Справа №443/187/15-ц
Провадження №2/443/136/15
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

05 лютого 2015 року Суддя Жидачівського районного суду Львівської області Сидорак Б.Г., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_3 та ОСОБА_3 про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, про визнання будинковолодіння часковою власністю та поділ спільного майна,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаною позовною заявою до ОСОБА_3, зазначивши ОСОБА_3 та ОСОБА_3 в якості третіх осіб, які не заявлять самостійних вимог щодо предмета спору, із вимогами: про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину від 16.05.2000 року; визнання будинковолодіння №43 по вул.Л.Українки у с.Заліски Жидачівського району Львівської області спільною частковою власністю, визнання за нею право на 66/100 частину вказаного будинку. Також просила із врахуванням її важкого матеріального стану відстрочити сплату нею судового збору.

Відповідно до ч.1 ст.122 ЦПК України суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

Ознайомившись з даною даною позовною заявою, вважаю, що остання підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Так, відповідно до ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви. Позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом. До позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

Згідно з п.3 ч.2 ст.119 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог.

Зміст позовних вимог - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду.

Під підставами позову, як вказує Верховний Суд України, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Виклад обставин підстави також необхідний для визначення тотожності позову, захисту відповідача від позову, зміни позову позивачем і, найголовніше, - для визначення предмета доказування по даній справі.

Як роз'яснено в п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" № 2 від 2009 року, позовна заява за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК України. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

До відома позивача - поняття доказів наводиться у ст.60 ЦПК України, згідно з якою доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів. У заяві про забезпечення доказів повинні бути зазначені: докази, які необхідно забезпечити; обставини, що можуть бути підтверджені цими доказами; обставини, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим, а також справа, для якої потрібні ці докази або з якою метою потрібно їх забезпечити.

Як вбачається із змісту позовної заяви позивач в ній заявляє три позовних вимоги:про визнаня частково недійсним свідоцтва про право на спадщину від 16.05.2000 року; визнання будинковолодіння №43 по вул.Л.Українки у с.Заліски Жидачівського району Львівської області спільною частковою власністю, визнання за нею право на 66/100 частину вказаного будинку.

Позивач не чітко виклав у позовній заяві зміст позовних вимог, не зазначив конкретні реквізити свідоцтва про право на спадщину ( ким, кому на яке майно видано) слід визнати частково недійсним, за якими особами слід визнати його спільною сумісною власністю.

Окрім того, в позовній заяві відсутні посилання на докази проведення позивачем та її покійним чоловіком будівельних робіт по реконструкції житлового будинку, будівництва стайні та гаражу, в тому числі за рахунок спільних коштів подружжя, а також позивачем не надано доказів цього та не зазначена і наявність підстав для звільнення від доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 119 ЦПК України в позовній заяві щодо вимог майнового характеру обов'язково повинна бути зазначена ціна позову. Таким чином, тягар доказування вартості спірного майна несе позивач, тому він повинен обґрунтувати у позовній заяві ціну позову та надати суду відповідні докази цього.

Відбиття в позовній заяві ціни позову має значення, в першу чергу, для захисту прав самого позивача, оскільки обумовлює розмір сплати судового збору, розподіл судових витрат між сторонами і впливає на можливість порушення судової діяльності на захист права.

Отже, від визначеної ціни позову залежить і розмір судового збору.

Статтею 80 ЦПК України встановлено, що ціна позову складається з дійсної (ринкової) вартості майна на час звернення до суду.

Як вбачається із змісту позовної заяви позивач в ній заявляє три позовних вимоги:про визнаня частково недійсним свідоцтва про право на спадщину від 16.05.2000 року; визнання будинковолодіння №43 по вул.Л.Українки у с.Заліски Жидачівського району Львівської області спільною частковою власністю, визнання за нею право на 66/100 частину вказаного будинку, з яких дві вимоги мають немайновий характер та одна вимога майновий характер.

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Таким чином, із врахуванням заявлених позовних вимог позивачу слід сплати судовий збір за дві вимоги немайнового характеру у розмірі по 243,6 грн., а також за вимогу майнового характеру( визнання права на 66/100 частину житлового будинку) у розмірі 1% від ціни позову .

Позивач в позовній заяві зазначає, що ціна позову складає 98600 грн, однак не обгруновує із чого вона виходила зазначаючи вказану ціну позову.

Згідно із ч.5 ст.119 ЦПК України до заяви має бути доданий документ про сплату судового збору.

Відповідно до ч.2 ст.79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

При поданні позовної заяви позивач просила враховуючи її майновий стан, відповідно до вимог ст.82 ЦПК України відстрочити сплату нею судового збору до вирішення справи по суті.

При цьому позивачем до позовної заяви не було долучено доказів, що стверджують її майновий стан( довідка про склад сім"ї, довідка про доходи із місця праці) і були б підставою для відстрочення судом сплати нею судового збору.

Таким чином, позивачу необхідно уточнити позовні вимоги та сплатити судовий збір відповідно за всі вимоги та відповідно до реальної вартості майна, частку на яке вона бажає визнати за нею.

З огляду на вищевикладене, позивачу пропонується привести позовну заяву у відповідність до норм матеріального та процесуального права та сплати судовий збір.

Згідно зі ст. 121 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 119-120 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати три дні з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст. 119-120 ЦПК України, позовна заява вважається поданою в день її первісного подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи наведене суддя дійшов висновку, що провадження у справі неможливо відкрити до усунення вказаних недоліків, а тому позовну заяву слід залишити без руху, а позивачу надати строк для їх усунення.

Керуючись ст.ст.121, 208-210 ЦПК України, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_3 та ОСОБА_3 про визнання частково недійсним свідоцта про право на спадщину, про визнання будинковолодіння часковою власністю та поділ спільного майна - залишити без руху, повідомивши позивача про необхідність усунути наведені в мотивувальній частині ухвали недоліки заяви у строк не пізніше п"яти днів з дня отримання заявником копії ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя _______________________________________________

05 лютого 2015 року