У х в а л а

ІМенем УКраїни

20 травня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Мартинюка В.І.,

Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області, треті особи: Макишинська сільська рада Городнянського району Чернігівської області, відділ Державного агентства земельних ресурсів у Городнянському районі Чернігівської області, про скасування розпорядження, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 24 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 12 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом. Зазначав, що 20 лютого 2003 року Городнянською районною державною адміністрацією Чернігівської області видано розпорядження № 46 «Про визнання виданих членам колективного сільськогосподарського підприємства «Дельта» сертифікатів на право на земельну частку (пай) такими, що втратили чинність». Враховуючи те, що зазначеним розпорядженням припинено його та інших осіб конституційне право на землю, просив задовольнити позов.

Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 24 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 12 січня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_3 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи спір суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що позивачем пропущено строк позовної давності, який розпочав перебіг 11 липня 2011 року, тому відмовив у позові із цих підстав.

Однак з такими висновками судів погодитися не можна.

З матеріалів справи вбачається, що 1 жовтня 2014 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області про скасування розпорядження № 46 від 20 лютого 2003 року «Про визнання виданих членам колективного сільськогосподарського підприємства «Дельта» сертифікатів на право на земельну частку (пай) такими, що втратили чинність».

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 268 ЦК України (в редакції до внесення змін відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» від 20 грудня 2011 року № 4176-VI) позовна давність не поширюється на вимогу власника або іншої особи про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право.

Згідно п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» від 20 грудня 2011 року № 4176-VI, який набрав чинності 15 січня 2012 року, протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом особа має право звернутися до суду з позовом про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено право власності або інше речове право особи.

За змістом п. 6 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

До набрання чинності ЦК України 1 січня 2004 року строк подання позову, який був предметом розгляду не сплив, отже перебіг позовної давності, виходячи з положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» від 20 грудня 2011 року № 4176-VI, почав перебіг з дня набрання цим Законом чинності, - 15 січня 2012 року.

Однак при вирішенні спору суди на вказані норми закону уваги не звернули, дійшли передчасного висновку про відмову у позові у зв'язку із спливом позовної давності, неправильно встановили початок його перебігу.

При цьому не врахували, що сплив позовної давності міг бути підставою відмови у позові лише у випадку, коли позов доведений.

Наведені порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому судові рішення не можна визнати законними та обґрунтованими, в зв'язку з чим вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 24 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 12 січня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді:Т.Л. Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук