У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Малько О.С., Бондаренко Н.В., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 06 жовтня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про припинення права іпотеки.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Кузнецовського міського суду від 06 жовтня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про припинення іпотеки за договором №014/53-05/60982-і від 31.05.2007 року та виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна і Державного реєстру іпотек записів щодо обтяження на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 - відмовлено через недоведеність вимог.

В апеляційній скарзі на це рішення ОСОБА_1 покликається на його незаконність та необґрунтованість у зв'язку із неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що помилковим є висновок суду щодо обгрунтованості заперечень відповідача про те, що строк виконання зобов'язання в частині його дострокового виконання ще не настав, а тому банк не вправі був самостійно (без розпорядження позичальника) в порядку договірного списання здійснити списання всієї суми, необхідної для дострокового виконання основного зобов'язання, що ним була внесена.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.531 ЦК України боржник має право виконати свій обов'язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до п.5.5. кредитного договору від 31.05.2007 року позичальник зобов'язується достроково здійснити повернення кредиту, процентів та інших платежів, що визначені у договорі, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником умов кредитного договору та/або договорів застави/іпотеки, інших договорів, що забезпечують погашення по кредиту.

Зазначає, що на виконання вимог банку в жовтні та листопаді 2014 року він був змушений вносити свої кошти, які були зараховані банком в погашення простроченої заборгованості по кредитному договору.

Згідно з умовами п.4.2.2. договору іпотеки він має право достроково виконати основне зобов'язання за кредитним договором і банк не вправі відмовити у прийнятті такого виконання.

Оскільки така умова попереджає небажані для нього наслідки звернення стягнення на його квартиру, що в іпотеці, на виконання позичальником умов кредитного договору він 17 березня 2015 року вніс кошти в розмірі 98070 грн. 65 коп. з метою дострокового погашення зобов'язань за кредитним договором та його припинення.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що додатковою угодою від 20 вересня 2012 року до кредитного договору визначено порядок погашення кредиту та сплати відсотків, а оскільки мова йде про одне і те ж грошове зобов'язання, то за наявності в договорі таких вимог та умов до погашення кредиту, ці ж умови застосовуються і при достроковому виконанні зобов'язання .

Підтвердженням цього є прийняття і зарахування банком внесених ним коштів для дострокового погашення зобов'язань саме в порядку визначеному в п. 2.2 додаткової угоди, тобто на поточний рахунок позичальника для погашення по кредиту, а тому висновки суду про необхідність обов'язкового надання позичальником розпорядження на списання коштів є неправильними.

Відповідно до п.1.8 кредитного договору від 31 травня 2007 року достроковим повним погашенням кредиту вважається повернення позичальником суми кредиту та нарахованих відсотків за його користування в повному обсязі до настання кінцевого терміну погашення за цим договором.

Просить скасувати рішення Кузнецовського міського суду від 06 жовтня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1,суд першої інстанції виходив з того, що банк не вправі був самостійно (без розпорядження ОСОБА_3) здійснити списання всієї суми, необхідної для дострокового виконання основного зобов'язання, що була внесена іпотекодавцем, оскільки строк виконання зобов'язання у відповідній частині ще не настав, а позичальник ОСОБА_3 не направила кошти на дострокове виконання основного зобов'язання, тому не відбулося належного повного виконання зобов'язання, забезпеченого іпотекою.

Такі висновки суду суду відповідають умовам договору, матеріалам справи та нормам законодавства, якими регулюються спірні правовідносини.

Із матеріалів справи вбачається, що 31 травня 2007 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" (кредитор) та ОСОБА_3 (позичальник) було укладено кредитний договір №014/53-05/60982 строком до 30 травня 2017 року.

Згідно п. 1.1. кредитного договору кредитор на положеннях та умовах цього договору, надає позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 16320 доларів США, а позичальник зобов'язується належним чином використати та повернути кредитору суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів банку (а.с.82-85).

Додатковою угодою від 20 вересня 2012 року до цього кредитного договору визначено розмір заборгованості за кредитом на дату укладення цієї угоди на суму 103015 гривень 22 коп.

31 травня 2007 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець) було укладено договір іпотеки №014/53-05/60982-і, яким згідно п.1.1. договору забезпечено вимогу іпотекодержателя, що випливає із кредитного договору №014/53-05/60982 від 31 травня 2007 року, укладеного між іпотекодержателем та позичальником - ОСОБА_3

Предметом іпотеки є нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 28 липня 2004 року.

Відповідно до положень ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору (ст.526 ЦК України), а порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (ст.610 ЦК України).

На підставі п.4.2.2. договору іпотеки іпотекодавець має право достроково виконати основне зобов'язання за кредитним договором, якщо це не суперечить змісту зобов'язання, а іпотекодержатель не вправі відмовити в прийнятті такого виконання.

Статтею 35 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що у разі порушення основного зобов*язання та/або умов іпотечного договору Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від Іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення і такий же порядок передбачено п.5.1 Договору іпотеки , укладеним між сторонами.

Така письмова вимога про усунення порушень по виконанню основного зобов*язання для позивача не надсилалась, що підтвердили сторони в судовому засіданні.

Згідно ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням проведеним належним чином.

Відповідно до п.4.1 кредитного договору позичальнику було відкрито позичковий рахунок № НОМЕР_1 , на який згідно умов договору позичальник повинен був здійснювати погашення кредиту(а.с.83), а відповідно до п.2.2 додаткової угоди до кредитного договору погашення кредиту повинно здійснюватись на поточний рахунок НОМЕР_2 в АТ "Райффайзен Банк Аваль"(а.с95).

Встановлено, що іпотекодавцем ОСОБА_1 вносились кошти на поточний рахунок позичальника (сестра позивача)для погашення заборгованості ( в квитанціях про оплату вказано "призначення платежу" - погашення заборгованості за кредитом по рахунку НОМЕР_3), однак на час звернення позивача з вимогою про припинення іпотеки основне зобов*язання залишилось не виконаним позичальником.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов*язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення(втрати) переданої в іпотеку будівлі(споруди); з інших підстав, передбачених Законом.

За встановленого у банку як іпотекодержателя не було підстав припиняти право іпотеки позивача.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права,а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, викладених у рішенні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 323-325 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 06 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку сторонами та особами, які беруть участь у справі, протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: Малько О.С. Бондаренко Н.В. Шимків С.С.

Суддя апеляційного суду Рівненської області О.С.Малько