АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Доповідач - Пікуль А.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2015 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Побірченко Т.І.

ПоливачЛ.Д.

секретар Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 8 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" про захист прав споживача шляхом визнання окремих положень кредитного договору недійсним,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 8 липня 2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" про захист прав споживача шляхом визнання окремих положень кредитного договору недійсним.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4 через свого представника, ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити (а.с.185-190).

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення учасників судового розгляду: представника позивача, ОСОБА_3, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, представника відповідача, Андрейківа О.В., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

6 грудня 2012 року між ОСОБА_4 та ТОВ "ПОРШЕ МОБІЛІТІ" був укладений кредитний договір №50006737, згідно з яким ОСОБА_4 надано кредит у розмірі 228 368 грн. 31 коп., що еквівалентно 27 890 доларів США 61 цент, строком на 60 місяців зі змінною ставкою в розмірі 9,90% річних (а.с. 11,12-19).

Згідно п.1.3. Загальних умов кредитування Сторони погоджуються, що кошти у повернення Кредиту та Додаткового кредиту Позичальником відображають справедливу вартість Кредиту та Додаткового кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання Відповідачем очікуваної станом на дату сплати таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти, як це погоджено Сторонами у Договорі.

26 серпня 2014 року між ОСОБА_4 та ТОВ "ПОРШЕ МОБІЛІТІ" було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №50006737 від 6 грудня 2012 року, згідно з п.1.1. якої компанія зобов'язується надати позичальнику додаткову суму кредиту у сумі еквівалентну 6 321 доларів США 87 центів, в українських гривнях, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути компанії суму додаткового кредиту у повному обсязі а також сплатити проценти за його використання. Сторони встановили, що на дату укладення даної угоди еквівалент суми додаткового кредиту становить 85 977 грн. 43 коп. (а.с.23-27).

ТОВ "ПОРШЕ МОБІЛІТІ" діє як фінансова установа на підставі свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 2 липня 2009 року, виданого Державною комісією регулювання ринків фінансових послуг України (а.с.132, 133-134).

У відповідності до п.1.3.1. Загальних умов кредитування та п.1.10.2. Додаткової угоди Позичальник сплачує платежі у повернення Кредиту та Додаткового кредиту відповідно до виставлених Компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунка обмінного курсу банку, зазначеного у Договорі.

Відповідно до п.1.3.1. та п.2.4. "Загальних умов кредитування", що є додатком до кредитного договору, розмір платежів у повернення кредиту та додаткового кредиту визначено в еквіваленті іноземної валюти на моменті виставлення рахунку, та нарахування процентів здійснюється на еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою, відповідно до графіку погашення кредиту.

Графіком погашення кредиту №50006737 від 6 грудня 2012 року передбачений еквівалент у доларах США, який при сплаті відповідного щомісячного платежу відповідатиме певній сумі у гривні. Даний спосіб розрахунку щомісячного платежу у Графіку погашення кредиту відповідає положенням п.1.3.1. Загальних умов кредитування, які є невід'ємною частиною Договору, та п.1.10.2. Додаткової угоди (а.с.20-22, 28-30).

Згідно з п.9.5. Загальних умов кредитування підписанням Загальних умов кредитування позичальник підтверджує, що Компанія належним чином ознайомила його із інформацією, передбаченою ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", а також, що Позичальник ознайомився з правилами надання фінансових послуг (кредитів), затверджених Компанією.

Відповідно до п.9.6. Загальних умов кредитування позивач підтверджує, що йому надано вичерпну інформацію про умови надання послуги фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для Позичальника, та умови надання додаткових фінансових послуг, пов'язаних з фінансовим кредитом, та їх вартість (за умови їх надання).

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання недійсним п.1.3. Загальних умов кредитування, які є невід'ємною частиною Кредитного договору №50006737 від 6 грудня 2012 року.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом проведена неправильна оцінка доказів та не застосовані до спірних правовідносин положення Закону України "Про захист прав споживачів", що призвело до неправильного вирішення справи, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення враховуючи наступне.

Всі висновки суду першої інстанції, мотиви, з яких суд вважав встановленою відсутність правових підстав для задоволення заявленого ОСОБА_4 позову, нормативно-правові акти, якими керувався суд при ухваленні рішення, повно та послідовно викладені у мотивувальні частині оскаржуваного рішення (а.с.175-179).

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга представника ОСОБА_4 не містить, в ході апеляційного розгляду представник позивача, ОСОБА_3, також не навів таких обставин.

Позиція сторони позивача в апеляційній скарзі зводиться до того, що судом першої інстанції, вирішуючи даний спір не застосовано положень Закону України "Про захист прав споживачів", які є спеціальними нормами закону відносно правовідносин, що склались між сторонами в рамках даної справи, а саме абз.3 ч.1 ст.11, відповідно до якого надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється.

Так, предметом даного спору є визнання недійсним пункту Кредитного договору, який відповідно до глави 71 ЦК України є окремим видом договірного зобов'язання.

За правилом ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом ст.1046 цього Кодексу за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Встановлені розділом першим книги п'ятої ЦК України загальні положення про зобов'язання стосуються усіх видів цивільних зобов'язань.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч.1 ст.509 ЦПК України.)

