Справа № 653/1040/15-ц
Провадження № 2/653/519/15
РІШЕННЯ

іменем України

03.06.2015

Генічеський районний суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Шарко Н.А.,

секретаря Разумної А.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Генічеську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила стягнути з відповідача суму завданих матеріальних збитків у розмірі 2000 грн., суму завданої моральної шкоди у розмірі 5000 грн., та судові витрати у сумі 250 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за наслідком судової тяганини з відповідачем стосовно визнання недійним договору дарування на житлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, та постійних сварок з останньою, у позивача погіршився стан її здоровя, внаслідок чого позивач змушена була звернутись до лікаря-терапевта та лікаря-ендокринолога. У звязку з необхідністю відновлення стану свого здоровя, позивач пройшла медичні огляди у м. Херсоні, ультразвукове дослідження, здавала аналізи, та купувала відповідні ліки, внаслідок чого нею було витрачено 2000 грн. Крім того, позивачу завдано моральної шкоди, що полягає у фізичному болю і стражданнях через погіршення здоров"я, душевних хвилюваннях, внаслідок протиправної поведінки щодо неї з боку відповідача, а також через неможливість проводити ремонт у подарованому будинку, внаслідок чого змушена була з маленькою дитиною винаймати житло. Завдану моральну шкоду оцінює у пять тисяч гривень. Також, просила стягнути сплачений судовий збір у сумі 250 грн.

У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно. Надала суду письмову заяву з проханням розглянути справу у її відсутність. Проти позову заперечила.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали позову, оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу та її чоловікові на підставі договору дарування належить 11/100 частини домоволодіння з відповідними господарськими будівлями та спорудами до нього під №65, яке розташоване по вул. Воровського у м. Генічеську Херсонської області.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 21 листопада 2014р., залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 26 лютого 2015р., за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 ОСОБА_4, про визнання договору дарування недійсним та припинення права власності, позовні вимоги ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Між сторонами, як сусідами, склалися тривалі неприязні стосунки через конфлікти та сварки, пов'язані з правом власності на частину домоволодіння №65, яке розташоване по вул. Воровського у м. Генічеську Херсонської області, та повязані з цим судові процеси.

Внаслідок таких взаємовідносин, позивач змушена була звернутись до відповідних лікарів, проходити обстеження, та проводити курс лікування.

Згідно запису у медичній картці, зробленого сімейним лікарем 29 січня 2015р., вбачається, що позивач звернулась до лікаря зі скаргами тянучої давлючої болі в області серця, та їй прописано наступні ліки: неуробекс-форте, метамакс, пентоксифиллин. Крім того, маються записи у лікаря-ендокринолога від 04 лютого 2014р. та 05 лютого 2015р.

Також позивачем було зроблено ультразвукове дослідження 03 лютого 2015р. та проведено відповідні клінічні аналізи.

Позивач вважає, що оскільки погіршення її стану здоровя відбулось внаслідок протиправних дій відповідача повязаних із судовою тяганиною, та образ на її адресу, тому вона звернулась до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Статтею 1166 ЦК України визначено загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає такі складові елементи: шкоду; протиправне діяння особи, яка її завдала; причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди.

Згідно п.2 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розглядами судами цивільних справ про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1997 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Судом встановлено, що погіршення стану здоров'я сталися в період з лютого 2014р. по лютий 2015р. При цьому позивач повязує погіршення свого самопочуття з протиправними діями відповідача, що виразились, на думку позивача, у зверненні ОСОБА_2 до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про визнання договору дарування недійсним.

Однак, суд не приймає до уваги вказані доводи, оскільки згідно ст. ст. 3,15,16 ЦПК України кожна особа має право у встановленому цим Кодексом порядку звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Тобто, звернення до суду з позовом, не може розцінюватись як протиправна поведінка відповідача.

Позивачем на підтвердження заподіяної шкоди - понесених витрат на придбання необхідних медикаментів, надано суду копії фіскальних чеків, зокрема на суму 116,18 грн. датованим 17 лютого 2015р., на суму 92,82 грн. датованим 04 лютого 2015р., на суму 112,92 грн. датованим 29 січня 2015р., на суму 70,39 грн. датованим 17 лютого 2015р., на суму 204,95грн. датованим 11 лютого 2015р., квитанції за аналіз крові від 04 лютого 2015р. на суму 67 грн., та від 09 лютого 2015р. на суму 230 грн., квитанція на суму 415 грн. від 23 лютого 2015р.

Проте, суд вважає, що вказані квитанції не доводять того факту, що необхідність проходження курсу лікування вказаними медикаментами були викликані протиправною поведінкою саме відповідача.

Також у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження витрати на проїзд позивача до м. Херсону для консультацій лікарів, та проходження медичного обстеження.

Аналізуючи докази, у судовому засіданні надані позивачем на підтвердження позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_2 на її користь 2000 грн. в рахунок відшкодування завданих матеріальних збитків, суд приходить до висновку, що позивач належними та допустимими доказами не довела ті обставини на які посилалась як на підставу своїх вимог, не довела суду, що між вказаними незаконними діями відповідача та нанесенням матеріальної шкоди в сумі 2000 гривень є причинно-наслідковий зв'язок, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині відшкодування матеріальних збитків в розмірі 2000 гривень є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про розмір цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях , яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої , членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях , яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи , а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 р. передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних і фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно - правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини , що мають значення для вирішення спору.

Суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди також є недоведеною і задоволенню не підлягає. Посилання позивача на те, що їй спричинена моральна шкода через протиправну поведінку відповідача повязану з розглядом цивільної справи у суді першої та апеляційної інстанцій - є безпідставними, оскільки вина відповідача є недоведеною, до будь - якої відповідальності відповідач не притягнений. Також недоведеним є факт погіршення стану здоров'я позивача саме з вини відповідача, тому твердження про спричинення їй моральної шкоди протиправною поведінкою відповідача щодо неї, також є безпідставним.

Той факт, що відповідач, знаходячись у спільному дворі їх домоволодіння, ставить під сумнів право власності позивача на частину належного їй будинку не є підставою для стягнення моральної шкоди. Такі дії відповідача, не направлені на спричинення будь - якої шкоди, а є фактично мізерним привідом для виникнення сварок між відповідачем та ОСОБА_1

Погіршення стану здоров'я ОСОБА_1 могло бути викликано різними причинами, в тому числі попереднім станом здоров'я позивача. Тому, посилання позивача на моральні переживання, яких остання зазнала внаслідок погіршення стану здоров'я, та були викликані протиправними діями саме відповідача не підтверджено належними доказами, а тому не підлягають задоволенню.

За викладених обставин суд приходить до висновку, що позивач не довела свої вимоги щодо спричинення їй матеріальної та моральної шкоди з вини відповідача, а тому підстав для задоволення позову не знаходить.

У зв'язку з відмовою у задоволенні позову, не підлягають відшкодуванню позивачу, понесені ним судові витрати.

Керуючись ст. ст. 212-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Херсонської області через Генічеський районний суд протягом десяти днів після проголошення рішення.

Суддя ОСОБА_5