Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/2775/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2015 року. Миколаївський районний суд, Миколаївської області в складі:

головуючого-судді Войнарівського М.М.

при секретарі Шилан Д.О.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Свої позовні вимоги мотивував тим,що 24.08.2011року ОСОБА_3 отримав від нього позику у розмірі 3517дол.США, які зобов'язався повернути протягом трьох місяців з моменту звернення, що підтверджується розпискою від 24.08.2011року. Термін повернення боргу, передбачений розпискою, закінчився, проте відповідач до теперішнього часу суму боргу позивачеві не повернув, тобто зобов'язання за договорами позики не виконав. Посилаючись на те, що на його пропозиції про добровільну сплату боргу відповідач відповідає відмовою, позивач просить стягнути з нього суму боргу у розмірі 53935,30грн. та понесені судові витрати 539,35грн.

Позивач в судовому засіданні збільшив позовні вимоги в частині суми боргу в зв'язку зі змінами офіціального курсу вартості долару США,який станом на 24.02.2015року складає 2829,1218грн за 100 дол.США, та просив стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 99500грн.

Представник позивача,який діє на підставі договору про надання правових послуг №1/15 від 16.02.2015року адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач, у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та зазначив,що не отримував від позивача коштів в іноземній валюті(дол.США).

Вислухавши сторони,дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підставі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.

Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

24.08.2011року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 відбувалася домовленість, відповідно до умов якої позивач передав відповідачу у позику грошові кошти у розмірі 3517дол.США які відповідач зобов'язався повернути протягом трьох місяців з моменту звернення позивача.

Відповідно до розписки про отримання позики від 24.08.2011року ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 3517дол.США та зобов'язалася повернути. Відповідачем було отримано звернення-вимога позивача про повернення суми позики від 27.09.2013року.

До теперішнього часу ОСОБА_3 не повернув позивачу суму позики, чим порушив встановлені умови.

Згідно даних Національного Банку України офіційний курс гривні,щодо іноземної валюти станом на 24.03.2015року становить за 100дол.США- 2328,7844грн.Таким чином сума отриманої відповідачем ОСОБА_3 позики складає 3517дол.США,що дорівнює 81903,19грн.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

На підставі ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк в та в порядку, що встановлений договором.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, оскільки судове рішення ухвалюється у частковому обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають частковому стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст.10, 11, ч.4 ст.169, 209, 212, 214-215, ЦПК України, ст.ст.526, 625, 1046-1053 ЦК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму боргу згідно розписки в розмірі 81903,19грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 819грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області відповідно до ст.294 ЦПК України.

Суддя ОСОБА_4

26.03.2015