УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Гаврилової О.В.,

при секретарі Ігнатенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва скаргу ОСОБА_1, стягувач: ОСОБА_2, на постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Клименка Романа Васильовича про відкриття виконавчого провадження, -

встановив:

22.12.2014р. заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою на рішення та дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Клименка Р.В., в якій просить скасувати постанову ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві про відкриття виконавчого провадження від 12.12.2014 року, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі заяви стягувача від 12.12.2014 року постановою державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Клименка Р.В. відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10.10.2014 року по справі № 755/22218/14-ц, яким ухвалено усунути ОСОБА_2 перешкоди в користуванні кімнатою АДРЕСА_1, шляхом виселення ОСОБА_1 з кімнати АДРЕСА_1. Заявник вважає оскаржувану постанову державного виконавця такою, що не відповідає вимогам статей 20, 26 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки оскаржувана постанова містить дані про виселення заявника з кімнати АДРЕСА_1, в якій заявник ніколи не проживала. Крім того в оскаржуваній постанові державного виконавця не конкретизовано, які саме перешкоди вчиняє заявник сягувачу ОСОБА_2 у користуванні кімнатою, що, на думку заявника, свідчить про відкриття державним виконавцем виконавчого провадження з порушенням Закону України "Про виконавче провадження", та є підставою звернення заявника з даною скаргою в судовому порядку.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні скаргу підтримала в повному обсязі, з підстав, що містить зміст поданої скарги та додатково пояснила, що оскаржувана постанова містить описки в зазначенні номеру квартири, про виселення з якої зазначено у виконавчому документі, крім того, постанова не підписана державним виконавцем. Зазначила, що одержала оскаржувану постанову на руки 19.12.2014р.

Представник заявника ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу підтримав у повному обсязі, з підстав, що містить зміст поданої скарги та додатково пояснив, що оскаржувана постанова містить невірний номер квартири та кімнати, не підписана державним виконавцем та не скріплена печаткою.

Державний виконавець ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Клименко Р.В. в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував у повному обсязі та пояснив, що ним при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження допущено описку, яка в порядку передбаченому ст. 83 Закону України "Про виконавче провадження" виправлена 12.01.2015р.

Стягувач ОСОБА_2. в судове засідання не з'явився.

Заслухавши пояснення заявника ОСОБА_1, її представника ОСОБА_4, державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Клименка Р.В., дослідивши матеріали даної справи та матеріали цивільної справи № 755/22218/14-ц, суд приходить до наступного.

Відповідно до статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку покладено на державну виконавчу службу.

Крім того, виконання судових рішень це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав.

Отже, завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинення таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Згідно положення ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби має відбуватися згідно зі статтею 13 Закону України "Про державну виконавчу службу", частиною третьою статті 6, частиною першою статті 12, статтею 82 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 383 Цивільного процесуального кодексу України, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Право на звернення до суду є строковим. Скаргу на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод (абзац 2 частини першої статті 385 Цивільного процесуального кодексу України).

Зазначена норма відсилає до статті 10 Закону України "Про виконавче провадження", якою визначено коло учасників виконавчого провадження, які мають право звернутися до суду із скаргою, якщо рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно положення ч. 1, 2 ст. 20 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Виконання рішення, яке зобов'язує боржника вчинити певні дії, здійснюється державним виконавцем за місцем проведення таких дій.

Згідно з ч. 1 ст. 19 та статті 25 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого листа, що видається судом (п. 1 ч. 2 ст. 17 Цього Закону) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Перелік підстав, за наявності яких державний виконавець виносить постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, чітко визначено частиною 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження".

Судом встановлено, що 10.10.2014 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва вирішено усунути ОСОБА_2 перешкоди в користуванні кімнатою АДРЕСА_1, шляхом виселення ОСОБА_1 з кімнати АДРЕСА_1.

10.12.2014р. за даним рішенням суду видано виконавчий лист.

12.12.2014 року на підставі заяви стягувача ОСОБА_2 від 10.12.2014 року, поданої 12.12.2014 року, державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Клименком Р.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10.10.2014 року № 755/22218/14-ц про усунення ОСОБА_2 перешкоди в користуванні кімнатою АДРЕСА_1, шляхом виселення ОСОБА_1 з кімнати АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Обґрунтовуючи необхідність скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 12.12.2014 року, заявник вказує на невідповідність постанови вимогам статей 20, 26 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Клименком Р.В. відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10.10.2014 року щодо усунення ОСОБА_2 перешкоди в користуванні кімнатою АДРЕСА_1, шляхом виселення заявника ОСОБА_1 з кімнати АДРЕСА_1, в якій остання ніколи не проживала та не проживає станом на день винесення оскаржуваної постанови, що позбавляє державного виконавця на вчинення виконавчих дій з примусового виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10.10.2014 року.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі про примусове виконання рішення у спосіб і порядку, визначеному виконавчим документом.

Відповідно до ч. 3 ст. 83 Закону України "Про виконавче провадження", начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або державний виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні державним виконавцем, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків.

На підставі зазначеної норми Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем Климентом Р.В. 12.01.2015р. винесено постанову про виправлення описки в постанові про відкриття виконавчого провадження від 12.12.2014р.

Таким чином, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги пояснення заявника, заперечення державного виконавця Кименка Р.В., керуючись вищенаведеними положеннями діючого законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність підстав у задоволенні скарги щодо скасування постанови державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Клименка Р.В. про відкриття виконавчого провадження від 12.12.2014 року, оскільки оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження містить помилку, зумовлену неправильним написанням адреси проведення виконавчих дій з примусового виконання рішення суду, та допущення зазначеної помилки у процесуальному документі державного виконавця, що підлягає до виправлення останнім з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження, шляхом винесення відповідної постанови, яка винесена на час розгляду даної скарги, - не є підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, та заявником не наведено будь-яких інших підстав на підтвердження відкриття державним виконавцем виконавчого провадження з порушенням норм діючого законодавства України.

Оригінал оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.12.2014р. був оглянутий судом в судовому засіданні, постанова містить підпис особи, якою винесено цю постанову, а посилання представника заявника на відсутність на цій постанові печатки є необґрунтованими, оскільки статтею 25 закону України "Про виконавче провадження" не передбачено скріплення такої постанови печаткою виконавчої служби.

Згідно ч. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що скарга ОСОБА_1, стягувач: ОСОБА_2, на постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Клименка Романа Васильовича про відкриття виконавчого провадження є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст.ст. 5, 6, 10, 11, 19, 20, 25, 26, 82, 83 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 383-388 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1, стягувач: ОСОБА_2, на постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Клименка Романа Васильовича про відкриття виконавчого провадження - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'яти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення ухвали суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

С у д д я :