Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/661/15-ц Головуючий у 1-й інст. Грубіян Є. О.
Категорія 50 Доповідач Косигіна Л. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області

в складі: головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Григорусь Н.Й., Худякова А.М.

при секретарі Церпіцькій Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 14 травня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи з часу її звернення до суду і до повноліття дитини. Зазначила, що після розлучення дочка залишилася проживати з нею. ОСОБА_2 ніякої допомоги на утримання дитини не надає, хоча є приватним підприємцем, щомісячно отримує великий дохід 20000 грн., фізично здоровий, а відтак має можливість утримувати дочку. Крім того, відповідач проживає у власному житловому будинку, який вони разом збудували, придбав дорогий автомобіль, що свідчить про його матеріальне становище.

Рішенням Житомирського районного суду від 14.05.2015 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 26.02.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове про задоволення позову. Зазначила, що суд не прийняв до уваги те, що відповідач займається підприємницькою діяльністю, від якої отримує великий дохід, та безпідставно стягнув аліменти в частковому відношенні, хоча вона просила у твердій сумі. При цьому, суд самостійно змінив правові підстави позову, застосувавши до даних правовідносин положення ст. 183 СК України, замість ст. 184 СК України. Також, не враховано, що відповідач з листопада 2011 року ухиляється від обов'язку по утриманню дитини, у зв'язку з чим навмисно не влаштовується на роботу.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 28.07.2006 року по 08.11.2011 року, ОСОБА_2 є батьком неповнолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розлучення сторін залишилася проживати з матір'ю (а.с. 3-5).

Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 184 СК України передбачено підстави визначення аліментів у твердій грошовій сумі, зокрема, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 з 28.08.2006 року не працює, має певні захворювання (а.с. 16, 17). Під час апеляційного розгляду він пояснив, що працює неофіційно на будівництві, отримує дохід у розмірі 1500 грн. на місяць. Матеріальну допомогу дочці надає, хоча і не регулярно. У 2012 році він придбав автомобіль НОМЕР_1, 2006 р.випуску.

ОСОБА_1 пояснила, що працює неповний робочий день, її заробітна плата становить приблизно 823грн. Крім цього, вона обробляє город.

З копій квитанцій вбачається, що відповідач надсилав аліменти:

- у 2011 році: 350 грн. у листопаді;

- у 2012 році: 400 грн. у грудні та 350 грн. у січні;

- у 2013 році: по 400 грн. у січні та лютому;

- у 2015 році: по 500 грн. у березні, квітні, травні та червні.

Обґрунтовуючи свої вимоги, ОСОБА_1 посилалася на те, що відповідач неофіційно працює та має значний дохід, а тому вважає за можливе стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 5000 грн. Проте, позивачкою не надано суду жодних доказів на підтвердження вказаних обставин, та того, що відповідач може платити аліменти в сумі 5000 грн. щомісячно.

Разом з тим, суд відноситься критично і до показів відповідача щодо отримання ним доходу в розмірі 1500 грн., враховуючи його витрати на обслуговування автомобіля, пальне, сплату коштів на доньку тощо.

Визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі, колегія суддів зважає на обставини справи, доходи та витрати сторін, вік дитини та її потреби, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (з 01.01. по 30.01.2015 року 1286 грн., з 01.12. по 31.12.2015 року 1455 грн.), та стягує з відповідача 1000 грн. щомісячно.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині визначення розміру аліментів, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 14 травня 2015 року скасувати в частині визначення розміру аліментів, ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, непрацюючого на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 26.02.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча Судді