У Х В А Л А

іменем україни

27 травня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Гримич М.К., Колодійчука В.М.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок отримання професійного захворювання, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 03 листопада 1980 року по 17 квітня 1983 року він працював підземним прохідником на шахті «Гвардійська», яка підпорядкована публічному акціонерному товариству «Криворізький залізорудний комбінат» (далі ‒ ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат»). Висновком МСЕК від 12 січня 2006 року йому первинно було встановлено втрату професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням у розмірі 50 % та третю групу інвалідності. У подальшому, 10 січня 2007 року та 27 січня 2009 року, процент втрати працездатності МСЕК залишила незмінним, а група інвалідності встановлена безстроково.

Посилаючись на те, що причиною отримання професійного захворювання стала тривала робота в умовах важкого фізичного навантаження та несприятливого мікроклімату, позивач просив стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 243 600 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2015 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» моральну шкоду у розмірі 5 тис. грн. В іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» просить скасувати судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, й ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивач довів факт отримання професійного захворювання внаслідок незабезпечення відповідачем належних і безпечних для здоров'я умов праці.

Апеляційний суд погодився із мотивами та висновками суду першої інстанції, пославшись при цьому також на те, що обізнаність позивача про шкідливі умови праці не звільняє відповідача від обов'язку з виконання вимог закону та від понесення відповідальності за їх невиконання. Крім того, відхиляючи доводи апеляційної скарги про те, що публічне акціонерне товариство «Євраз Суха Балка» (далі ‒ ПАТ «Євраз Суха Балка») вже відшкодувала позивачеві моральну шкоду за ушкодження здоров'я, яке спричинило втрату ним працездатності на 50 % та встановлення йому третьої групи інвалідності, суд апеляційної інстанції послався на строк і характер роботи позивача на підприємстві відповідача та їх впливу на його подальший стан здоров'я.

Проте повністю з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону судове рішення апеляційної інстанції не відповідає.

Судами встановлено, що з 03 листопада 1980 року по 17 квітня 1983 року ОСОБА_3 працював підземним прохідником на шахті Гвардійська, яка підпорядкована ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат».

Висновком МСЕК від 12 січня 2006 року йому первинно було встановлено втрату професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням у розмірі 50 % та третю групу інвалідності. У подальшому, 10 січня 2007 року та 27 січня 2009 року, процент втрати працездатності МСЕК підтверджено, а група інвалідності встановлена безстроково.

Пред'являючи позов, ОСОБА_3 посилався на те, що причиною отримання професійного захворювання стала тривала робота в умовах важкого фізичного навантаження та несприятливого мікроклімату, що є порушенням умов праці з боку відповідача.

Відповідно до ч. 5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Апеляційний суд дійшов передчасного висновку про стягнення з відповідача моральної шкоди, завданої позивачеві ушкодженням здоров'я, оскільки у порушення ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України не дав належної правової оцінки тому, що після звільнення з роботи у відповідача, з 05 грудня 1985 року по 03 січня 2006 року, ОСОБА_3 працював підземним прохідником на шахтах «Южна» та «Ювілейна», що підпорядковані ПАТ «Євраз Суха Балка».

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2010 року з ПАТ «Євраз Суха Балка» на користь позивача стягнуто моральну шкоду у розмірі 25 тис. грн. за ушкодження його здоров'я, що потягло за собою втрату професійної працездатності на 50 % та стало підставою для встановлення йому третьої групи інвалідності.

Вказаних обставин суд апеляційної інстанції у порушення вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України не врахував.

При цьому апеляційний суд не навів норм права, які передбачають повторне відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я, якщо особа, за її доводами, продовжує страждати.

Отже, суд апеляційної інстанції не встановив фактичних обставин, від яких залежить правильне вирішення справи, та норми права, які регулюють ці правовідносини, не перевірив доводів та наданих сторонами доказів та не перевірив правильності й справедливості рішення суду першої інстанції .

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом апеляційної інстанції не встановлені, ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для її скасування з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: М.К. Гримич

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська