Категорія: 27 Доповідач: Грушицький А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Грушицького А.І.,

суддів: Свистун О.В., Федонюк С.Ю.,

при секретарі Лимарю Р.С.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідачів ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 грудня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А:

25 квітня 2013 року позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивував тим, що 18 червня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 0201/0608/98-073, відповідно до умов якого останній надано грошові кошти в розмірі 242500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,9 % річних строком по 18 червня 2015 року включно.

З метою забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 18 червня 2008 року укладено договір поруки, згідно якого остання зобовязалася перед банком відповідати за виконання зобовязань щодо повернення коштів, наданих банком ОСОБА_4 у вигляді кредиту згідно з кредитним договором № 0201/0608/98-073 від 18 червня 2008 року та нести солідарну відповідальність із ОСОБА_4 перед банком за виконання позичальником умов основного зобовязання усім належним їй майном та грошовими коштами.

Згідно договору купівлі-продажу від 25 травня 2012 року, укладеного між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», ПАТ «Сведбанк» погоджується продати (відступити) права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами та передати їх ПАТ «Дельта Банк», а ПАТ «Дельта Банк» погоджується купити права вимоги до боржників, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Позичальник ОСОБА_4 своїх зобовязань не виконала належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, яка станом на 5 квітня 2013 року становила 282600,93 грн., з яких сума заборгованості за кредитом 248332,59 грн., сума заборгованості за відсотками 34268,34 грн.

Позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в розмірі 282600,93 грн., а також судові витрати.

Повторним заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 грудня 2013 року позов задоволено.

Постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_2 в користь ПАТ «Дельта Банк» 282600,93 грн. заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_2 в користь ПАТ «Дельта Банк» по 1413 грн. сплаченого судового збору.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 грудня 2013 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та представник відповідачів ОСОБА_3, кожен окремо, апеляційну скаргу підтримали з підстав в ній зазначених.

Представник позивача ОСОБА_1 апеляційну скаргу заперечив, просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце апеляційного розгляду даної справи.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2 та представника відповідачів ОСОБА_3, перевіривши законність і обґрунтованість заочного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких мотивів.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_4 не виконує належним чином своїх зобовязань щодо повернення коштів по укладеному 18 червня 2008 року кредитному договору, а відповідач ОСОБА_2 не виконує належним чином взяті на себе зобовязання згідно укладеного 18 червня 2008 року договору поруки, в результаті чого утворилась заборгованість перед банком в розмірі 282600,93 грн., яка підлягає до солідарного стягнення з відповідачів.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом встановлено, що 18 червня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 0201/0608/98-073, відповідно до якого останній надано грошові кошти в розмірі 242500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,9 % річних строком по 18 червня 2015 року включно.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 кредитного договору позичальник зобовязується здійснювати погашення заборгованості за кредитом в порядку, передбаченому цим договором, після отримання кредиту відповідно до умов п. 2.3 цього договору позичальник зобовязується здійснювати погашення заборгованості за кредитом у сумах та строки, що визначені в додатку № 1 до цього договору, що є невідємною частиною договору, проценти за користування кредитом нараховуються, виходячи з розміру процентної ставки, встановленої в п. 1.4 цього договору, з дня виплати готівкою коштів з позичкового рахунку позичальника, зазначеного в п. 2.1 цього договору, до моменту фактичного повернення кредиту банку (в тому числі і за період прострочення погашення кредиту) (а.с. 14-22).

З метою забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 18 червня 2008 року укладено договір поруки, згідно якого остання зобовязалася перед банком відповідати за виконання зобов'язань щодо повернення коштів, наданих банком ОСОБА_4 у вигляді кредиту згідно з кредитним договором № 0201/0608/98-073 від 18 червня 2008 року та нести солідарну відповідальність із ОСОБА_4 перед банком за виконання позичальником умов основного зобовязання усім належним їй майном та грошовими коштами (а.с. 26, 27).

Згідно договору купівлі-продажу від 25 травня 2012 року, укладеного між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», ПАТ «Сведбанк» погоджується продати (відступити) права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами та передати їх ПАТ «Дельта Банк», а ПАТ «Дельта Банк» погоджується купити права вимоги до боржників, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами (а.с. 28-36).

Позичальник ОСОБА_4 своїх зобовязань не виконала належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, яка станом на 5 квітня 2013 року становила 282600,93 грн., з яких сума заборгованості за кредитом 248332,59 грн., сума заборгованості за відсотками 34268,34 грн. (а.с. 6).

Як встановлено ст. ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, у встановлений строк (термін).

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У звязку з порушенням боржником виконання зобовязання за кредитним договором банк відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України і п. 7.2 кредитного договору використав право достроково стягнути з позичальника та поручителя заборгованість за кредитним договором, надіславши відповідачам вимоги від 14 лютого 2013 року про дострокове повернення всієї суми кредиту й повязаних з ним платежів (а.с. 7, 8).

За таких обставин наявні передбачені законом підстави для стягнення із позичальника ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором.

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув увагу на обставини справи, які свідчать про припинення поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи після укладення кредитного договору та договору поруки між сторонами були укладені додаткові договори, оцінку яким суд першої інстанції не дав.

Зокрема, 9 листопада 2009 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4 укладено договір про внесення змін та доповнень № 2 до кредитного договору № 0201/0608/98-073 від 18 червня 2008 року, відповідно якого кредитний договір викладено в новій редакції.

Згідно п. 8.4.1 кредитного договору в новій редакції передбачено підвищення відсоткової ставки на 1 % від рівня поточної ставки на дату порушення зобовязання позичальника. Відсоткова ставка підвищується з дня, наступного за днем порушення строків виконання зобовязання, передбаченого п. 5.7 договору (щодо страхування предмета іпотеки).

Отже, після укладення договору від 9 листопада 2009 року було змінено зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшено обсяг його відповідальності.

Як пояснив в судовому засіданні представник позивача, розмір відсоткової ставки фактично було підвищено на 1 % з вересня 2011 року.

За таких обставин порука припинилася на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України.

2 вересня 2011 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 до договору поруки від 18 червня 2008 року згідно п. 5 якого підписанням цього договору про внесення змін та доповнень поручитель підтверджує, що він ознайомився з умовами договору про внесення змін та доповнень № 4 від 2 вересня 2011 року до кредитного договору та повністю розуміє його зміст та умови.

Проте позивач не надав будь-яких доказів того, що поручитель ознайомлена із змістом кредитного договору в новій редакції від 9 листопада 2009 року, тому підписання нею 2 вересня 2011 року договору про внесення змін та доповнень № 1 до договору поруки не свідчить про дачу згоди на викладення кредитного договору в новій редакції в тому числі із положеннями про можливість підвищення відсоткової ставки на 1 %.

Враховуючи, що суд першої інстанції стягнув заборгованість солідарно, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у повному обсязі у звязку із неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального права.

Заборгованість за кредитним договором слід стягнути із позичальника ОСОБА_4, відмовивши у позові до поручителя ОСОБА_2

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» слід стягнути 2826,01 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 грудня 2013 року в даній справі скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» 282600 (двісті вісімдесят дві тисячі шістсот) грн. 93 коп. заборгованості за кредитним договором та 2826 (дві тисячі вісімсот двадцять шість) грн. 01 коп. судового збору.

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді