Справа № 405/3926/15-ц
Провадження №2/405/876/15
У Х В А Л А

03 червня 2015 року Суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда Іванова Л.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_1 в порядку цивільного судочинства звернувся до суду з позовом до Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції, в якому просить визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції ОСОБА_2 та зобовязати відповідача зняти арешт та заборону відчуження з нерухомого майна, яке йому (ОСОБА_1В.) належить.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з позовної заяви предметом спору є визнання протиправною бездіяльності державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції ОСОБА_2, а також, зобов'язання Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції до вчинення дій, а саме зняти арешт з майна, що належить позивачу, який був накладений за постановою державного виконавця Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ ОСОБА_2 від 07 квітня 2010 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

За змістом ч. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно зі ст. 3 КАС України публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України від 20 травня 2013 року № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» вказано, що вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень. Суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій. Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами завдань.

Встановлено, що постановою державного виконавця Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ ОСОБА_2 від 07.04.2010 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1168, виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда 11.03.2009 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ДП «Кіровоградтепло» боргу в розмірі 1 678,21 грн. та судових витрат в розмірі 81 грн., накладено арешт на все майно що належить боржнику ОСОБА_1, заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику лише в межах суми боргу.

Відповідно до ст.ст.1, 2 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про державну виконавчу службу" державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Враховуючи, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем по справі фактично виникли публічно-правові відносини шляхом реалізації Ленінським відділом державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції владних управлінських функцій у сфері здійснення виконавчого провадження, внаслідок чого відповідач виступає в цих правовідносинах із позивачем, як суб'єкт владних повноважень.

З огляду на викладене вище, враховуючи предмет та підстави позову, характер спірних правовідносин, наявність ознак публічно-правового спору, приходжу до висновку, що наявний спір належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, що, в свою чергу, відповідно до п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України, є підставою для відмови у відкритті провадження у справі в порядку цивільного судочинства.

При цьому, відзначається, що відповідно до ст. 181 КАС Учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Позовну заяву може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів або у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Окремо відзначається, що відповідно до ч.2 ст.18 КАС України, яка визначає предметну підсудність адміністративних справ, окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська або Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ з приводу їхніх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства. Відмова у відкритті провадження у справі перешкоджає повторному зверненню до суду з таким самим позовом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі.

Керуючись п.1 ч.2 ст.122, ч.1 ст. 293 ЦПК України, п. 3 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", -

У Х В А Л И Л А:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті позовного провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити дії.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 060 коп., сплачений відповідно до квитанції № 4 від 03 квітня 2015 року, Банк Отримувача ГУ ДКСУ у Кіровоградській області, Отримувач УДКСУ у м.Кіровограді, код Отримувача 38037409, р/р Отримувача 0004, МФО 823016, призначення: судовий збір Ленінський районний суд м.Кіровограда.

Розяснити ОСОБА_1 його право звернення до Кіровоградського окружного адміністративного суду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м.Кіровограда шляхом подачі протягом пяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда Л.А. Іванова