Номер провадження: 22-ц/785/4652/15
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю.Б.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Оверіної О.В., Фальчука В.П.

при секретарі: Швець В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 19 грудня 2007 року про закриття провадження у справі у зв`язку з визнанням мирової угоди по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном і встановленні порядку користування земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2007 року ОСОБА_3 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном і встановленні порядку користування земельною ділянкою, що знаходиться по АДРЕСА_1,

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 19.12.2007 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, за якою:

ОСОБА_3 відмовляється від вимоги про визнання права власності на земельну ділянку відповідно 53/100 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 та визнає за ОСОБА_2 право користування, володіння, власності на земельну ділянку площею 414,0 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1, згідно спільної заяви суду та визначенню меж землекористування згідно плану, який розроблений Приватним підприємством "Радуга", узгодженого сторонами та доданому до цієї ухвали.

ОСОБА_2 визнає за ОСОБА_3 право користування, володіння, власності на земельну ділянку площею 413,0 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1, згідно спільної заяви суду та визначенню меж землекористування згідно плану, який розробленій Приватним підприємством "Радуга", узгодженого сторонами та доданому до цієї ухвали, та звільняє його земельну ділянку від споруд, зобов'язується не перешкоджати ОСОБА_3 в користуванні земельною ділянкою.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном і встановленні порядку користування земельною ділянкою - закрито.

07.04.2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2007 року, посилаючись на порушення судом першої інстанції при постановленні ухвали норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково на наступних підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи у грудні 2007 року ОСОБА_3 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном і встановленні порядку користування земельною ділянкою, що знаходиться по АДРЕСА_1.

В обгрунтування позову зазначив що йому на праві власності належить 53/100 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 та складається в цілому з одного цегляного житлового будинку під літерою "А", житловою площею 61,1 кв.м, та надвірних споруд: Б,Е,3 -сараї, В-навіс, Г,Д,И - літня кухня, Ж - вбиральня, І - мощення, II - шахта, №1-5 -огородження.

Вказана частина житлового будинку належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 20 вересня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу - Лічман І.М. зареєстрованому в реєстрі за№ 14520, а також зареєстрованому КП „ОМБТІ та РОН", книга 172,стор.169, номер запису №3089, реєстраційний №11908461.

Вказана частина 53/100 житлового будинку складається з: 1-1 - веранда, площею 5,4 кв.м., 1-2 - кухня, площею 13,6 кв.м., 1-3 - житлова кімната площею 14, 8 кв.м., 1-4 -житлова кімната, площею 17,6 кв.м., 1-5 санвузел, площею 4,7 кв.м., Б,Е - сараї площею 9.1 кв.м. і 12,2 кв.м., В - навіс, площею 5.5 кв.м., Г- літня кухня, площею 7,6 кв.м.

В іншій частині житлового будинку мешкає відповідач ОСОБА_2, який перешкоджає позивачу в користуванні земельною ділянкою, яка відноситься позивачу. Відповідач самовільно встановив межи земельної ділянки.

В ході розгляду справи сторони зробили спільну заяву і надали суду укладену та підписану мирову угоду від 10.11.2007 року з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок. За умовами мирової угоди позивач відмовляється від вимоги про визнання права власності на земельну ділянку відповідно частини житлового будинку 53/100, ОСОБА_3" визнає за ОСОБА_2 право користування, володіння, власності на земельну ділянку площею 414,0 кв.м. розташовану за адресою: АДРЕСА_1, а ОСОБА_2 в свою чергу . визнає за ОСОБА_5 право користування, володіння, власності на земельну ділянку площею на413,0 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 згідно сумісної заяви суду та визначенню між землекористування відповідно до плану розробленого Приватним підприємством "Радуга" і узгодженного сторонами.

Постановляючи оскаржену ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що заява сторін підлягає задоволенню, так як умови мирової угоди не суперечать закону,не порушують права свободи чи інтереси сторін та інших осіб.

