Дата документу 19.06.2015
Справа № 501/2822/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2015 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого судді Пушкарського Д.В.,

при секретарі Тимко М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Іллічівська Одеської області подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_1 звернулась до суду з поданням в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, у звязку з тим, що у відділі ДВС на примусовому виконанні перебувають вимоги про сплату боргу №Ф-674 від 23.10.2013 року, №Ф-613 від 20.03.2013 року та №Ф-170 від 20.02.2013 року, що видані Управлінням Пенсійного фонду України у м.Іллічівську Одеської області, про стягнення з ОСОБА_2 недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 648,55 грн., 719, 34 грн. та 3876,96 грн. відповідно. Державний виконавець стверджує, що боржник добровільно не виконує вимог виконавчих документів, борг не сплачує, тим самим ухиляється від виконання покладених на нього зобовязань.

Відповідно до ч.2 ст.377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Державний виконавець відділу ДВС Іллічівського міського управління юстиції Одеської області просив розглянути подання без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановами державного виконавця відділу ДВС від 04.12.2015 року були відкриті виконавчі провадження на підставі виконавчих документів, а саме: вимог про сплату боргу №Ф-674 від 23.10.2013 року, №Ф-613 від 20.03.2013 року та №Ф-170 від 20.02.2013 року, що видані Управлінням Пенсійного фонду України у м.Іллічівську Одеської області, про стягнення з ОСОБА_2 недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 648,55 грн., 719, 34 грн. та 3876,96 грн. відповідно.

Державний виконавець стверджує, що боржник добровільно не виконує вимог виконавчих документів, борг не сплачує, тим самим ухиляється від виконання покладених на нього зобовязань.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо громадянин ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання цих зобовязань.

Отже Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобовязання, а за ухилення від їх виконання.

Державним виконавцем не надані докази стосовно того, що ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання покладених на нього зобовязань, крім цього, державним виконавцем також не надано доказів, які б давали підстави вважати, що боржник може виїхати за межі України тимчасово або на постійне місце проживання, не виконавши зобовязання.

Більш того, всупереч ч.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» до подання не додано доказів, що підтверджують факт надсилання документів виконавчого провадження на адресу боржника. Отже, суду не відомо чи отримував боржник постанови про відкриття виконавчого провадження, чи взагалі викликався він до відділу ДВС, чи обізнаний щодо дій, які проводилися з приводу виконання виконавчих документів.

Відповідно до ч.ч.1,3 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з положень ст.33 Конституції України, ст.1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», суд вважає, що обставини, на які посилається державний виконавець не є достатніми для обмеження конституційного права боржника ОСОБА_2

За вищевказаних обставин, вжиття обраного державним виконавцем обмеження на даний час не є єдиним можливим та необхідним способом забезпечення примусового виконання боржником вказаних виконавчих документів.

Враховуючи викладене, суд вважає, що подання про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, задоволенню не підлягає як недоведене, передчасне та необґрунтоване.

Керуючись ст.33 Конституції України, ст.ст.209-210, 377-1 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п′яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя