Номер провадження: 22-ц/785/1303/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гончаренко В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі головуючого Гончаренко В.М.

суддів Короткова В.Д., Калараш А.А.

з участю секретаря Абалдової О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 28 лютого 2014 року, -

встановила:

09.07.2013 року позивач ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача ОСОБА_2, посилаючись на те, що 08.06.2006 року між ними укладено договір № ODH0RX08760099, на підставі якого відповідач отримав кредит в розмірі 3 267, 00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач зобов'язання по кредитному договору не виконував, в зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 27.05.2013 року складає 89 605, 69 грн. та складається з наступного - заборгованість за кредитом 3 267, 00 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом 28 459, 45 грн; заборгованість по комісії за користування кредитом 529, 20 грн; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 52 606, 91 грн; а також штрафи відповідно до п. п. 2. 4, 5. 5 Умов та правил надання банківських послуг - штраф (фіксована частина) 500, 00 грн; штраф (процентна складова) 4 243, 13.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав та пояснив, що не укладав цього кредитного договору з банком, на аркушах договору не його підпис.

Фрунзівським районним судом Одеської області від 28 лютого 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач ПАТ КБ «Приват Банк», вважаючи рішення суду таким, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, 26.11.2014 року надав до суду апеляційну скаргу про його скасування та постановлення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, законність i обґрунтованість рішення суду першої iнстанцiї та доводiв апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне її задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом, обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з матеріалів справи,08.06.2006 року між позивачем та відповідачем укладено договір № ODH0RX08760099, на підставі якого відповідач ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 3 267, 00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом /а.с.4-5/.

Відповідач ОСОБА_2 зобов'язання по зазначеному кредитному договору не виконував, в зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 27.05.2013 року в сумі 89 605, 69 грн. яка складається з заборгованості за кредитом 3 267, 00 грн; заборгованості по процентам за користування кредитом 28 459, 45 грн; заборгованості по комісії за користування кредитом 529, 20 грн; пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 52 606, 91 грн; а також штрафи відповідно до п. п. 2. 4, 5. 5 Умов та правил надання банківських послуг - штраф (фіксована частина) 500, 00 грн; штраф (процентна складова) 4 243, 13 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф, пеня - це є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредитору у разі порушення боржником зобов'язання.

Разом з тим, за правилами ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення для справи.

Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Положення ст. 616 ЦК України передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може.

На думку колегії суддів, відповідач дійсно допустив заборгованість за кредитом, яка підлягає стягненню на користь банку.

При цьому, стягуючи з відповідача пеню за несвоєчасне виконання зобов»язань за кредитним договором, колегія суддів звертає свою увагу, що ч. 3 ст. 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановівід 3 вересня 2014 року, у справі № 6-100цс14, зазначено, що ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК щодо обов»язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість за кредитом складає 3 267 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом 28 459, 45 грн., заборгованість по комісії за корисування кредитом 529,30 грн., а разом складає 32 255, 65 грн.

У зв»язку з чим, на думку колегії суддів, слід зменшити розмір пені за несвоєчасність виконання зобов»язання (52 606, 91грн.), штрафу /фіксованої частини/ (500 грн.), штрафу /% ставка/ (4 243, 13 грн.), що складає разом 57 350, 04 грн. до 32 255, 65 грн.

Таким чином, стягненню підлягає загальна сума у розмірі 64 511, 30

На думку колегії суддів, неповно з»ясувавши дійсні обставини справи, не давши належної оцінки доказам, суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування ухваленого рішення суду постановленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.п.1, 3, 4 ст. 309, ч.2 ст.314 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приват Банк» задовольнити частково.

Рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 28 лютого 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Сягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 64 511, 30 грн.

В рештічастині позову відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий В.М.Гончаренко

Судді В.Д.Коротков

ОСОБА_3