Натомість колегія суддів не може повною мірою погодитись з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву. Якщо мирову угоду або повідомлення про неї викладено в адресованій суду письмовій заяві сторін, ця заява приєднується до справи. Закриваючи провадження у справі суд, за клопотанням сторін, може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд. Суд не визнає мирової угоди у справі в якій одну із сторін, представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Тобто, мирова угода - це досягнута між сторонами в ході судового розгляду і під контролем суду заснована на взаємних поступках угода, яка по новому визначає їх суб"активні права та обов"язки. Метою такої угоди є врегулювання спору між самими сторонами. А її умови можуть стосуватися лише прав та обов"язків сторін. Не може визнаватися судом мирова угода в якій не вирішено про долю заявлених позивачем вимог і умови якої не пов'язані із спірними правовідносинами, або яка зачіпає права та інтереси інших осіб, або стосується інших правовідносин.

Затвердження мирової угоди, якою вирішуються питання переходу права власності, зумовлює необхідність у з'ясуванні чи можливий такий перехід від однієї особи до іншої,чи не може бути при цьому порушено прав інших осіб та чи відсутні інші перешкоди для визнання (затвердження) такої угоди.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою ОСОБА_2 зазначив, що при укладенні мирової угоди судом врахований план користування земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, розроблений ПП "Радуга", відповідно до якого площа земельної ділянки складає 827 кв. м. Даний план не відповідає дійсності, оскільки згідно технічного паспорту БТІ площа земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 складає 779 кв. м.

Враховуючи оскарження ухвали про визнання мирової угоди самим позивачем відсутні підстави вважати спір врегульованим та вирішеним.

Крім того, встановлюючи порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 із розрахунку площі земельної ділянки 827 кв. м., судом не перевірено чи знаходилася дана земельна ділянка у власності сторін і чи відповідає ця площа земельної ділянки, визначена у плані ПП "Радуга" даним першовідводу земельної ділянки або відомостям зазначеним у правовстановлюючих документах на земельну ділянку чи домоволодіння, а також відомостям інвентарної справи БТІ, зокрема у технічних паспортах домоволодіння.

У разі встановлення збільшення площі земельної ділянки, яка знаходиться у фактичному користуванні до площі яка відповідає правовстановлюючим документам, суд мав з`ясувати за рахунок чого виникло таке збільшення та в залежності від цього вирішити питання про залучення до участі у справі особи, чиї права і обов`язки можуть бути вирішеними при розгляді даного спору (суміжні землекористувачі або суміжні землевласники, територіальна громада міста Одеси тощо).

Визнаючи мирову угоду, якою встановлений порядок користування земельною ділянкою площа фактичного користування якої перебільшує площу, що зазначена у правовстановлюючих документах, судом першої інстанції причини збільшення площі земельної ділянки не з`ясовані, заінтересовану особу за рахунок земельної ділянки якої відбулося збільшення земельної ділянки, що знаходиться по АДРЕСА_1 до участі у справі не залучено, що призвело до вирішення прав особи, яка не брала участі у справі.

Крім того, зі змісту журналу судового засідання від 19.12.2007 року вбачається, що судом взагалі не обговорювалося питання між сторонами про мирову угоду, яку суд визнав, правові наслідки укладення мирової угоди сторонам також не роз`яснювалися. В журналі судового засідання від 19.12.2007 року йдеться про те, що позивач ОСОБА_3 та його представник наполягають на задоволенні позову, а відповідач ОСОБА_2 позов повністю визнає (а. с. 30).

В той же час, зі змісту укладеної сторонами мирової угоди, яка визнана судом, вбачається, що ОСОБА_3 відмовляється від заявлених вимог до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування земельною ділянкою

Тобто суд в судовому засіданні 19.12.2007 року фактично вирішував питання про визнання відповідачем позову, процесуальним наслідком чого за відповідних обставин, є ухвалення рішення, в той час, як суд визнав мирову угоду, наслідком чого є закриття провадження у справі.

Аналізуючи вказані норми, встановлені судом обставини та зміст оскаржуваної ухвали,колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду про визнання мирової угоди постановлена судом із порушенням норм процесуального права, внаслідок чого підлягає скасуванню, а апеляційна скарга частковому задоволенню.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, який порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 19 грудня 2007 року - скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: О.В. Оверіна

В.П. Фальчук