АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Юрченко А.С.

за участю: представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Шкаленка Є.В.

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача Курдалевської Олени Вікторівни, яка діє на підставі довіреності в інтересах Київської міської клінічної лікарні «Центр мікрохірургії ока» на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської клінічної офтальмологічної лікарні «Центр мікрохірургії ока», третя особа: ОСОБА_6 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та за час розрахунку при звільненні, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа №760/1413/15-ц
№ апеляційногопровадження:22-ц-796/13924/2015
Головуючий у судіпершої інстанції: Коробенко С.В.
Доповідач у судіапеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
В січні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Київської міської офтальмологічної лікарні «Центр мікрохірургії ока» з вимогами про визнання її звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та стягнення компенсації за спричинену моральну шкоду.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в січні 1994 року її було зараховано на посаду лікаря-терапевта відділення Київської міської офтальмологічної лікарні «Центр мікрохірургії ока».

Під час перебування її на лікарняному з 18 вересня 2014 року по 17 січня 2015 року, вона отримала копію наказу від 12 вересня 2014 року №194-к о/с про своє звільнення з 22 вересня 2014 року у зв'язку зі скороченням штату працівників згідно з п.1 ст.40 КЗпП України.

Позивач вважала своє звільнення незаконним у зв'язку з тим, що, як вона вказує, її не було повідомлено за два місяці про скорочення штату, вона не брала участі у засіданні профкому, вона не було ознайомлена за наказом про введення в дію нового штатного розпису, а крім того - у зв'язку з перебуванням її на лікарняному. Позивач також зазначила, що вона мала переваги перед іншими працівниками на залишення на роботі при скороченні штату.

Під час розгляду справи у суді та отриманням відомостей про скасування Відповідачем наказу від 12 вересня 2014 року №194-к о/с про її звільнення та виданням нового наказу №20 від 29 січня 2015 року про звільнення її вже за п.6 ст.36 КЗпП України(у зв'язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці), Позивач уточнила вимоги і просила визнати протиправним наказ №20 від 29 січня 2015 року, оскільки жодних змін в істотних умовах праці не відбувалось, про такі зміни її Відповідач не повідомляв, а профспілковий орган не давав згоди на звільнення її на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України.

Позивач у зв'язку зі скасуванням наказу по її звільнення просила поновити її на роботі на посаді, також стягнути середній заробіток за часвимушеного прогулу за період з 29 січня 2015 року з розрахунку середньоденної заробітної плати в сумі 153 гривні 13 копійок.

Крім того, наполягаючи на тому, що Відповідач звільнивши її 29 січня 2015 року здійснив остаточний розрахунок лише 26 березня 2015 року, Позивач просила стягнути з нього середній заробіток за час розрахунку при звільненні в розмірі 6278 гривень 33 копійок.

Посилаючись на ст.237-1 КЗпП України Позивач також зазначає про те, що незаконним звільненням їй було спричинено моральну шкоду. Вказує, що не заслуговувала такого відношення до себе після 20 років роботи у лікарні, Відповідач позбавив її єдиного джерела доходу, можливості нормально вести домашнє господарство. Достатньою компенсацією за моральні страждання, перенесені нею, Позивач вважає суму в розмірі 9000 гривень.

Рішенням Солом'янського районного суду від 11 вересня 2015 року позов задовольнити частково.

Визнати протиправним звільнення ОСОБА_1 з посади лікаря терапевта загальнолікарняного персоналу Київської міської клінічної офтальмологічної лікарні «Центр мікрохірургії ока» на підставі наказу №20 від 29 січня 2015 року.

Поновити ОСОБА_1 на посаді лікаря терапевта загальнолікарняного персоналу Київської міської клінічної офтальмологічної лікарні «Центр мікрохірургії ока» з 29 січня 2015 року

Стягнути з Київської міської клінічної офтальмологічної лікарні «Центр мікрохірургії ока» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 29 січня 2015 року по 11 вересня 2015 року в розмірі 16863,66 (шістнадцять тисяч вісімсот шістдесят три гривні 66 коп) гривень (з вирахуванням усіх обов'язкових податків, платежів та зборів).

Стягнути з Київської міської клінічної офтальмологічної лікарні «Центр мікрохірургії ока» на користь ОСОБА_1 в якості відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 1000 гривень.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та в частині стягнення середнього заробітку за один місяць.

Стягнути з Київської міської клінічної офтальмологічної лікарні «Центр мікрохірургії ока» на користь держави судовий збір в розмірі 487,20 гривень.

Не погоджуючись з рішенням суду представником відповідача Курдалевською О.В., яка діє на підставі довіреності в інтересах Київської міської клінічної лікарні «Центр мікрохірургії ока» подано апеляційну скаргу, в якій вона просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, які суд вважав встановленими, рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник відповідача Шкаленко Є.В., який діє на підставі довіреності в інтересах Київської міської клінічної лікарні «Центр мікрохірургії ока», підтримала доводи апеляційної скарги.

Представник позивача ОСОБА_2, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги в інтересах ОСОБА_1, проти доводів апеляційної скарги заперечувала посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 10 лютого 1995 року на підставі наказу головного лікаря міської клінічної лікарні «Центр мікрохірургії ока» №18-к від 10 лютого 1995 року ОСОБА_1 було зараховано на посаду лікаря-терапевта загально-лікарняного персоналу.

21 липня 2014 року у зв'язку з затвердженням нової штатної структури КМКОЛ «ЦМХО» згідно з наказом Департаменту охорони здоров'я КМДА за №352 від 04 липня 2014 року, введенням нового штатного розпису з 11 вересня 2014 року, яким виведено посаду лікаря-терапевта загально-лікарняного персоналу ОСОБА_1 було повідомлено про майбутнє звільнення з займаної посади за пунктом 1 статті 40 КЗпП Україниз 22 вересня 2014 року, одночасно запропоновано перевестись на вакантну посаду середнього медичного працівника.

Рішенням Первинної профспілкової організації Київської міської клінічної лікарні «Центр мікрохірургії ока», оформленим протоколом №62 від 08 вересня 2014 року було надано згоду на звільнення ОСОБА_1 у зв'язку зі скороченням штату.(а.с. 50-51).

12 вересня 2014 року головним лікарем КМКОЛ «ЦМХО» було видано наказ №194-к о/с про звільнення ОСОБА_1.за п. 1 ст.40 КЗпП України(зміни в організації виробництва і праці, зокрема: скорочення штату працівників).

22 вересня 2014 року головним лікарем КМКОЛ «ЦМХО» було видано наказ №204-к, яким було скасовано попередній наказ про звільнення ОСОБА_1 від 12 вересня 2014 року «в зв'язку з тимчасовою непрацездатністю».

Матеріалами справи, а саме копіями листків непрацездатності, підтверджується хвороба ОСОБА_1 з 18 вересня 2014 року по 16 січня 2015 року включно (а.с. 15-19).

29 січня 2015 року ОСОБА_1 знову було звільнено з посади на підставі наказу головного лікаря №20, який був виданий 29 січня 2015 року. В якості підстави звільнення зазначений п.6 ст.36 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до п. 6 ст.36 КЗпП Українипідставою для припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці.

Частина 3 статті 32 Кодексу визначає, що у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Згідно п.1 ч. 1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а такоє строковий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, а відповідно до ч.2 ст.40 КЗпП України, звільнення з підстав, зазначених у п.1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

З матеріалів справи убачається, що як підставу для звільнення позивача в наказі №20 від 29 січня 2015 року було зазначено п.6 ст.36 КЗпП України, а саме, у зв'язку із затвердженням нової структури та введенням в дію нового штатного розпису, в якому відсутня посада, яку обіймала позивач, та її відмовою від переведення на іншу запропоновану посаду.

Разом з тим, у попередженні від 21 липня 2014 року про наступне звільнення ОСОБА_1 із займаної посади, як підстава для звільнення була вказана п.1 ст.40 КЗпП України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що переведення на іншу посаду не є зміною істотних умов праці в розцмінні п.6 ст.36 КЗпП України, оскільки під час переведення відбувається зміна посади, а не істотних умов праці на займаній посаді.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов вірного висновку про те, що звільнення позивача з підстав, передбачених п.6 ст.36 КЗпП України, було проведено всупереч вимог трудовго законодавства, а тому наказ про її звільнення є незаконним та обґрунтовано задовольнив позов в цій частині, поновивши ОСОБА_1 на роботі на раніше займаній посаді лікаря терапевта загально лікарняного персоналу Київської міської клінічної офтальмологічної лікарні «Центр мікрохірургії ока» з 29 січня 2015 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно роз'яснень,викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, -наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Отже, при поновленні працівника на роботі суд мас стягнути середній заробіток з моменту незаконного звільнення такого працівника до ухвалення судом рішення про поновлення незаконно звільненого працівника на роботі.

Обчислення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні здійснюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (з наступними змінами).

Згідно з п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (з наступними змінами) у всіх інших випадках (крім виплат за невикористанні відпустки) збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Пунктом 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати передбачено, що нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводяться шляхом множення середньоденного заробітку па число робочих днів. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців дні на число відпрацьованих робочих днів.

Таким чином, ураховуючи те, що період вимушеного прогулу ОСОБА_1 з 29 січня 2015 року по 11 вересня 2015 року по 3 червня 2015 року, що становить 153 робочих дні, суд першої інстанції правильно визначив, що з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 16863 гривні 66 копійок.

Відповідно до ст. 2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Ураховуючи характер і обсяг страждань, яких зазнала позивач, а також вимоги розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1, становить 1000 гривень.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача Курдалевської Олени Вікторівни, яка діє на підставі довіреності в інтересах Київської міської клінічної лікарні «Центр мікрохірургії ока»- відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: