Справа № 500/2918/15-ц
Провадження № 2/500/1888/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2015 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого - судді Присакар О.Я.,

при секретарі - Сирбу Г.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ізмаїл цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_4 про визнання заповіту нікчемним, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання заповіту нікчемним, клопотанням від 29.07.2015 року (а.с. 67) представник позивача уточнив позовні вимоги та просив визнати нікчемним заповіт складений ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3, посвідчений 24 червня 2009 року приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі № 1882, мотивуючи тим, що 25 березня 2015 року, він дізнався, що до Ізмаїльського міськрайонного суду надійшла позовна заява від ОСОБА_3 до Ізмаїльської міської ради про надання додаткового строку для прийняття спадщини, 15 травня 2015 року на його адресу надійшов лист від Ізмаїльського міськрайонного суду про залучення його до справи у якості відповідача, та повістка в судове засідання призначене на 09.06.2015 року. При ознайомлені з матеріалами справи було виявлено заповіт ОСОБА_5, згідно якого усе її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те що їй належатиме на день смерті, і на що вона матиме право заповідає ОСОБА_3, в звязку з похилим віком та станом здоровя, заповіт посвідчений вдома у ОСОБА_5 за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Глазунова,13, 24 червня 2009 року, приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_4 Вважає, що посвідчення заповіту здійснено з порушенням вимог законодавства, адже приватний нотаріус, як нотаріус районного нотаріального округу, не мала правових підстав вчиняти нотаріальні дії поза межами свого нотаріального округу, а саме на виїзді до м. Ізмаїл Одеської області. Згідно Наказу Міністерства юстиції України від 16 червня 2009 р. №518/16534 «Про затвердження Змін до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (діючий на момент посвідчення заповіту) глава ІІ п.11, нотаріальні дії вчиняються в приміщенні державної нотаріальної контори, у державному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем (конторою) приватного нотаріуса. В окремих випадках, коли фізична особа не може з'явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваного правочину, такі нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями, але в межах нотаріального округу.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, надав письмові заперечення від 15.06.2015 року (а.с. 44), згідно яких просив відмовити у задоволенні позову мотивуючи тим, що 24 червня 2009 року ОСОБА_5 (спадкодавець) на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: «усе майно де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що мені належатиме на день смерті, і на що я матиму право, я заповідаю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.» Цей заповіт був посвідчений ОСОБА_6, приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області, усі необхідні процедурні умови було витримано, воля розпорядника визначена, як спадкодавець, померла ОСОБА_5 чесно та добросовісно виконаласвій обов'язок щодо вираження своєї волі. Спадкодавець не знав, не міг та не повинен бувзнати, що, як стверджує позивач, приватний нотаріус Ізмаїльського районногонотаріального округу ОСОБА_6 нібито не мала права на посвідчення заповіту. Якщо жпозивач все ж таки вбачає формальне порушення нотаріусом процедурних вимог, то вонивідбулися виключно не за вини спадкодавця, а через необачливість нотаріуса.Попре все, в жодному разі подібна дія нотаріусу не може жодним чином впливати на те,щоб змінити, зупинити або скасувати право громадянина на вільне розпорядження своїммайном.

Приватний нотаріус Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_4 надала заяву від 09.06.2015 року № 89/01-16 про розгляд справи за її відсутності (а.с. 36), також зазначила, що при посвідченні заповіту були дотримані всі вимоги діючого законодавства.

Вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідка, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 червня 2009 року ОСОБА_5 залишила заповіт яким усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належатиме на день смерті і на що вона матиме право, заповіла ОСОБА_3. У звязку із станом здоровя заповідача заповіт посвідчений приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_4 вдома за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Глазунова, 13 за реєстровим № 1882 (а.с.29).

За змістом ч.ч.1, 2 ст.209, ч.ч.1, 3 ст.1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт моє бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Частина 1 ст.1257 ЦК України визначає, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно з ч.ч.1, 4, 5 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість тощо, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути предявлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

За позицією Верховного Суду України, викладеною в п.п.5, 26 постанови Пленуму «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» за №9 від 06.11.2009 року, вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може предявлятися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому.

Нотаріуси, що посвідчували правочини, залучаються до участі в справі як треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, якщо позивач обґрунтовує недійсність правочину посиланням на неправомірні дії нотаріуса.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року за №3425-ХІІ (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) робоче місце (контора) приватного нотаріуса повинно розташовуватися в межах визначеного для нього нотаріального округу. Вимоги до робочого місця (контори) приватного нотаріуса встановлюються Міністерством юстиції України.

У реєстраційному посвідченні зазначаються нотаріальний округ та адреса робочого місця (контори) приватного нотаріуса.

Стаття 25 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року за №3425-ХІІ передбачає, що робоче місце (контора) приватного нотаріуса має знаходитись у межах нотаріального округу, в якому приватний нотаріус здійснює нотаріальну діяльність.

У судовому засіданні встановлено, що 08.11.2002 року Управлінням юстиції в Одеській області за №124 було видане реєстраційне посвідчення ОСОБА_4 про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності по Ізмаїльському районному нотаріальному округу з розташуванням робочого місця за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, проспект Суворова, б.54, к.330 (а.с. 78).

Згідно зі ст.133 Конституції України систему адміністративно-територіального устрою України складають: ОСОБА_7 Крим, області, райони, міста, райони в містах, селища і села.

Під термінами «район» і «район у місті», необхідно розуміти різні за своїм значенням адміністративно-територіальні одиниці в системі адміністративно-територіального устрою України, правовий статус яких повинен визначатися законом (рішення Конституційного Суду України від 13.07.2001 року за №11-рп/2001).

Відповідно до Указу Президії Верховної Ради Української РСР «Про внесення змін в адміністративне районування Української РСР» від 04.01.1965 року в Одеській області було утворено Ізмаїльський район з центром м. Ізмаїл. ОСОБА_8 є містом обласного підпорядкування і має виділений окремий міський Ізмаїльський нотаріальний округ.

За змістом п.п.10, 11 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 року за №20/5(в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), нотаріальні дії можуть вчинятися будь-яким нотаріусом на всій території України, за винятком обмежень у праві вчинення нотаріальних дій,установлених Законом України"Про нотаріат" та іншими актами законодавства України.

Нотаріальні дії вчиняються в приміщенні державної нотаріальної контори, у державному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса. В окремих випадках, коли фізична особа не може з'явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваної угоди, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями, але в межах території діяльності держнотконтори чи визначеного для приватного нотаріуса нотаріального округу.

Якщо нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приміщенням, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, у посвідчувальному написі та в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій записується місце вчинення нотаріальної дії (удома, у лікарні, за місцезнаходженням юридичної особи та ін.) із зазначенням адреси, а також причин, з яких нотаріальна дія була вчинена поза вказаним приміщенням.

Аналогічні за змістом положення містить ч.2 ст.41 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року за №3425-ХІІ.

Аналіз вищезазначених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що нотаріальна діяльність здійснюється нотаріусом в межах свого нотаріального округу та за місцем знаходження приміщення, яке є робочим місцем приватного нотаріуса. Законодавством заборонено нотаріусу здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу.

Даний висновок співпадає з повідомленням Головного управління юстиції в Одеській області за вих.№ 34837/07-31 від 07.10.2015 року (а.с. 76), за змістом якого у разі розташування робочого місця приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу в м. Ізмаїлі нотаріус вчиняє нотаріальні дії в приміщенні, яке є його робочим місцем. Нотаріальні дії поза робочим місцем (на виклику) нотаріус вчиняє в межах нотаріального округу, до якого відноситься його діяльність, тобто в Ізмаїльському районі.

Саме до цього також зводяться правові висновки, викладені в постанові колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20.02.2013 року (справа № 6-2цс13, головуючий Ярема А.Г.).

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 пояснила, що ОСОБА_3 доглядала за ОСОБА_5, була в той день коли приїхала нотаріус, бачила, як ОСОБА_5 ставила свій підпис у заповіті.

Суд вважає, що пояснення свідка не стосуються предмета доказування, а саме повноважень нотаріуса на посвідчення заповіту.

Відтак, враховуючи, що приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_4 нотаріальні дії вчинялися поза робочим місцем (на виклику) на території м. Ізмаїл, яке є містом обласного підпорядкування та має виділений окремий міський Ізмаїльський нотаріальний округ, а також зважаючи на те, що даний заповіт порушує інтереси позивача як спадкоємця за правом представництва за законом, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги про визнання нікчемним заповіту складеного ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3, посвідченого 24 червня 2009 року приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі № 1882 підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про визнання заповіту нікчемним задовольнити.

Визнати нікчемним заповіт складений ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3, посвідчений 24 червня 2009 року приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі № 1882.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_10