Провадження №6/200/6530/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

« 30» листопада 2015 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді: Женеску Е.В.,

за участю секретаря: Кобзар А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпропетровська цивільну справу за поданням начальника Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про тимчасове обмеження виїзду боржника ОСОБА_1 за кордон,-

В С Т А Н О В И В:

«26» листопада 2015 року начальник Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ ОСОБА_2 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з поданням, в якому зазначив, що у Бабушкінському відділі державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції перебуває на примусовому виконанні виконавчий лист № 199/9105/14-ц від 02.11.2015 р., виданий Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 31432,39 грн. Державним виконавцем винесено постанову про відкриття провадження та копії постанов направлено для виконання боржнику ОСОБА_1 та сторонам виконавчого провадження для відома. Однак, боржником у добровільному порядку протягом наданого строку виконано не було. На сьогодні рішення суду боржником не виконано та є підстави вважати, що він ухиляється від виконання рішення суду, а тому є необхідність вжити всі необхідні заходи для тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Просить винести ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до повного виконання судового рішення на користь стягувача відносно боржника ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, м. Дніпропетровськ, вул. Червона, буд. 17/8.

В судове засідання представник Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції не з'явився, причини неявки не повідомив.

Згідно ст. 197 ч. 2 ЦПК України в звязку з неявкою учасників процесу в судове засідання фіксування технічними засобами не проводилось.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу ДВС. Суд негайно розглядає подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті. Зокрема пункт 5 зазначеної статті передбачає таку підставу для відмови громадянину у виїзді з України, як ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов'язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Відповідно до узагальнення судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року, проведеного Верховним Судом України роз'яснено, що з погляду значення словосполучення "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону N 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону N 606-XIV, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. На думку ВСУ, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Суд оглянувши подання, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

У поданні державним виконавцем не зазначено підстав та доказів того, що боржник має намір виїхати за межі України, тобто, наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Крім того в матеріалах подання відсутні відомості про те, що боржник ОСОБА_1 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

До того ж, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань. Подання про тимчасове обмеження права особи на виїзд за межі України має містити докази, що підтверджують умисне ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань або перешкоджання його в цьому, а саме, що боржник був належним чином обізнаний про відкриття відносно нього виконавчого провадження, має можливість виконати рішення, однак свідомо не вчиняє дій з виконання.

Як вбачається із матеріалів подання, старшим державним виконавцем Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ ОСОБА_4 09.11.2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 199/9105/14-ц від 02.11.2015 р., виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, та встановлено боржнику строк виконання до 16.11.2015р. Але відомостей про те, що боржник обізнаний з наявністю відкритого виконавчого провадження, строками його добровільного виконання та накладенням арешту на все його майно, державним виконавцем не надано, а тому невиконання боржником зобовязань в добровільному порядку протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Крім того, державним виконавцем ВДВС не надано суду доказів того, що ним вчинено всі дії, передбачені Законом України "Про виконавче провадження" спрямовані на погашення боргу, а саме здійснювались виходи за місцем фактичного проживання боржника ОСОБА_1; здійснювався примусовий привід ОСОБА_1 до Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ.

Окрім того, державним виконавцем не надаються відповідні акти, які б свідчили про ухилення боржника від добровільного виконання рішення суду.

Також не надано доказів того, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, що боржник за час виконання рішення виїжджав за межі України, що призвело до виникнення заборгованості, або боржник безпідставно не з'являвся на виклики державного виконавця.

Крім того, начальником Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ ОСОБА_2 не надано жодних доказів того, що боржник у встановленому законом порядку викликався до Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ для сплати заборгованості, тобто не надано доказів, що боржник був належним чином повідомлений про необхідність з'явлення до державного виконавця, доказів отримання ним повідомлення про виклик, а також доказів ухилення від сплати боргу.

Суд, оглянувши матеріали справи, враховуючи вищевикладене, прийшов до висновку, що начальником Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ ОСОБА_2 не доведено ухилення ОСОБА_1 від сплати боргу.

А тому суд вважає подання необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 209, 210, 292-294, 377-1 ЦПК України, ст. 33 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні подання начальника Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2 про тимчасове обмеження виїзду боржника ОСОБА_1 за кордон.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Е.В. Женеску