Номер провадження: 22-ц/785/1830/15
Головуючий у першій інстанції: Нікітішин В. П.
Доповідач: Ісаєва Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого-судді Ісаєвої Н.В.,

суддів: Комлевої Н.В., Журавльова О.Г.,

при секретарі: Сілукової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ТОВ "Про Консалтинг" в інтересах ПАТ "Дельта Банк" на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 29 серпня 2014 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_2 , третя особа - Державна реєстраційна служба України, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття у власність

встановила:

Позивач Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк", за договором доручення та довіреністю від імені якого діє ТОВ "Про Консалтинг" в особі за довіреністю Мухи П.В., звернувся 28.03.2014 року в суд з вищезазначеним позовом, вказуючи, що 22.11.2007 року між АКІБ "УКРСИББАНК" та ОСОБА_2 укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0.

Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_2 отримав кредит в сумі 75000,00 грн., який зобов'язувався повернути у повному обсязі в строк до 22.11.2037 року або достроково зі сплатою 14,50 відсотків річних за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Кредитним договором Іпотекодавець ОСОБА_2 передав у іпотеку нерухоме майно, а саме: домоволодіння з господарчими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; загальна площа: 35,0 кв.м.; житлова площа: 18,3 кв.м.; предмет іпотеки розташований на приватизованій (Довідка Котовського міського відділу земельних ресурсів № 30-03-07/266 від 22.11.2007 року) земельній ділянці 641 кв.м., що підтверджується Договором іпотеки № б/н від 22.11.2007, укладеним між АКІБ "УКРСИББАНК" та ОСОБА_2 .

Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу (ВКВ №463749), посвідченого приватним нотаріусом Котовського міського нотаріального округу Одеської області Сівун Ф.Й. 22.11.2007 року за р. № 2541, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 22.11.2007 р. за номером 2511173, зареєстрованого в КП "Котовське МРБТІ та РОН" в книзі 19 номер запису 1550 реєстраційний номер 10840429, Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16760714 від 22.11.2007 р..

Обтяження нерухомого майна іпотекою було зареєстровано Банком у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек.

На підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ -УКРСИББАНК" змінило назву на Публічне акціонерне товариство "УКРСИББАНК".

08 грудня 2011 року між ПАТ "УКРСИББАНК" та Публічним акціонерним товариством "Дельта банк" було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами.

На підставі вказаного Договору до Позивача перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора.

Через неналежне виконання умов Договору про надання споживчого кредиту у позичальника утворилась заборгованість у розмірі 99183,61 грн., яка складається з:

72089,30 грн. - заборгованість за кредитом;

27094,31 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

0,00 грн. - заборгованість за комісією за користування кредитом.

Позивач, як новий кредитор та Іпотекодержатель має право вимагати виконання зобов'язання на свою користь та звернути стягнення на предмет іпотеки.

Законом України "Про іпотеку", а саме: статтями 33, 36, 37 та Договором іпотеки визначено спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: передачу Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки та набуття Іпотекодержателем права власності на нього за вартістю, визначеною суб'єктом оціночної діяльності.

Таким чином, існують всі підстави для задоволення вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності на нього.

Однак оскільки зареєстроване за Іпотекодавцем право власності на предмет іпотеки, яке не припинено, може стати підставою для відмови у реєстрації права власності за Іпотекодержателем, що вбачається із змісту ст. 19, п.6 ч.І ст. 24 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно".

З метою захисту прав та інтересів Позивача, у зв'язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки, існують всі підстави для припинення права власності Іпотекодавця ( в т.ч. право володіння, користування і розпорядження) на предмет іпотеки.

Так, відповідно до ст.317 ЦК України, змістом права власності є право володіння, користування та розпорядження майном.

Відповідно до ст.346 ЦК України, право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника.

Крім того, для проведення реєстрації права власності до реєстраційної служби необхідно подати документи, які відсутні у Іпотекодержателя та перебувають у Іпотекодавця.

Необхідний перелік документів передбачено "Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень", затвердженимПостановою КМУ від 22.06.2011 року №703 та ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Так, відповідно до п.26, п.27 вказаного Порядку, для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності, а саме: укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно, чи його дублікат; свідоцтво про право власності, інші документи..

Відповідно до ст.15 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно " у випадках, передбачених законодавством України, державна реєстрація прав проводиться після технічної інвентаризації об'єкта нерухомого майна, права стосовно якого підлягають державній реєстрації.

За умовами Договору іпотеки, Іпотекодавець зобов'язувався не порушувати права Іпотекодержателя.

Таким чином, з метою захисту прав та інтересів Позивача, існують всі підстави для витребування від Іпотекодавця технічного паспорту та правовстановлюючого документу на предмет іпотеки (або їх дублікати).

Також через неможливість реалізувати права Іпотекодавця за відсутності ключів від квартири, існують всі підстави для їх витребування у Відповідача та передачі Позивачу.

Крім того, мешканці спірної квартири чинять перешкоду у доступі до предмету іпотеки, використовують квартиру для проживання, що є порушенням та обмеженням прав Іпотекодержателя.

Відповідно до вимог законодавства Позивачем було направлено письмову вимогу про виконання зобов'язання, попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, вимогу про виселення мешканців (у зв'язку із зверненням стягнення) та вимогу про направлення Іпотекодержателю усієї наявної документації на предмет іпотеки разом з ключами.

Однак вимоги Позивача не виконано, що є підставою для виселення мешканців та задоволення позову у повному обсязі з урахуванням наступного:

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогокодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення й, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор мас право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою. Одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами

Відповідно до ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ст. 585 ЦК України, право застави виникає з моменту укладання договору застави, а у випадках, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню, - з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ст.7 ЗУ "Про іпотеку", за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до ст.ЗЗ ЗУ "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст.36 ЗУ "Про іпотеку", сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом

позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання

здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що, міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;

Відповідно до ст.37 ЗУ "Про іпотеку", Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 35 ЗУ "Про іпотеку", у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.39 ЗУ "Про іпотеку", одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Відповідно до ст.40 ЗУ "Про іпотеку", звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Особи, які проживають у зазначених приміщеннях на умовах договору найму (оренди), не підлягають виселенню, якщо: договір найму (оренди) був укладений до моменту укладення іпотечного договору і про наявність такого договору було доведено до відома іпотекодержателя або такий договір був зареєстрований у встановленому законом порядку; договір найму (оренди) був укладений після укладення іпотечного договору за згодою іпотекодержателя.

Відповідно до ст.109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Відповідно до ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до ст.14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 39 Постанови пленуму ВСУ №5 від 30.04.2012 року, суди мають виходити з того, що не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду. В разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі, іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом.

Відповідно до п.43 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 30.03.2012року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", (...) за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, суд ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення.

На підставі зазначеного просив ухвалити рішення суду, яким:

1. В рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 99183,61 грн. за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 22.11.2007 року, укладеним між АКІБ "УКРСИББАНК" та ОСОБА_2 , звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: на домоволодіння з господарчими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; загальна площа: 35,0 кв. м.; житлова площа: 18,3 кв. м.; предмет іпотеки розташований на приватизованій (Довідка Котовського міського відділу земельних ресурсів № 30-03-07/266 від 22.11.2007 року) земельній ділянці 641 кв.м. (на підставі Договору іпотеки № б/н від 22.11.2007) шляхом передачі Іпотекодержателю Публічному акціонерному товариству "Дельта банк" (, місцезнаходження: вул. Щорса, буд. 36, корп. Б, м. Київ, Київська обл., 01001) права власності на вказане майно.

2. Визнати за Публічним акціонерним товариством "Дельта банк" (, місцезнаходження: вул. Щорса, буд. 36, корп. Б, м. Київ, Київська обл., 01001) право власності на предмет іпотеки, а саме: на домоволодіння з господарчими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; загальна площа: 35,0 кв. м.; житлова площа: 18,3 кв. м.; предмет іпотеки розташований на приватизованій (Довідка Котовського міського відділу земельних ресурсів № 30-03-07/266 від 22.11.2007 року) земельній ділянці 641 кв.м.

3. Припинити право власності Іпотекодавця ОСОБА_2 на домоволодіння з господарчими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; загальна площа: 35,0 кв. м.; житлова площа: 18,3 кв. м.; предмет іпотеки розташований на приватизованій (Довідка Котовського міського відділу земельних ресурсів № 30-03-07/266 від 22.11.2007 року) земельній ділянці 641 кв.м., в тому числі право володіння, користування та розпорядження вказаним домоволодінням.

4. Виселити з домоволодінням, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 Іпотекодавця ОСОБА_2 та усіх інших мешканців, які проживають і зареєстровані за вказаною адресою.

Витребувати від ОСОБА_2 та передати ПАТ "Дельта банк" (, місцезнаходження: вул. Щорса, буд. 36, корп. Б, м. Київ, Київська обл., 01001) технічний паспорт, правовстановлюючі документи (або їх дублікати) на домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

5. Стягнути на користь ПАТ "Дельта банк" (, місцезнаходження:

вул. Щорса, буд. 36, корп. Б, м. Київ, Київська обл., 01001) витрати по сплаті судового збору у розмірі 991,84 грн. з відповідача ОСОБА_2.

В ході розгляду справи представник позивача за довіреністю Трачук О.М. на позові наполягав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: с.Зеленянка, Крижопільского району, Вінницької області, у судове засідання призначене на 29.08.2014 року не з'явився. Причин неявки суду не представив. Заяви про розгляд справи у свою відсутність не надав. Тому розгляд справи завершено у його відсутність.

В попередніх судових засіданнях відповідач позов не визнавав у повному обсязі. Пояснював, що заборгованість виникла у період фінансової кризи в 2008 року через те, що заробітну плату стали видавати частинами і нерегулярно. Тому за домовленістю з банком в 2012 році щодо реструктуризації боргу, він на цей час завершив приватизацію прибудинкової земельної ділянки для внесення змін до договору іпотеки та сплатив 10000 грн.. Надалі готовий сплачувати кредит на умовах можливої реструктуризації.

Представник Державної реєстраційної служби України за довіреністю Р.О.Вітюк в судове засідання не з'явився. Надав письмове пояснення по справі від 28.04.2014 року. В якому просив справу розглянути у відсутність представника Державної реєстраційної служби України.

Рішенням суду у задоволенні позову відмовлено.

На рішення суду представник позивача приніс апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким задовольнити позов, посилаючись на те, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, а також, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування рішення з ухваленням нового з наступних підстав.

Частиною 3 ст. 303 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, яке є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до вимог ч.3,4 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин , на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Між тим, постановляючи рішення, суд першої інстанції цих вимог закону не врахував, у зв'язку з чим висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам матеріального права.

Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У судовому засіданні встановлено наступне.

22.11.2007 року між АКІБ "УКРСИББАНК" та ОСОБА_2 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0 (а.с.12-17).

Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_2 отримав кредит в сумі 75000,00 грн., який зобов'язувався повернути у повному обсязі в строк до 22.11.2037 року або достроково зі сплатою 14,50 відсотків річних за користування кредитом (а.с.12-29).

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Кредитним договором Іпотекодавець ОСОБА_2 передав у іпотеку нерухоме майно, а саме: домоволодіння з господарчими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; загальна площа: 35,0 кв.м.; житлова площа: 18,3 кв.м.; предмет іпотеки розташований на приватизованій (Довідка Котовського міського відділу земельних ресурсів № 30-03-07/266 від 22.11.2007 року) земельній ділянці 641 кв.м., що підтверджується Договором іпотеки № б/н від 22.11.2007, укладеним між АКІБ "УКРСИББАНК" та ОСОБА_2 (а.с.31-34).

08 грудня 2011 року між ПАТ "УКРСИББАНК" та Публічним акціонерним товариством "Дельта банк" було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами (а.с.59,60-63).

На підставі вказаного Договору до Позивача перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору в обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора.

Через неналежне виконання умов Договору про надання споживчого кредиту у позичальника утворилась заборгованість, яка станом на 16.07.2014 року складає - 105761,26 грн. (а.с.155).

Таким чином у позивача у відповідності до умов цього договору та положень ст.512, ч.2 ст.1050 ЦК України виникло право вимоги щодо дострокового повернення позики, що залишилась, нарахованих відсотків та штрафних санкцій.

Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу (ВКВ /о 463749), посвідченого приватним нотаріусом Котовського міського нотаріального округу Одеської області Сівун Ф.Й. 22.11.2007 року за р. № 2541, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 22.11.2007 р. за номером 2511173, зареєстрованого в КП "Котовське МРБТІ та РОН" в книзі 19 номер запису 1550 реєстраційний номер 10840429, Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16760714 від 22.11.2007 р..

Обтяження нерухомого майна іпотекою було зареєстровано Банком у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек.

На підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ "УКРСИББАНК" змінило назву на Публічне акціонерне товариство "УКРСИББАНК".

08 грудня 2011 року між ПАТ "УКРСИББАНК" та Публічним акціонерним товариством "Дельта банк" було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами.

На підставі вказаного Договору до Позивача перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора.

Через неналежне виконання умов Договору про надання споживчого кредиту у позичальника утворилась заборгованість у розмірі 99183,61 грн., яка складається з:

- 72089,30 грн. - заборгованість за кредитом;

- 27094,31 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

- 0,00 грн. - заборгованість за комісією за користування кредитом

Позивач, як новий кредитор та Іпотекодержатель має право вимагати виконання зобов'язання на свою користь та звернути стягнення на предмет іпотеки.

Законом України "Про іпотеку", а саме: статтями 33, 36, 37 та Договором іпотеки визначено спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: передачу Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки та набуття Іпотекодержателем права власності на нього за вартістю, визначеною суб'єктом оціночної діяльності.

Таким чином, існують всі підстави для задоволення вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності на нього.

З метою захисту прав та інтересів Позивача, у зв'язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки, існують всі підстави для припинення права власності іпотекодавця ( в т.ч. право володіння, користування і розпорядження) на предмет іпотеки.

Так, відповідно до ст. 317 ЦК України, змістом права власності є право володіння, користування та розпорядження майном.

Відповідно до ст.346 ЦК України, право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника.

Крім того, для проведення реєстрації права власності до реєстраційної служби необхідно подати документи, які відсутні у Іпотекодержателя та перебувають у Іпотекодавця.

Необхідний перелік документів передбачено "Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень", затвердженим Постановою КМУ від 22.06.2011 року №703 та ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Так, відповідно до п.26, п.27 вказаного Порядку, для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності, а саме: укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме чайно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно, чи його дублікат; свідоцтво про право власності, інші документи..

Відповідно до ст.15 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно" в ипадках, передбачених законодавством України, державна реєстрація прав проводиться за наявності технічної інвентаризації об'єкта нерухомого майна, права стосовно якого підлягають оержавній реєстрації.

За умовами Договору іпотеки, Іпотекодавець зобов'язувався не порушувати права

іпотекотекодержателя.

Таким чином, з метою захисту прав та інтересів Позивача, існують всі підстави для витребування від Іпотекодавця технічного паспорту та правовстановлюючого документу на предмет іпотеки (або їх дублікати).

Також через неможливість реалізувати права Іпотекодавця за відсутності ключів від домоволодіння, існують всі підстави для їх витребування у Відповідача та передачі Позивачу.

Однак вимоги позивача не виконано, що є підставою для виселення відповідача ОСОБА_2

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою.

Одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами

Відповідно до ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ст. 585 ЦК України, право застави виникає з моменту укладання договору застави, а у випадках, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню, - з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ст.7 ЗУ "Про іпотеку", за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до ст.ЗЗ ЗУ "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 36 ЗУ "Про іпотеку", сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;

Відповідно до ст.37 ЗУ "Про іпотеку", Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 35 ЗУ "Про іпотеку", у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без заловолення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення а предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.39 ЗУ "Про іпотеку", одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Відповідно до ст.40 ЗУ "Про іпотеку", звернення стягнення на передані в іпотеку

житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Особи, які проживають у зазначених приміщеннях на умовах договору найму (оренди), не підлягають виселенню, якщо: договір найму (оренди) був укладений до моменту укладення іпотечного договору і про наявність такого договору було доведено до відома іпотекодержателя або такий договір був зареєстрований у встановленому законом порядку; договір найму (оренди) був укладений після укладення іпотечного договору за згодою іпотекодержателя.

Відповідно до ст.109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Відповідно до ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до ст.14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 39 Постанови пленуму ВСУ №5 від 30.04.2012 року, суди мають виходити з того, що не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду. В разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі, іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом.

Відповідно до п.43 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 30.03.2012року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", (...) за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, суд ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення.

Однак, при поданні позову не було встановлено коло інших осіб, яких просить виселити позивач, що не передбачено ЦПК.Тому у цій частині позову слід відмовити.

У судовому засіданні апеляційного суду відповідач також посилався на те, що

надалі готовий сплачувати кредит на умовах можливої реструктуризації.

Справа колегією суддів розглянута відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які знаходяться в матеріалах справи, належність та допустимість яких перевірена колегією суддів та їм надана оцінка в рішенні суду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову, як ОСОБА_9 так і ОСОБА_10

Керуючись ст.. 303, п. 2, ч.1,307, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ТОВ " ПРО КОНСАЛТИНГ" задовольнити частково.

Рішення Котовського районного суду Одеської області від 29 серпня 2014 року скасувати.

В рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі

99183.61 грн. за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 11.11.2007, укладеним між АКІБ "УКРСИББАНК" та ОСОБА_2, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: на домоволодіння господарчими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; загальна площа: 35,0 кв. м.; житлова площа: 18,3 в. м.; предмет іпотеки розташований на приватизованій (Довідка Котовського ського відділу земельних ресурсів № 30-03-07/266 від 22.11.2007 року) земельній ділянці 641 кв.м. (на підставі Договору іпотеки № б/н від 22.11.2007) шляхом передачі іпотекодержателя) Публічному акціонерному товариству "Дельта банк" (ЄДРПОУ: 147020, місцезнаходження: вул. Щорса, буд. 36, корп. Б, м. Київ, Київська обл., 01001) права власності на вказане майно.

Визнати за Публічним акціонерним товариством "Дельта банк" (, місцезнаходження: вул. Щорса, буд. 36, корп. Б, м. Київ, Київська обл., 01001) право власності на предмет іпотеки, а саме: на домоволодіння з господарчими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; загальна площа: 35,0 кв. м.; житлова площа: 18,3 кв. м.; предмет іпотеки розташований на приватизованій (Довідка Котовського міського відділу земельних ресурсів № 30-03-07/266 від 22.11.2007 року) земельній ділянці 641 кв.м.

Припинити право власності іпотекодавця ОСОБА_2 на домоволодіння з господарчими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; загальна площа: 35,0 кв. м.; житлова площа: 18,3 кв. м.; предмет іпотеки розташований на приватизованій (Довідка Котовського міського відділу земельних ресурсів № 30-03-07/266 від 22.11.2007 року) земельній ділянці 641 кв.м., в тому числі право володіння, користування та розпорядження вказаним домоволодінням.

Виселити з домоволодінням, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 іпотекодавця ОСОБА_2.

Витребувати від ОСОБА_2 та передати ПАТ "Дельта банк" (, місцезнаходження: вул. Щорса, буд. 36, корп. Б, м. Київ, Київська обл., 01001) технічний паспорт, правовстановлюючі документи (або їх дублікати) на домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути на користь ПАТ "Дельта банк" (, місцезнаходження: вул. Щорса, буд. 36, корп. Б, м. Київ, Київська обл., 01001) витрати по сплаті судового збору у розмірі 991,84 грн. з відповідача ОСОБА_2.

В інший частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В.Ісаєва

Судді О.Г. Журавльов

О.С. Комлева