Положеннями ст.524 ЦК України передбачено, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Районним судом достовірно встановлено та не заперечується позивачем, ТОВ "ПОРШЕ МОБІЛІТІ" надав, а ОСОБА_4 прийняв, відповідно до узгоджених ними умов Договору, кредит у національній валюті - гривні з визначенням грошового еквіваленту в іноземній валюті - доларах США. При цьому, ОСОБА_4 згідно з умовами Договору зобов'язаний повертати кредит шляхом сплати платежів у національній валюті - гривні у розмірі, визначеному в еквіваленті іноземної валюти.

Положення ч.1 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" не містить прямої заборони щодо надання споживчих кредитів на території України з визначенням грошового еквіваленту в іноземній валюті.

З огляду на викладене, вирішуючи даний спір районний суд правильно застосував норми матеріального права - загальні норми цивільного законодавства.

Твердження представника відповідача в апеляційній скарзі про те, що Додаткова угода укладена у доларах США не відповідають дійсності, оскільки як вірно встановлено районним судом та убачається з матеріалів справи - Додаткової угоди №1 до Кредитного договору №50006737 від 6 грудня 2012 року, відповідно до п.1.1 якої ТОВ "ПОРШЕ МОБІЛІТІ" надало ОСОБА_4 85 977 грн. 43 коп., що еквівалентно 6 321 долар США 87 центів.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи щодо недоведеності несправедливості умов кредитного договору як таких, що встановлюють істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків сторін, є необґрунтованими та не можуть бути прийнятими в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення з огляду на наступне.

За правилом ч.2 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Враховуючи наведені положення Закону України "Про захист прав споживачів", суду при вирішенні питання чи є несправедливими до споживача умови щодо визначення у кредитному договорі грошового еквіваленту суми кредиту та суми процентів за користування кредитом у іноземній валюті слід встановити чи призводять указані умови договору до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Ураховуючи, що кредит на суму - 228 368 грн. 31 коп. (основний кредит) та 85 977 грн. 43 коп. (додатковий кредит), еквівалент яких у доларах США складає відповідно 27 890 доларів США 61 цент та 6 321 доларів США 87 центів, надавався споживачу на тривалий термін - п'ять років (60 місяців), у суду при співставленні суми кредиту із строком користування кредитними коштами та процентною ставкою за користування кредитними коштами - 9,90% річних, немає підстав вважати, що умови кредитного договору в зазначеній позивачем частині призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків на шкоду споживача - боржника ОСОБА_4

Крім того, стверджуючи, що при загальному розмірі кредиту близько 228 000 грн., сплачених ОСОБА_4 по кредиту близько 200 000 грн., ОСОБА_4 заборгував відповідачу ще понад 700 000 грн., представник позивача вдається до перекручування обставин справи та не наводить в своїх обґрунтуваннях факту застосування позикодавцем штрафних санкцій, передбачених розділом 8 Загальних умов кредитування, які є невід'ємною частиною Кредитного договору №50006737 від 6 грудня 2012 року (а.с.142-145). При цьому, заборгованість за тілом кредиту та відсотками станом на 5 червня 2015 року становить 403 213 грн. 47 коп. (а.с.145).

Посилання представника позивача на те, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, не навівши мотивів відступу від Правової позиції Верховного суду України, висловленої в справі 6-80цс12, відхиляються апеляційним судом з огляду на наступне.

За змістом вищенаведеної Правової позиції Верховного Суду України, відповідно до ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Так, мотивуючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4, зокрема щодо доводів позовної заяви про несправедливість та дискримінаційність умов Кредитного договору №50006737 від 6 грудня 2012 року, як таких що призвели до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, районний суд повно і послідовно виклав свої висновки щодо даних доводів, належно обґрунтувавши їх.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не наведено мотивів, відповідно до яких суд не застосував встановлений рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 15 квітня 2015 року факт недійсності аналогічного кредитного договору, стороною якого є ТОВ "ПОРШЕ МОБІЛІТІ", не можуть бути прийнятими в якості підстави для скасування оскаржуваного рішення, оскільки указане порушення судом процесуального права не призвело до неправильного вирішення справи по суті.

У суду не було підстав застосовувати в рамках даної справи наведений представником позивача факт визнання недійсним кредитного договору, стороною якого є ТОВ "ПОРШЕ МОБІЛІТІ", як преюдиціальний з огляду на наступне.

Згідно з ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Разом з тим, відповідно до керівних роз'яснень, висловлених Пленумом Верховного Суду України в п.7 Постанови №14 від 18 грудня 2009 року, за змістом частини третьої статті 14, частини третьої статті 61, частини другої статті 223 ЦПК особи, які не брали участі в цивільній, господарській або адміністративній справі, в якій судом ухвалено відповідне судове рішення, мають право при розгляді іншої цивільної справи за їх участю оспорювати обставини, встановлені цими судовими рішеннями. У даному випадку суд ухвалює рішення на основі досліджених у судовому засіданні доказів.

Указаним судовим рішенням (а.с.160-164) визнано недійсним укладений ТОВ "ПОРШЕ МОБІЛІТІ" кредитний договір №50010087 від 16 серпня 2013 року, а предметом даного спору є визнання недійсним п.1.3. Загальних умов кредитування, які є невід'ємною частиною Кредитного договору №50006737 від 6 грудня 2012 року, укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ "ПОРШЕ МОБІЛІТІ".

Таким чином підстав для визнання наведеного факту преюдиціальним у даній справі немає.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення апеляційна скарга відповідача не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підставдля скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст.303, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 8 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Т. І. Побірченко

Л.Д. Поливач