АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

23 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Левенця Б.Б., Махлай Л.Д.,

при секретарі: Калініній Я.М.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2,

на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року

у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Телерадіокомпанія «Студія 1+1» до ОСОБА_1 про припинення дій, що порушують майнові авторські права, -

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2014 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю Телерадіокомпанія «Студія 1+1» (далі - ТОВ «ТРК «Студія 1+1»), посилаючись на порушення відповідачем майнових авторських прав, звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив зобов'язати ОСОБА_1 припинити використовувати аудіовізуальні твори, на які майнові права належать ТОВ «ТРК «Студія 1+1», на сайті Youtube.com у своїх відеороликах, та зобов'язати відповідача видалити їх з сайту.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що відповідачем у мережі Інтернет у своєму акаунті на сайті Youtube.com були оприлюднені відеоролики: «ІНФОРМАЦІЯ_1»,«ІНФОРМАЦІЯ_4», «ІНФОРМАЦІЯ_2», «ІНФОРМАЦІЯ_3», які є фрагментами телепередач позивача, а саме: «Телевізійної Служби Новин (ТСН)», яка є телепередачею власного виробництва TOB ТРК «Студія 1+1».

Заочним рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_1 припинити використання аудіовізуальних творів, на які майнові авторські права належать ТОВ «ТРК « Студія 1+1» шляхом розміщення їх на сайті Youtube.com у відеороликах.

Зобов'язано ОСОБА_1 видалити з сайту Youtube.com наступні відеоролики:

http:ІНФОРМАЦІЯ_5 «ІНФОРМАЦІЯ_1»;

http:ІНФОРМАЦІЯ_6 «ІНФОРМАЦІЯ_4».

http:ІНФОРМАЦІЯ_7 «ІНФОРМАЦІЯ_2».

http:ІНФОРМАЦІЯ_7 «ІНФОРМАЦІЯ_3».

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 27 травня 2015 року відмовлено в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач через свого представника звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказував на те, що ухвалення судом оскаржуваного заочного судового рішення та подальша відмова в його перегляді являє собою грубе порушення права людини і громадянина на справедливий суд, закріплене ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Зазначив, що судом в оскаржуваному рішення не наведено доказів та не викладено обґрунтувань, що саме відповідачем були розміщені відеоролики та що ОСОБА_1 є належним відповідачем. Судом не встановлено чи має місце, взагалі, порушення авторських прав позивача, про яке йдеться мова в позові, та чи є новини «ТСН» творами, оскільки, з самої назви телепрограми «Телевізійна служба новин», що виходить на каналі «1+1», та наказу про виробництво телевізійних передач №1/01-2014 від 01.01.2014 року є інформаційно-аналітичною програмою, тобто, фактично, повідомленням про новини дня.

Також вказав, що судом неправомірно застосовані положення законодавчих актів, що регулюють майнові авторські права та не застосовано закон, який підлягав застосуванню, а саме ст. 434 ЦК України

Посилаючись на те, що заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року є неправосудним, просив його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити задоволенні позову.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених в ній, просив задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив відхилити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ТОВ ТРК «Студія 1+1» веде господарську діяльність на підставі ліцензій, виданих Національною радою України з питань телебачення та радіомовлення серія НОМЕР_3 від 30.07.2004 року та серія НОМЕР_2 від 29.12.2006 року, та є власником свідоцтва на знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_12» № НОМЕР_1 за зареєстрованими класами 35, 38, 41 МКТП.

Відповідно до наказу про виробництво телевізійних передач №1/01-2014 від 01.01.2014 року «Телевізійна Служба Новин» («ТСН») та «Телевізійна Служба Новин. Особливе» («ТСН. Особливе») є інформаційно-аналітичними та публіцистичними передачами.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_8 року відповідачем у мережі Інтернет на своєму акаунті на сайті Youtube.com, за адресою:http:ІНФОРМАЦІЯ_5, був оприлюднений відеоролик «ІНФОРМАЦІЯ_1».

ІНФОРМАЦІЯ_11 року відповідачем у мережі Інтернет у своєму акаунті на Youtube.com, за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, оприлюднений відеоролик «ІНФОРМАЦІЯ_4».

ІНФОРМАЦІЯ_10 року відповідачем у мережі Інтернет у своєму акаунті на Youtube.com, за адресою: http:ІНФОРМАЦІЯ_7, оприлюднений відеоролик «ІНФОРМАЦІЯ_2».

ІНФОРМАЦІЯ_9 року відповідачем у мережі Інтернет у своєму акаунті наYoutube.com, за адресою: http:ІНФОРМАЦІЯ_7, оприлюднений відеоролик «ІНФОРМАЦІЯ_3».

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції вважав доведеним належними та допустимими доказами факт порушення авторських прав позивача.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає з наступних підстав.

Підставою для судового захисту відповідно до п. а) ст. 50 Закону України «Про авторське і суміжні права» (далі - Закон) є вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього Закону, з урахуванням передбачених статтями 21-25, 42 і 43 цього Закону обмежень майнових прав.

Положення цього Закону спрямовані на захист особистих немайнових прав і майнових прав суб'єктів авторського права, зазначених у статті 7 цього Закону, і суб'єктів суміжних прав, зазначених у частині першій статті 36 цього Закону.

Відповідно до ст. 7 Закону суб'єктами авторського права є автори творів, зазначених у частині першій статті 8 цього Закону, їх спадкоємці та особи, яким автори чи їх спадкоємці передали свої авторські майнові права.

Об'єктами авторського права є твори у галузі науки, літератури і мистецтва, а саме: 1) літературні письмові твори белетристичного, публіцистичного, наукового, технічного або іншого характеру (книги, брошури, статті тощо); 2) виступи, лекції, промови, проповіді та інші усні твори; 3) комп'ютерні програми; 4) бази даних; 5) музичні твори з текстом і без тексту; 6) драматичні, музично-драматичні твори, пантоміми, хореографічні та інші твори, створені для сценічного показу, та їх постановки; 7) аудіовізуальні твори; 8) твори образотворчого мистецтва; 9) твори архітектури, містобудування і садово-паркового мистецтва; 10) фотографічні твори, у тому числі твори, виконані способами, подібними до фотографії; 11) твори ужиткового мистецтва, у тому числі твори декоративного ткацтва, кераміки, різьблення, ливарства, з художнього скла, ювелірні вироби тощо; 12) ілюстрації, карти, плани, креслення, ескізи, пластичні твори, що стосуються географії, геології, топографії, техніки, архітектури та інших сфер діяльності; 13) сценічні обробки творів, зазначених у пункті 1 цієї частини, і обробки фольклору, придатні для сценічного показу; 14) похідні твори; 15) збірники творів, збірники обробок фольклору, енциклопедії та антології, збірники звичайних даних, інші складені твори за умови, що вони є результатом творчої праці за добором, координацією або упорядкуванням змісту без порушення авторських прав на твори, що входять до них як складові частини; 16) тексти перекладів для дублювання, озвучення, субтитрування українською та іншими мовами іноземних аудіовізуальних творів; 17) інші твори.

Як вбачається з позовної заяви позивач просив зобов'язати відповідача припинити використовувати аудіовізуальні твори, на які майнові авторські права належать ТОВ «ТРК «Студія 1+1».

Термін аудіовізуальний твір визначено у ст. 1 цього Закону як - твір, що фіксується на певному матеріальному носії (кіноплівці, магнітній плівці чи магнітному диску, компакт-диску тощо) у вигляді серії послідовних кадрів(зображень) чи аналогових або дискретних сигналів, які відображають (закодовують) рухомі зображення (як із звуковим супроводом, так і без нього), і сприйняття якого є можливим виключно за допомогою того чи іншого виду екрана (кіноекрана, телевізійного екрана тощо), на якому рухомі зображення візуально відображаються за допомогою певних технічних засобів. Видами аудіовізуального твору є кінофільми, телефільми, відеофільми, діафільми, слайдофільми тощо, які можуть бути ігровими, анімаційними (мультиплікаційними), неігровими чи іншими.

Аудіовізуальний твір є продуктом колективної творчості. У створенні такого твору беруть участь режисер, сценарист, кінооператор, звукооператор, композитор, художники, актори, виконавці та інші творчі робітники. Кожний з них створює свій твір, на котрий він має авторське (виконавче) право, але усі разом вони утворюють об'єкт авторського права аудіовізуальний твір.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про авторське і суміжні права» авторами аудіовізуального твору є:

а) режисер-постановник;

б) автор сценарію і (або) текстів, діалогів;

в) автор спеціально створеного для аудіовізуального твору музичного твору з текстом або без нього;

г) художник-постановник;

д) оператор-постановник.

Одна і та сама фізична особа може суміщати дві або більше із наведених у цій частині авторських функцій.

Якщо інше не передбачено у договорі про створення аудіовізуального твору, автори, які зробили внесок або зобов'язалися зробити внесок у створення аудіовізуального твору і передали майнові права організації, що здійснює виробництво аудіовізуального твору, чи продюсеру аудіовізуального твору, не мають права заперечувати проти виконання цього твору, його відтворення, розповсюдження, публічного показу, публічної демонстрації, публічного сповіщення, а також субтитрування і дублювання його тексту, крім права на окреме публічне виконання музичних творів, включених до аудіовізуального твору. За оприлюднення і кожне публічне виконання, показ, демонстрацію чи сповіщення аудіовізуального твору, його здавання у майновий найм і (або) комерційний прокат його примірників за всіма авторами аудіовізуального твору зберігається право на справедливу винагороду, що розподіляється і виплачується організаціями колективного управління або іншим способом.

Автори, твори яких увійшли як складова частина до аудіовізуального твору (як тих, що існували раніше, так і створених у процесі роботи над аудіовізуальним твором), зберігають авторське право кожний на свій твір і можуть самостійно використовувати його незалежно від аудіовізуального твору в цілому, якщо договором з організацією, що здійснює виробництво аудіовізуального твору, чи з продюсером аудіовізуального твору не передбачено інше.

Наявність порушеного авторського права за твердженням позивача полягає у незаконному використанні об'єктів інтелектуальної власності, які належать ТОВ ТРК «Студія 1+1», а саме фрагментів телепередач «Телевізійної Служби Новин (ТСН)».

З відеозаписів, наявних в матеріалах справи, вбачається, що у вказаних відеороликах відповідачем використано окремі кадри телепередач позивача, а саме: «Телевізійної Служби Новин (ТСН)», про що безпосередньо відповідач зазначає у спірних відеороликах та надає їм коментар.

При цьому використані окремі кадри містять лише повідомлення про ту чи іншу подію, та не супроводжуються авторським коментарем, оцінкою, передбаченням - подальшого розвитку подій, аналізом чи іншою інтерпретацією.

Відповідно до ст. 434 ЦК України не є об'єктами авторського права: 1) акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування (закони, укази, постанови, рішення тощо), а також їх офіційні переклади; 2) державні символи України, грошові знаки, емблеми тощо, затверджені органами державної влади; 3) повідомлення про новини дня або інші факти, що мають характер звичайної прес-інформації; 4) інші твори, встановлені законом. Пункт 3 зазначеної статті кореспондується з п. «а» ст. 10 Закону України «Про авторське право і суміжні права».

Враховуючи ту обставину, що окремі кадри телепередач «Телевізійної Служби Новин (ТСН)», використані відповідачем у своїх відеороликах, по своїй суті є повідомлення про новини дня, факти, що мають характер звичайної прес-інформації, та відповідно до закону не є об'єктами авторського права, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо порушення авторських прав.

Отже, у зв'язку з тим, що суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми процесуального права, рішення суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 309, 313-315, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, - задовольнити.

Заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення яким в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Телерадіокомпанія «Студія 1+1» до ОСОБА_1 про припинення дій, що порушують майнові авторські права - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 760/23473/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8762/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Лозинська М.І.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.