Заводський районний суд м. Миколаєва
Справа № 2/487/1219/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
02.06.2015 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі
головуючого судді Разумовської О.Г.,
при секретарі Кожину В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа адміністрація Заводського району Миколаївської міської ради в особі служби у справах дітей, про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини, стягнення аліментів на утримання дитини та матері, на утриманні якої перебуває дитина до трьох років,
У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа адміністрація Заводського району Миколаївської міської ради в особі служби у справах дітей, про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини, стягнення аліментів на утримання дитини та матері, на утриманні якої перебуває дитина до трьох років.
Позовні вимоги мотивовано тим, що шлюбні відносини припинені через те, що між сторнами втрачено почуття любові та поваги один до одного. Від шлюбу сторони мають дитину - ОСОБА_3, яка народилася 31. 01. 2013. Місце проживання якої позивач просить визнати з матірю, та стягнути з відповідача аліменти на утримання вказаної дитини та неї, як матері дитини, якій ще не випонилося три роки.
До судового засідання позивач не зявилася, суду надала заяву про слухання справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, обставини, викладені в позові, підтвердила, просила позов задовольнити.
В судове засідання відповідач не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся вчасно належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відповідних заяв та документів суду не надавав. Справа розглядалась відповідно до ст. 224 ЦПК України з ухваленням у справі заочного рішення.
Представник служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради до судового засідання не зявився, суду надав заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував, просив прийняти рішення у справі з урахуванням інтересів дитини.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 12. 08. 2011 між позивачем ОСОБА_3 (до шлюбу-Савчук) ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який було зареєстровано 12. 08. 2011 ОСОБА_5 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 607.
Від шлюбу сторони маєють дитину дочку ОСОБА_3, яка народилася 31. 01. 2013, батьком якої відповідно до свідоцтва про народження від 05. 02. 2013 серії І-ФП № 180074 є відповідач ОСОБА_2
Позивач, звертаючись до суду з позовом, заявляє вимоги про розірвання шлюбу визначення місця проживання малолітньої дитини, стягнення аліментів на утримання дитини та матері, на утриманні якої перебуває дитина до 3-х років.
В пункті 14 Постанови Пленуму ВСУ від 21. 12. 2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини.
Судом встановлено з наданих позивачем пояснень, що на протязі останніх років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Кожен зі сторін має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сім'ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери. З його ініціативи між сторонами постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає дитина, що деяким чином впливає на її психічний стан та кожен спричиняє позивачці та дитині душевні страждання. Відповідач припускається до аморальних вчинків, допускає фізичні образи, що виражається в рукоприкладстві до позивачки.
Відповідно до ст. 51 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань.
Відповідно до статті 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї.
Сімейні відносини сторонами поступово погіршувалися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин.
На даний момент ведення між сторнами спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено, втрачено почуття любові та поваги.
Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.
Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.
За такого, шлюб між сторонами підлягає розірванню.
На теперішній час, зважаючи на те, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені остаточно, дочка проживає разом з позивачкою у її матері в належній їй квартирі АДРЕСА_1, де і є зареєстрованими.
В квартирі створено належні соціально - побутові умов проживання дитини, позивач дбає про збереження психічного та фізичного здоров'я, духовного та розумового розвитку дитини.
Дитина за місцем реєстрації та проживання позивачки зареєстрована в черзі на відвідування дитячого садку, облікована в медичних установах.
Позивач постійно слідкує за станом здоров'я дитини, її розвитком, виховує та піклується про неї. У матері з дитиною встановився психологічний контакт, прив'язаність один до одного.
Поведінка відповідача до членів своєї сім'ї характеризується грубістю, відповідач висловлювався з погрозами на адресу позивачки, що забере дитину до себе. Відповідач емоційно не врівноважений та схильний до фізичних образ, що зокрема підтверджується випискою з історії хвороби № 1996/370, виданою 13. 03. 2015 токсикологічним відділенням ОСОБА_5 лікарні швидкої медичної допомоги.
Відповідно до ч. 2 ст. 161 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
Таким чином, на підставі ст. 161 СК України, з урахуванням тих обставин, що мати має змогу забезпечити дитину більш сприятливим для дитини місцем проживання, суд дійшов висновку про необхідність визначення місця проживання дитини разом з матірю (позивачкою ОСОБА_1А.).
Водночас, проживання дитини з одним із батьків не звільняє обох батьків від обов'язку виховувати дитину, піклуватися про неї та матеріально її забезпечувати.
На теперішній час дитина проживає разом зі позивачкою та перебуває повністю на її утриманні, що підтверджується довідкою ПП «ЖЕК-10» від 16. 02. 2015 № 321.
Відповідач останні місяці не надавав зароблені кошти на потреби сім'ї, в тому числі дитини, чим ухиляється від матеріального утримання дитини.
Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України 15. 05. 2006 N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Протягом тривалого часу відповідач взагалі самоусунувся від необхідності матеріально забезпечувати свою сім'ю. За останні місяці зароблені ним кошти взагалі не надавав для потреб сім'ї.
Відповідно до ч. 4 ст. 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї.
Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини, дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.
Згідно зі статтею 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Це положення відображене і в національному законодавстві. Згідно до статті 180 Сімейного кодексу України (СК України), батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно з частиною 1 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно з частиною 2 статті 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, коли розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.
Відповідач працездатний, має задовільний стан здоровя, працює. Окрім того у нього відсутні інші діти, непрацездатна дружина чи батьки, а тому в силу вимог закону зобовязаний надавати дитині матеріальну допомогу у розмірі 1/4 від заробітку (доходу).
Таким чином вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Окрім того, отримання позивачем коштів державної допомоги на утримання дитини є недостатнім для повноцінного розвитку та утримання дитини. Іншого джерела доходу позивач не має.
Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. На виконання цього обов'язку за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоров'я і матеріального положення і інших обставин, що мають істотне значення.
За такого позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача, як дружини, на утриманні якої знаходиться дитина до 3-х років підлягають задоволенню. З урахуванням матеріального і сімейного стану відповідача з нього підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною трьох років.
Також відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
В позовних вимогах, позивач зазначає про бажання змінити прізвище на дошлюбне - «Савчук». Таким чином у суду є підстави для задоволення і вказаної вимоги позивачки.
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 підлягають задоволенню в повному обсязі.
Також на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 243, 60 грн., а також в дохід держави - 730, 80 грн.
Керуючись ст. ст. 208-218 ЦПК України, суд-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа адміністрація Заводського району Миколаївської міської ради в особі служби у справах дітей, про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини, стягнення аліментів на утримання дитини та матері, на утриманні якої перебуває дитина до трьох років задовольнити.
Шлюб, зареєстрований 12. 08. 2011 між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (Савчук) ОСОБА_5 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 607 розірвати.
Прізвище ОСОБА_1 змінити на дошлюбне Савчук.
Визначити місце проживання дитини - ОСОБА_3, яка народилася 31. 01. 2013, разом з матірю - ОСОБА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_1, який народився 05. 03. 1986, мешкає за адресою: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, яка народилася 31. 01. 2013, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 26. 02. 2015 і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_1, який народився 05. 03. 1986, мешкає за адресою: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 26. 02. 2015 по день досягнення дитиною - ОСОБА_3, яка народилася 31. 01. 2013, - трьох років.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесений нею судовий збір у розмірі 243, 60 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 730, 80 грн.
Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу.

Рішення набуває законної сили через 10 днів після його проголошення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через місцевий суд в порядку та строки, передбачені ст. ст. 294 - 296 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя О.Г. Разумовська