Справа № 201/1528/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

за участю секретаря Пєронкова М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до головного управління державної казначейської служби у Дніпропетровській області, Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання дій неправомірними та відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання дій неправомірними та відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що судовим наказом від 14 червня 2011 року по справі № 2н-768/11 з неї на користь КЖЕП № 47 повинні були стягнути суму заборгованості на р/р 6400 в АКБ «УкрСіббанк», МФО 351005, . Так, в порушення вимог ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» старшим державним виконавцем Жовтневого ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2, після закінчення терміну проведення виконавчих дій не було прийнято рішення про припинення виконавчого провадження № 32394383 відкритого 21 жовтня 2011 року за судовим наказом від 14 червня 2011 року, строк виконання якого закінчився 21 квітня 2012 року та протиправно продовжуючи проведення виконавчого провадження, 26 лютого 2013 року винесено постанову про стягнення з пенсії та інших доходів позивача заборгованості в розмірі 2 089 грн. 10 коп. та направлено для виконання до УПФ Жовтневого району м. Дніпропетровська. Відповідно до даної постанови з її пенсії було протиправно отримано 2 089,10 грн., відрахувань на рахунок 2900 в АТ «УкрСіббанк» МФО 351005,ОКПО 3249523 ІНН 33 № свідоцтва 200117806. Окрім того грошові кошти стягували з ОСОБА_3 Кузмінічної, а її правильне ім*я, прізвище, по батькові ОСОБА_1. 28 травня 2014 року першим заступником прокурора м. Дніпропетровська було винесено подання про притягнення до відповідальності державного виконавця. В результаті зазначених порушень були порушені її життєві інтереси, здоров*я, було підірвано її фінансовий стан, порушено честь та гідність, дані дії викликали душевні хвилювання та страждання в результаті чого їй було спричинено моральну шкоду яку вона оцінює в 25 000 грн. та просить стягнути з відповідача. Окрім того позивач просить суд стягнути на її користь матеріальну шкоду в розмірі 2 312,44 грн. та 3 107,92 грн. витрати на ліки.

В судове засідання позивач не з*явилася про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, від представника надійшла заява про слухання справи за їх відсутності.

Відповідачі в судове засідання не з*явилися про день, час та місце слухання справи були повідомленні належним чином, причин неявки суду не повідомили.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі , чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Оцінивши надані докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом встановлено, що 14 червня 2011 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська винесено судовий наказ яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь КЖЕП №47 2 089,10 грн. на р/р 6400 в АКІБ «УкрСиббанк», МФО 351005, ЄДРОПУ 32495237, та 55,50 грн. на користь держави судові витрати /а.с. 9/.

26 лютого 2013 року постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС ДМУЮ ОСОБА_2 звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_3 в розмірі 2 089,10 грн. які мають бути перераховані на реквізити КЖЕП №47 р/р 6400 в АКІБ «УкрСиббанк», МФО 351005, ЄДРОПУ 32495237, окрім того стягнуто 208,91 грн. виконавчого збору та 19,43 грн. витрати на проведення виконавчих дій /а.с.10/.

В період з грудня 2013 року по червень 2014 рік з пенсії позивача було відраховано 2 089,10 грн. на рахунок КЖЕП № 47 р/р 2900 в АТ «Укрсіббанк» та 228,34 грн. на рахунок Жовтневого ВДВС у Дніпропетровській області р/р 0757 в ГУДКСУ у Дніпропетровській області, що підтверджується довідкою начальника відділу з виплат пенсії в Жовтневому районі м. Дніпропетровська від 13 червня 2014 року /а.с. 12/.

21 січня 2014 року державним виконавцем Жовтневого ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції письмово внесено виправлення у постанову від 26 лютого 2013 року ВП № 32394383 про звернення стягнення з ОСОБА_3, в частині виправлення прізвища на ОСОБА_1 та по батькові ОСОБА_4.

15 серпня 2014 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська судовий наказ від 14 червня 2011 року було скасовано /а.с 19/.

28 травня 2014 року першим заступником прокурора міста Дніпропетровська було винесено подання про усунення порушень вимог Закону України «Про виконавче провадження», а саме розглянути подання та вжити негайних заходів до усунення порушень вимог закону України про виконавче провадження, скасувати постанову начальника Жовтневого ВДВС ДМУЮ від 28 грудня 2012 року, вирішити питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності винних осіб Жовтневого ВДВС ДМУЮ /а.с. 21-22/.

Факт неправомірності (незаконності) дій державного виконавця, що призвели до завдання шкоди, повинен бути встановлений у передбаченому законом порядку (ухвалою, рішенням, постановою, вироком суду).

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2015 року, залишеної без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, встановлено, що до винесення державним виконавцем Жовтневого ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції станом на 21 січня 2014 рік письмових виправлень у постану ВП № 32394383 від 26 лютого2013 року у управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська були відсутні підстави для вчинення відрахувань з пенсії ОСОБА_1.

Частина 3 статті 61 ЦПК України передбачає, що обставини встановленні судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставин.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною 2 статті 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органами державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 статті передбачає наявність інших випадків передбачених законом.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування (стаття 1173 ЦК України.)

Відповідно до положень ст. 11 Закону України "Про державну виконавчу службу" № 202/98-ВР шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральною шкодою визначаються страждання, заподіянні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Також, моральна шкода полягає і у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім*ї чи близьких родичів.

Оскільки встановлено неправомірність дій державного виконавця відносно позивача суд вважає що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Факт спричинення ОСОБА_1 моральної шкоди, в результаті неправомірних дій державного виконавця Жовтневого ВДВС ДМУЮ знайшов свого підтвердження під час розгляду в судовому порядку.

Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди, суд вважає за необхідне відшкодувати ОСОБА_1 моральну шкоду за рахунок коштів державного бюджету в розмірі 5 000 грн., задовольнивши позовні вимоги в цій частині частково, з урахуванням обставин справи та наслідків, що наступили для позивача, яка зазнала душевних страждань внаслідок незаконних дій

Як роз'яснено у п. 28 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень статті 56 Конституції України,статті 11 Закону України «Про державну виконавчу службу», частини другоїстатті 87 Закону України «Про виконавче провадження», а також з положень статей 1173,1174 ЦК України і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України.

Відповідно до ч. 2 ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження» збитки, завдані державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом.

Враховуючи вищенаведене суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1. 2 312,44 грн., які були незаконно відраховані з її пенсії та 3 107,92 грн. витрати на придбання ліків.

Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У відповідності до положень статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими що підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57-61, 76, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до головного управління державної казначейської служби у Дніпропетровській області, Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання дій неправомірними та відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з головного управління державної казначейської служби у Дніпропетровській області шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 5 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, 2 312,44 грн. та 3 107,92 грн. у відшкодування матеріальної шкоди.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.О. Демидова