АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1315/15 Справа № 195/692/14 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

02 червня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого

суддів:

при секретарі

ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_4

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_6 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що вони з відповідачем одружені з 22.09.1990 року, від шлюбу мають повнолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1; у 2004 році між ним, позивачем, та відповідачкою було фактично припинено подружні стосунки через відсутність взаєморозуміння в родині, з цього часу шлюбно-сімейні стосунки між ними не поновлювались; постійні сварки призвели до втрати почуттів та руйнування сімї; з травня 2014 року позивач не проживає з відповідачкою, просив суд шлюб розірвати.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2014 року позовні вимоги задоволені, шлюб сторін розірвано; прізвище відповідачки, яке було змінено нею після укладення шлюбу, залишене незмінним «Красавіна».

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у звязку з чим ставить питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового рішення про відмову у задовоелнні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 вересня 1990 року, від шлюбу мають повнолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Місцевим судом також встановлено, що сімейні стосунки сторони припинили восени 2014 року через відсутність взаєморозуміння.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Крім зазначеного, у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" розяснено, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. У тому випадку, коли суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, він постановляє рішення про розірвання шлюбу.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; приймаючи до уваги, що наданий апеляційним судом тримісячний строк для примирення до відновлення сімейних стосунків сторін не привів, - колегія дійшла висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, тому оскаржуване рішення місцевого суду про розірвання шлюбу підлягає залишенню без змін.

Крім того, колегія приймає до уваги покази відповідачки у судовому засіданні 02.06.2015 року, яка зазначила про наявність її згоди на розірвання шлюбу з позивачем та визнала позов у повному обсязі; вказала, що з осені 2014 року сімейні відносини сторони не відновлювали, заявила про наявність бажання залишити прізвище «Красавіна».

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2014 року -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді