Справа № 308/9570/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого: Івашковича І.І.

при секретарі: Гайданка Г.В.

з участю представника: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Луцович Віталії Петрівни про визнання недійсною довіреності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_3, до ОСОБА_6, приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Луцович Віталії Петрівни про визнання недійсною довіреності від 26.06.2014 року №610, бланк серія НАА 669450, посвідчена приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Луцович В.П., визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від 05.07.2014р. № 641, бланки НАА909060 та НАА 909059, посвідчено приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Луцович В.П.

Позов мотивує тим, що вона є донькою ОСОБА_7, 1948 р.н. ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 Відповідно до ст.ст. 1220 та 1261 Цивільного кодексу України в день смерті батька - ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрита спадщина , а вона є спадкоємицею першої черги.

Під час перебування ОСОБА_7 на безперервному стаціонарному лікування в ЦМКЛ м.Ужгород, а саме 26.06.2014р. приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Луцович В.П. посвідчена довіреність №610, бланк серія НАА 669450, за якою ОСОБА_7 нібито уповноважив ОСОБА_3 вчиняти від його імені усі юридичні дії, в т.ч. відчуджувати належне йому майно.

Позивачка стверджує,що посилання у довіреності на те, що нотаріальна дія вчинена у присутності батька, на його прохання за місцем його проживання - АДРЕСА_1, є фальсифікацією, оскільки перебуваючи у важкому стані на лікуванні у ЦМКЛ, він з лікарні не відлучався, а отже не міг бути присутнім за місцем посвідчення довіреності.

З огляду на наведене вважає, що існують передбачені п.3, 4 ст. 203, ч. 1, 3 ст. 215, п.3 ст. 244 Цивільного кодексу України підстави для визнання оспорюваної довіреності недійсною.

Відтак стверджує, що відповідно до п.1 ст. 216 ЦК України укладений на підставі оскаржуваної довіреності договір купівлі-продажу квартири від 05.07.2014р. №641, бланки НАА 909060 та НАА 909059, є недійсним, оскільки пов»язаний з недійсним первинним правочином та укладений особою без належного об»єму повноважень.

ОСОБА_3 позов заперечила. Пояснює, що під час перебування ОСОБА_7 на стаціонарному лікуванні в Ужгородській ЦМК, а саме 26.06.2014р. на прохання ОСОБА_8 (мами ОСОБА_7) вона звернулася до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Луцович В.П. щодо посвідчення довіреності, після чого остання прибула до Ужгородської ЦМКЛ за місцем лікування ОСОБА_7, в палаті обумовила з ним суть вчинюваної нотаріальної дії. Цього ж дня приватний нотаріус Луцович В.П. повторно прибула із виготовленим текстом довіреності на бланку НАА 669450. У приміщенні Ужгородської ЦМКЛ приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Луцович В.П. в присутності ОСОБА_7 та на прохання останнього за участі його матері ОСОБА_8, яка поставила підпис, була посвідчена довіреність на ОСОБА_3 Стверджує, що видана довіреність відповідає внутрішній волі та волевиявленню довірителя ОСОБА_7,відсутні будь-які обставини та факти, які б свідчили про неправомірність вказаних дій. Допущена в тексті посвідчу вального напису довіреності технічна помилка, а саме: що довіреність посвідчена за місцем проживання довірителя, хоча фактично була посвідчена в палаті перебування ОСОБА_7, відповідала внутрішній волі та волевиявленню довірителя, не може свідчити про фальсифікацію чи недійсність довіреності,оскільки в момент її підписання були дотримані всі вимоги закону та юридично значущі дії. Вважає,що позивачка перекручує факти на свою користь, використовуючи допущену з боку нотаріуса технічну помилку. Посилається на норми ст. ст. 203, 206 ЦК України та стверджує, що позивачкою не наведено жодних обґрунтованих доказів та фактів, які б свідчили про яку-небудь фальсифікацію чи неправомірність нотаріально посвідчених документів - довіреності від 26.06. 2014р. №610, бланк серія НАА 669450, підписаної на прохання довірителя його матір»ю ОСОБА_8, та договору купівлі-продажу квартири від 05.07.2014. №641, бланки НАА 909060 та НАА 909059.

Приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Луцович В.П. позовні вимоги заперечила повністю. Зазначила, що 26.06.2014р. за зверненням ОСОБА_3 щодо посвідчення довіреності від особи, яка перебуває у лікарні, вона приїхала до ЦМКЛ м.Ужгород і в палаті цього закладу, в присутності ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_7 з»ясувала у останнього суть нотаріальної дії, яку той хоче посвідчити, його стан здоров»я та дієздатність, після чого повернулася до свого робочого місця для виготовлення тексту довіреності на бланку. Цього ж дня - 26.06.2014р. в приміщенні лікарні в присутності ОСОБА_7 та на його прохання підписана ОСОБА_8 була посвідчена довіреність за реєстровим номером 610, про що в реєстрі нотаріальних дій здійснено відповідний запис. Крім цього, у зв»язку із вчиненням нотаріальної дії за межами нотаріальної контори в Журналі обліку викликів було внесено відповідний запис. Зазначила, що під час посвідчення довіреності стан ОСОБА_7 був стабільний, останній повністю усвідомлював вчинювані ним дії, видана довіреність відповідає внутрішній волі та волевиявленню довірителя, а отже відсутні будь-які обставини, що свідчили б про неправомірність вищевказаних дій, спростовуються доводи позивачки щодо фальсифікації яких-небудь документів. Технічна помилка, допущена в тексті посвідчу вального напису довіреності щодо посвідчення за місцем проживання довірителя ОСОБА_7, хоча фактично була посвідчена в палаті перебування ОСОБА_7 в Ужгородській ЦМКЛ, відповідала внутрішній волі та волевиявленню довірителя, відтак не може свідчити про її фальсифікацію або недійсність. В момент підписання довіреності дотримано всі вимоги закону та юридично значущі дії.

Посилається також на дотримання вимог закону щодо порядку вчинення нотаріальної дії.

Наголошує, крім того, що у позивачки ОСОБА_2 не виникло відповідно до ст. 3 ЦПК України права на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, оскільки її право оспорюваними правочинами не порушувалось, вона не була в них стороною.

Аналізуючи доводи та заперечення сторін, фактичні обставини справи в їх сукупності, що встановлені на підставі доказів, досліджених в ході судового розгляду, суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Луцович В.П. вчинено нотаріальне посвідчення довіреності від 26.06.2014р. за реєстровим №610 (бланк НАА 669450), відповідно до якої ОСОБА_7 уповноважив ОСОБА_9 здійснювати його представництво з наданням відповідних повноважень згідно визначеного переліку, в т.ч. передбачено повноваження розпоряджатися будь-яким нерухомим майном, укладати всі дозволені законом угоди цивільно-правового характеру. Посвідчення довіреності здійснено у приміщенні УМКЛ м.Ужгороді, де на стаціонарному лікуванні перебував ОСОБА_7 з пояснень ОСОБА_3 та Луцович В.П. слідує, що довіреність на прохання ОСОБА_7 підписано його мамою ОСОБА_8

ОСОБА_3, діючи на підставі вказаної довіреності від 26.06.2014р. №610, від імені ОСОБА_7, як Продавця, уклала із ОСОБА_6, як Покупцем, договір купівлі-покупця квартири від 05.07.2014р., який посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Луцович В.П., зареєстровано в реєстрі№641.

Згідно з умовами договору купівлі-продажу квартири від 05.07.2014р. №641 передбачено передачу Продавцем ОСОБА_10 у власність Покупцю ОСОБА_6 квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер (лікарська свідоцтво про смерть №232 від 08.07.2014р.).

Відповідно до ст. 1220 ЦК України в день смерті, тобто ІНФОРМАЦІЯ_1, за померлим ОСОБА_7, відкрилася спадщина.

Позивачка ОСОБА_2, звернувшись з даним позовом, оспорює законність вчинення вказаних правочинів, посилаючись на захист своїх прав як спадкоємця І черги за померлим ОСОБА_7

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожна особа реалізує конституційне право на судовий захист через звернення до відповідного судового органу відповідно до його встановленої законом юрисдикції.

Кожна особа здійснює своє право на захист на свій розсуд (ст. 20 ЦК України). Позивач самостійно визначає та обґрунтовує, в чому полягає порушення його права або інтересу та необхідність їх захисту, обираючи при цьому врегульований згідно з законом спосіб захисту задля відновлення свого порушеного права. Спір про право характеризується наявністю розбіжностей між суб»єктами правовідносин з приводу їх прав та обов"язків та неможливістю їх здійснення без усунення перешкод в судовому порядку.

Ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1).

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч. 2 ст. 16 ЦК України, серед яких, зокрема, передбачено визнання правочину недійсним.

За змістом ст.ст. 215, 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.

У даному випадку позивачка звернулася з позовом про визнання недійсною довіреності та договору купівлі-продажу квартири з підстав невідповідності їх вимогам закону.

Позов позивачкою подано з метою захисту свого права на спадщину за померлим ОСОБА_7, яке позивачка вважає порушеним, оскільки у неї виникли перешкоди прийняти після смерті батька спадщину за законом.

Відповідно до частини першої статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною другою статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Частиною першою статті 205 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до положень статті 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій для представництва перед третіми особами (ч. 3 ст. 244 ЦКУкраїни). За своєю юридичною сутністю видача довіреності є одностороннім правочином, який повинен відповідати загальним вимогам, передбаченим в ст. 203 ЦКУ.

Згідно із статтею 245 Цивільного кодексу України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.

Довіреність від 26.06.2014р. №610 передбачає передачу довірителем ОСОБА_7 переліку повноважень ОСОБА_3, в т.ч. щодо розпорядження рухомим майном та укладення договорів купівлі-продажу, тобто договорів, які в силу вимог ст. 657 Цивільного кодексу України потребують нотаріального посвідчення. Таким чином, вказана довіреність відповідно до вищезгаданих положень ст. 245 ЦК України потребує обов»язкового нотаріального посвідчення у порядку, визначеному законом.

Посвідчення правочинів, в т.ч. довіреності, є однією із нотаріальних дій, які вчиняють нотаріуси (ст. 34 Закону України «Про нотаріат»).

Відповідно до гл.1 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затв.Наказ Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, із наступними змінами) передбачено, що нотаріальні дії можуть вчинюватися будь-яким нотаріусом на всій території України, за винятком обмежень у праві вчинення нотаріальних дій, установлених статтями 9, 53, 55, 60, 66, 72, 73, 94 Закону України „Про нотаріат" та іншими актами законодавства України. Нотаріальні дії вчиняються у приміщенні державної нотаріальної контори, у державному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем (конторою) приватного нотаріуса. В окремих випадках, коли фізична особа не може з'явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваного правочину, такі нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями, але в межах нотаріального округу. Якщо нотаріальна дія вчинюється поза приміщенням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приміщенням, яке є робочим місцем (конторою) приватного нотаріуса, у посвідчувальному написі та в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій зазначається місце вчинення нотаріальної дії (удома, у лікарні, за місцезнаходженням юридичної особи тощо) із зазначенням адреси, а також причин, з яких нотаріальна дія була вчинена поза вказаними приміщеннями.

За ст.13-1 Закону України «Про нотаріат» нотаріальний округ - територіальна одиниця, в межах якої нотаріус здійснює нотаріальну діяльність і в межах якого знаходиться державна нотаріальна контора, в якій працює державний нотаріус, або робоче місце (контора) приватного нотаріуса. Нотаріальні округи визначаються відповідно до адміністративно-територіального устрою України.

Встановлено, що нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, за винятком заміщення інших

нотаріусів у випадках, передбачених цим Законом.

Із системного аналізу вищенаведених правових норм слідує, що нотаріальні дії нотаріуси повинні вчиняти у встановленому законом порядку та винятково в межах свого нотаріального округу. Законодавчо встановлено заборону на здійснення нотаріальної діяльності за межами свого нотаріального округу.

Як вбачається із фактичних обставин справи та не заперечується жодною із сторін, довіреність від 26.06.2014р. №610 посвідчена приватним нотаріусом Ужгородського районного округу у приміщенні ЦМКЛ м.Ужгород, що знаходиться в межах адміністративно-територіальної одиниці - м.Ужгород.

В силу вищенаведених законодавчо встановлених вимог приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу не мала права посвідчувати довіреність від 26.06.2014р. №610 у приміщенні, що знаходиться в межах міста Ужгород.

Довіреність від 26.06.2014р. №610 слід вважати такою, що посвідчена нотаріусом, який не мав на те відповідних повноважень. Отже, вказана довіреність, як односторонній правочин, вчинена без дотримання вимог закону.

Згідно з ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Виходячи з наведеного, наявні правові підстави для визнання довіреності від 26.06.2014р. №610 недійсною.

Відтак, договір купівлі-продажу квартири від 05.07.2014р., який від імені продавця ОСОБА_7 укладено представником ОСОБА_3, що діяла на підставі довіреності від 26.06.2014р. №610, слід визнати таким, що вчинено особою без належних на те повноважень.

Укладення правочину особою, яка не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності, є підставою для визнання такого правочину недійсним в силу приписів ч.2 ст. 203, ч.1 ст.215 ЦК України.

Таким чином, позовні вимоги слід задоволити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10,11,75,214,215 ЦПК України, ст. ст.203,215,237,245 ЦК України, 9, 53, 55, 60, 66, 72, 73, 94 Закону України „Про нотаріат" суд,-

РІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсною довіреність від 26.06.2014 року №610, бланк серії НАА 669450 посвідчену приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Луцович Віталією Петрівною та визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 05.07.2014 року №641, між ОСОБА_3 та ОСОБА_11 щодо квартири АДРЕСА_3.

Стягнути солідарно із Приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Луцович Віталії Петрівни, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_12 243,60 грн. судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Івашкович І.І.