Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1293/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Бойко П. М.
Доповідач Головань А. М.
УХВАЛА

Іменем України

10.06.2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

Головуючого: Голованя А.М.

Суддів: Гайсюка О.В., Фомічова С.Є.

при секретарі Дімановій Н.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Долинського районного суду від 14 квітня 2015 року, за позовом ОСОБА_2 до Долинської районної державної адміністрації, третя особа на стороні позивача Гурівська сільська рада Долинського району Кіровоградської області, про визнання права на земельну частку (пай),

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Долинської районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай).

Посилався на те, що у 1995 році, на час отримання КСП ім. Горького державного акту на право колективної власності на землю, він був членом цього підприємства, але незаконно не був включений до списку осіб, що мають право на земельну частк (пай), який додавався до державного акту, внаслідок чого був позбавлений права на землю.

Просив поновити строк позовної давності, оскільки при проведенні розпаювання керівництво КСП повідомило йому, що він не був включений в списки осіб, що додається до Державного акту на право колективної власності, через його незначний час перебування в членах господарства, і лише у 2015 році він дізнався про порушення його прав.

Рішенням Долинського районного суду від 14 квітня 2014 року в задоволенні позову відмовлено у зв'язку із спливом строку позовної давності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції через неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи і ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог. Вказує на неправильне визначення судом початку перебігу строку позовної давності.

Представник відповідача, який належним чином був повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання апеляційного суду не прибув, про причини неявки не повідомив.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача та його представника, представника третьої особи, які підтримали доводи скарги. дослідивши долучені до матеріалів справи докази та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вирішила, що скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що позивач пропустив передбачений ЦК України загальний строк позовної давності для захисту свого цивільного права в суді без поважних причин.

Такий висновок є правильним, оскільки суд дійшов до нього з додержанням норм матеріального та цивільного процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що з 1992 по 2000 рік ОСОБА_2 перебував в членах КСП ім. Горького і працював в цьому господарстві на різних роботах (а.с.7).

Згідно із довідки виконавчого комітету Гурівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, КСП ім. Горького одержало державний акт на право колективної власності на землю 30.12.1995 року (а.с.8).

Відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 р. «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю .

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що право на одержання земельної частки (паю) у членів КСП виникає з моменту передачі членам КСП державного акта на право колективної власності на землю.

Відповідно до п. 6 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України 2004 року правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, установлений законодавством, що діяло раніше, не закінчився до набрання чинності зазначеним Кодексом.

На пред'явлення позову про витребування належного громадянину майна, інших вимог про захист приватної власності поширюється встановлений ст. 50 Закону України «Про власність» і ст. 71 ЦК УРСР (чинних на час виникнення спірних правовідносин) трирічний строк позовної давності, якщо інше не передбачено законом. Оскільки право на позов у позивача виникло ще в 1995 році, то трирічний строк позовної давності минув ще до набрання чинності ЦК України 2004 року.

Згідно ст. 80 ЦК УРСР закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові.

Позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін (ст.75 ЦК УРСР).

В судовому засіданні позивач пояснив, що він не був включеним до списку осіб- членів КСП ім. Горького, що мають право на земельну частку (пай), який є додатком до державного акту і про це йому було відомо ще у 1995 році.

Таким чином, строк позовної давності для звернення позивача в суд із позовом про визнання права на земельну частку (пай) закінчився у грудні 1998 року.

Слід також зазначити, що в суді першої інстанції відповідач подав письмову заяву про застосування позовної давності.(а.с. 12,13)

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду про те, що правова необізнаність позивача, який вказав, що про порушене право на земельну частку (пай) він дізнався лише у 2015 році із роз'яснень законодавства юристом, не є поважною причиною пропуску строку позовної давності, оскільки на час розпаювання землі позивач був повнолітнім і мав об'єктивну можливість отримати правову допомогу вчасно.

Доводи апеляційної скарги, які зводяться до того, що перебіг строку позовної давності повинен починатися із дня, коли позивачу було роз'яснено право на земельну частку (пай), тобто із 2015 року, не ґрунтуються на законі.

З часу закінчення строку позовної давності минуло більше 15 років. Інших обставин та доказів на їх підтвердження, які б свідчили про поважність причин пропущення позовної давності позивачем не надано.

За таких обставин, право позивача на землю не підлягає судовому захисту у зв'язку із пропущенням ним строку позовної давності без поважних на те причин.

Отже, відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Долинського районного суду від 14 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскарженою шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: