АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

02 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Левенця Б.Б., Махлай Л.Д.,

при секретарі: Калініній Я.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2,

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 квітня 2015 року

у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова Компанія «К'Ю БІ І Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2015 року позивач Приватне акціонерне товариство Страхова Компанія «К'Ю БІ І Україна» (далі - ПрАТ«К'Ю БІ І Україна» ) звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача в порядку регресу шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 квітня 2015 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача 7 750, 04 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням в частині визначеного судом розміру страхового відшкодування, що підлягає стягненню на користь позивача, відповідач через свого представника звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій посилався на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Вказував на те, що платіжне доручення № 000024830 від 18.07.2014 на суму 2 800 грн. є неналежним доказом у справі, оскільки страхове відшкодування у вказаній сумі перераховано за договором № 59-1-1/065 від 25.09.06.

Просив рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 квітня 2015 року змінити та задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача 4 950,00 грн. у відшкодування шкоди в порядку регресу, а в іншій частині рішення залишити без змін.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційної інстанції апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити.

Представник ПрАТ«К'Ю БІ І Україна» - Пахолюк Т.П. в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив відхилити.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), що відбулася 29 червня 2013 року в м. Києві по просп. Науки з вини водія ОСОБА_1, належний ОСОБА_5 автомобіль «Фольцваген», номерний знак НОМЕР_1, отримав механічні пошкодження.

Відповідно до Звіту ТОВ «Бізнес ассіст» про незалежну оцінку вартості матеріального збитку від 03 липня 2013 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Фольцваген», номерний знак НОМЕР_1, становить 59372,11 грн.

Згідно Рахунку ТОВ «Атлант-М Дніпровська набережна» від 04.07.2013 року вартість ремонту автомобіля «Фольцваген», номерний знак НОМЕР_1, становить 56350,04 грн.

З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб «Фольксваген», державний номер НОМЕР_1, був застрахований за Договором добровільного страхування наземних транспортних засобів № CAS0019110 від 28 лютого 2013 року, укладеним між ПрАТ Страхова компанія «К`Ю БІ І Україна» та ОСОБА_5

За наслідками ДТП, що відбулася 29.06.2013 року, страховою компанією складено два страхових акти 12.07.2013 року та 17.07.2013 року.

Страховий акт № від 12 липня 2013 року складено на підставі Рахунку ТОВ «Атлант-М Дніпровська набережна» від 04.07.2013 року. З розрахунку страхового відшкодування вбачається, що ця сума за виключенням франшизи становить 54950,04 грн. (56 350,04-1400).

Крім цього, 17 липня 2014 року було складено страховий акт № на суму 2800,00 грн.

Відповідно умов Договору добровільного страхування наземного транспортного засобу ОСОБА_5 було виплачено страхове відшкодування в розмірі вартості відновлювального ремонту (56 350,04 грн.) за мінусом франшизи (1400 грн.), а саме 54 350,04 грн. шляхом перерахування на рахунок ТОВ «Атлант-М Дніпровська набережна», яке проводило ремонт пошкодженого автомобіля.

Також з матеріалів справи вбачається, що за платіжним дорученням № 000024830 від 18 липня 2013 року позивачем перераховано на р/рахунок 290962491 АТ «Райффайзен банк Аваль» 2800 грн.

Відповідно ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальника або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на час скоєння ДТП була застрахована у ВАТ НАСК «Оранта» згідно полісу АВ/9558643.

Згідно умов даного полісу ліміт відповідальності за заподіяння шкоди майну становить 50 000 грн., франшиза - нульова.

11 листопада 2013 року Господарським судом м. Києва було ухвалено рішення по справі за позовом ПрАТ «СК «К`Ю БІ І Україна» до ВАТ НАСК «Оранта» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу, яким позовні вимоги задоволено та стягнуто 50 000 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції вважав доведеним розмір відшкодування, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 в порядку ст. 1194 ЦК України.

Проте колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ч. 1 ст. 1194 ЦК України).

На підтвердження понесених витрат, позивачем надано два платіжних доручення на суму 54 950,04 грн. та на суму 2 800 грн.

Разом з цим, згідно ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з вимогами ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, щодо безпідставного стягнення з відповідача 2 800,00 грн. у відшкодування шкоди, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що сума у розмірі 2800 грн., перерахована на підставі платіжного доручення № 100024830 від 17.07.2013, знаходиться у причинному зв'язку з ДТП за участю ОСОБА_1

Судом не враховано, що застрахований автомобіль до ДТП за участі ОСОБА_1, що відбулася 29 червня 2013 року в м. Києві по просп. Науки, мав страхові випадки.

Так з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 раніше подавав до ПрАТ«К'Ю БІ І Україна» заяву про відшкодування страхового відшкодування за Договором добровільного страхування наземних транспортних засобів № CAS0019110 від 28 лютого 2013 року, на підставі якої у березні 2013 року була виплата у розмірі 8 120 грн., про що зазначено ОСОБА_5 у повідомленні про настання страхового випадку, зареєстрованому 01 липня 2013 року ТОВ «Бізнес ассіс». Також у цьому повідомлені останнім зазначено, що внаслідок випадкового пошкодження застрахованого автомобіля, 15.04.2013 року ним від ПрАТ «СК «К`Ю БІ І Україна» отримано страхове відшкодування у розмірі 8120 грн. (а.с. 10-11).

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів які саме були пошкодження автомобіля внаслідок зазначених у повідомленні страхових випадків, та чи був автомобіль після цього, до ДТП за участі відповідача, відремонтований.

Страховий акт від 17.07.2013 року на суму 2800 грн. не містить відомостей на підставі яких документів було здійснено страхове відшкодування у вказаному розмірі після ремонту пошкодженого автомобіля.

Матеріали справи також не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що після ремонту автомобіля на СТО, автомобіль ще потребував додаткового ремонту та такий ремонт було здійснено у вказаному розмірі, і що сума у розмірі 2800 грн., перерахована на підставі платіжного доручення № 100024830 від 17.07.2013, знаходиться у причинному зв'язку з ДТП за участю ОСОБА_1

Згідно з ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки вартість страхового відшкодування визначена на підставі Рахунку ТОВ «Атлант-М Дніпровська набережна» від 04.07.2013 року, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, щодо безпідставного стягнення з відповідача додатково 2 800,00 грн. у відшкодування шкоди.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що судом ухвалено рішення без повного з'ясування обставини, що мають значення для справи.

Вищезазначене дає суду апеляційної інстанції підстави для зміни рішення суду шляхом зменшення на 2800 грн. суми стягнення в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Враховуючи, що судом вірно вирішено питання про розподіл судових витрат, підстав для скасування рішення суду в цій частині не має.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 квітня 2015 року змінити, зменшивши суму стягнення в рахунок відшкодування матеріальної шкоди до 4 950 (чотири тисячі дев'ятсот п'ятдесят) грн. 04 коп.

В інші частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 761/2776/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8043/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Фролова І.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.