Провадження № 2/127/3841/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2015 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Іщук Т.П.,

при секретарі Коваленко Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Вінницької міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 про скасування рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради та свідоцтва про право власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Вінницької міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, про скасування рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради та свідоцтва про право власності та просив скасувати п. 1.83 рішення виконкому Вінницької міської ради від 25.09.2003 року № 1511 «Про приватизацію державного житлового фонду в м. Вінниця»; скасувати свідоцтво про право власності на житло від 25.09.2003 року на квартиру АДРЕСА_1, видане на імя ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 згідно рішення виконкому Вінницької міської ради від 25.09.2003 року № 1511 «Про приватизацію державного житлового фонду в м. Вінниця», оскільки під час проведення приватизації не були враховані усі обставини, які мали значення, зокрема, бажання чи небажання позивача ОСОБА_1, який на той момент був неповнолітнім, брати участь у приватизації та використати своє право на безоплатну приватизацію саме цього, а не будь-якого іншого житла у майбутньому.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити.

Представник відповідача виконавчого комітету Вінницької міської ради - за довіреністю ОСОБА_5 у судовому засіданні при вирішенні справи поклався на розсуд суду.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка одночасно є законним представником (матірю) відповідача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що є неповнолітнім, у судовому засіданні позов визнали повністю.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 25.09.2003 року № 1511 «Про приватизацію державного житлового фонду в м. Вінниці» було оформлено право приватної (спільної) власності з безоплатною передачею у власність громадян ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 по ? частці трикімнатної квартири АДРЕСА_2, загальною площею 67,5 кв.м.

На підставі вказаного рішення виконавчим комітетом Вінницької міської ради було видано Свідоцтво на право власності на житло від 25.09.2003 року щодо права власності ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 по ? частці на квартиру АДРЕСА_2, зареєстроване КП «ВООБТІ» 27.10.2003 року та записане в реєстрову книгу № 586 за реєстровим № 1816/52043.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Як вбачається з матеріалів справи, у вересні жовтні 2003 року, коли проводилася приватизація спірної квартири, позивачеві ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, було 12 років, тобто він був малолітнім. Відповідно до Довідки про склад сімї, ОСОБА_1 дійсно проживав та був зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_3, однак через малолітній вік його волевиявлення щодо приватизації житла не зясовувалося (відповідну заяву було підписано повнолітніми членами сімї). Про те, що він є співвласником житла до 2015 року позивачеві взагалі нічого не було відомо.

На сьогоднішній день ОСОБА_1 досяг повноліття, проходить службу у військові частині А 3808, у період з 16 лютого 2015 року до 07 травня 2015 року брав участь в антитерористичній операції у м. Краматорськ Донецької області (підтверджується довідкою № 500 від 13.05.2015 року), у звязку з чим у нього виникає право на постановку на квартирний облік та отримання житла. Однак, приватизувати таке житло у майбутньому він не зможе у звязку з тим, що його право на безкоштовну приватизацію вже було використане поза його волею.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Крім того, ОСОБА_1 позбавлений можливості здійснити відчуження належної йому ? частки квартири АДРЕСА_2, оскільки відповідно до ст. 35 ЖК УРСР та п. 17 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 року № 470, громадяни, які штучно погіршили житлові умови шляхом обміну займаного жилого приміщення, його псування або руйнування, відчуження придатного і достатнього за розміром для проживання жилого будинку (частини будинку), а також громадяни, у яких потреба в поліпшенні житлових умов виникла внаслідок вилучення жилого приміщення, використовуваного для одержання нетрудових доходів (стаття 96), не беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов протягом п'яти років з моменту погіршення житлових умов.

Відповідно до ч. 11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

Таким чином, під час проведення приватизації не були враховані усі обставини, які мали значення, зокрема, бажання чи небажання ОСОБА_1, який на той момент був малолітнім, брати участь у приватизації та використати своє право на безоплатну приватизацію саме цього, а не будь-якого іншого житла у майбутньому, а тому існують підстави для задоволення позовних вимог з метою захисту прав позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 202, 203 ЦК України, ст. ст. 9, 35, 64 ЖК УРСР, ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затвердженими постановою Ради Міністрів УРСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 року № 470, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Скасувати п. 1.83 рішення виконавчого комітету Вінницької міської Ради від 25.09.2003 року № 1511 «Про приватизацію державного житлового фонду в м. Вінниці» щодо безоплатної передачі у власність ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_3 а в м.Вінниці.

Скасувати Свідоцтво на право власності на житло - квартиру АДРЕСА_3 а в м. Вінниці від 25.09.2003 року, видане виконавчим комітетом Вінницької міської Ради на імя ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: