вересня 2014 року ця ухвала судді повністю фактично виконана, окрім її частини, а саме щодо заборони виконувати будівельні роботи на земельній ділянці у зв'язку з тим, що стягувачем не надані дані стосовного місця проживання та РНОКПП боржника. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 01 вересня 2014 року на спірну земельну ділянку накладено арешт на підставі постанови державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони відчуження від 15 серпня 2014 року

Суд першої інстанції не звернув належної уваги на постанову державного виконавця та не з'ясував, яка частина попередньо постановленого судового рішення була виконана.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції передчасно прийшов до висновку про наявність підстав для забезпечення позову щодо вжиття аналогічних заходів забезпечення позову, які вжиті попереднім судовим рішенням.

За таких обставин, оскаржувана ухвала судді підлягає скасуванню на підставі п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, а заява про забезпечення позову підлягає поверненню для розгляду до суду першої інстанції.

Окрім цього, суду слід звернути увагу на те, що ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 15 квітня 2015 року ухвалу судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04 липня 2014 року в частині заборони будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії з земельною ділянкою скасовано та постановлено в цій частині нову ухвалу, якою відмовлено вжити такий захід забезпечення позову. Ухвалу судді в частини заборони інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області здійснювати будь-які реєстраційні та дозвільні дії щодо виконання будівельних робіт на спірній земельній ділянці, у тому числі реєструвати декларації про готовність об'єкта до експлуатації змінено, та викладено цей пункт в іншій редакції. В іншій частині ухвалу суду залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 11 листопада 2014 року скасувати, і повернути заяву про забезпечення позову для розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді: