Справа № 216/1516/15-ц
провадження №2/216/1330/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2015 року

Центрально-міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого-судді - Бондарєвої О.І.

при секретарі - Городнічевій Т.О.

за участю прокурора - Тютеревої Є.Є.

представника позивача - ОСОБА_1

відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, у місті ОСОБА_4, цивільну справу за позовом Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради до ОСОБА_2, ОСОБА_5, із залученням третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Головне управління державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, та зобовязання зареєструвати дітей,

В С Т А Н О В И В:

Виконком Центрально-Міської районної у місті ради (Позивач) звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_2 (Відповідач №1) та ОСОБА_3 (Відповідач №2) батьківських прав у відношенні їх малолітніх дітей, ОСОБА_6 Олегівни25.06.2005 року народження, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Так, батьки дітей, подружжя ОСОБА_3 ухиляються від виконання батьківських обовязків по вихованню, навчанню та утриманню своїх дітей, не піклуються про їх фізичний та духовний розвиток.

Згідно наказу №121 від 20.09.2011 року, малолітні ОСОБА_6 та ОСОБА_3, перебувають на обліку в службі у справах дітей виконкому районної у місті ради, як такі, що опинились у складних життєвих обставинах.

Відповідачі вживають спиртні напої, ніде не працюють, вихованням дітей не займаються. За ухилення від виконання батьківських обовязків по догляду за дітьми, ОСОБА_2 притягувалась Центрально-Міським райсудом м. Кривого Рогу 19.08.2013 року та 24.07.2014 року до адміністративної відповідальності за ст.184 КупАП, зі сплатою штрафу на користь держави у розмірі 34 грн. та 51 грн., - відповідно. Крім того, остання засуджена цим же судом 20.08.2013 року за ст.185 ч.1 КК України до штрафу на користь держави 850 грн.; 15.09.2014 року, за скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, з випробуванням на 1 рік.

Батько дітей, ОСОБА_3 двічі притягувався до кримінальної відповідальності, останній раз 03.06.2013 року за скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, до 1 року 3 місяців позбавлення волі.

У звязку з відсутністю відомостей про місце перебування матері, та небажанням батька займатися вихованням дітей, 05.09.2014 року малолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_3 були влаштовані до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Криворізької міської ради. Однак, враховуючи ті обставини, що ОСОБА_2 закодувалась від вживання спиртних напоїв 23.10.2014 року діти були повернуті на виховання у сімю.

Проте, згідно повідомлень адміністрації Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №5 Криворізької міської ради, Комунального комбінованого дошкільного навчального закладу №306 та Криворізького міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді, Відповідачі продовжують ухилятись від виконання батьківських обовязків по вихованню дітей, вживають спиртні напої, ніде не працюють. З характеристики малолітнього ОСОБА_3 убачається, що хлопчик перебуває на обліку у дитячого психіатра та потребує негайного обстеження та лікування, проте, батьки ігнорують це, мотивуючи відсутністю часу та коштів.

Питання про стан виконання подружжям ОСОБА_3 батьківських обовязків по вихованню дітей неодноразово розглядалось на засіданні районної комісії з питань взаємодії субєктів соціальної роботи з сімями, які опинились у складних життєвих обставинах; неодноразово запрошувались до служби у справах

дітей виконкому районної у місті ради, Криворізького міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді, закладів освіти, з метою проведення з ними профілактичної роботи, але позитивних змін не відбулося.

З моменту народження малолітні діти не мають реєстрації за місцем свого постійного мешкання, чим порушено їх права, відповідно до ст.18 Закону України «Про охорону дитинства», тому Позивач просить суд позбавити подружжя ОСОБА_3 батьківських прав, та стягнути з кожного із них, аліменти на утримання дітей, у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину; зобовязати Головне управління державної міграційної служби України у Дніпропетровській області зареєструвати малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_3 за місцем постійного проживання, за адресою: місто Кривий Ріг, вул. Маріупольська, у місті Кривому Розі.

У судовому засіданні представник позивача, наполягала на задоволенні позовних вимог.

Відповідачі під час розгляду справи позовні вимоги не визнали, просили суд у задоволенні позову, - відмовити.

Так, Відповідач ОСОБА_2 суду пояснила, що дійсно раніше зловживала спиртними напоями, однак після кодування, з жовтня 2014 року спиртне не вживає, працює, хоча і не офіційно. Діти проживають разом з нею за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Маріупольська, у м. Кривому Розі. Старша донька відвідую КЗШ №5, молодший дитячий садок №306. Вона займається утриманням дітей, вони нагодовані, одягнені. Класний керівник доньки претензій до неї, як матері дитини, не має. Завідуюча дитячого садку, негативно характеризує її сина, оскільки між ними склались неприязне ні стосунки, тому, що вона (Відповідач №1) деякий час працювала у садку, а потім звільнилась. Відносно реєстрації дітей, то вона не зареєструвала їх за місцем проживання, оскільки це приведе до додаткових нарахувань по сплаті за газ, воду, та інші платежі.

Відповідач ОСОБА_3 суду пояснив, що звільнившись з місць позбавлення волі у вересні минулого року, деякий час не працював, вживав спиртне, лаявся з дружиною, однак, після того, як дітей повернули з «Центру соціально-психологічної реабілітації дітей», він закодувався від алкоголю, неофіційно працює, дбає про дітей, займається їх вихованням та утриманням.

Третя особа, будучі належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, правом присутності у судовому засіданні не скористувалась, надали письмову заяву з проханням розглядати справу за їх відсутності, відносно прийняття рішення покладались на розсуд суду.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового провадження, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, у їх сукупності, вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити, з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так, згідно свідоцтв про народження малолітніх ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7), ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8), батьками дітей зазначені Відповідачі у справі.

У відповідності до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоровя без поважних причин і протягом шести місяців не виявили бажання щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обовязків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обовязками.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обовязків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, обєктивного зясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

У судовому засіданні встановлено, що подружжя ОСОБА_3 разом з малолітніми дітьми постійно проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.10).

Малолітні ОСОБА_6 є ученицею Криворізької КЗШ №5, ОСОБА_3 відвідує комунальний комбінований дошкільний навчальний заклад №306.

Допитана під час розгляду справи свідок ОСОБА_7, класний керівник дівчинки, суду пояснила, що ОСОБА_3 відвідує школу без пропусків, вчиться слабо, але слухає її, як класного керівника. Приходить до школи акуратно вдягненою, має необхідні шкільні приладдя, завжди оплачена ГПД. ОСОБА_8 ніколи не скаржиться на батьків. Мати на батьківські збори приходить рідко, але школу відвідує, щоб поцікавиться навчанням та поведінкою доньки, дзвонить. У нетверезому стані матір ОСОБА_8 ніколи не бачила.

Свідок ОСОБА_9, директор КЗШ №5 ОСОБА_9 суду пояснила, що ОСОБА_10 навчається у 4 класі вказаної школи. Пропусків занять, без поважних причин, не допускає. Після того, як ОСОБА_3 повернули в родину із Центру соціально-психологічної реабілітації дітей, дівчинка багато пропустила, але на теперішній час підтяглася, читає, пише акуратно, здала атестацію за результатами року. Мама приходить до школи, батька свідок не бачить. Найчастіше дитину до школи приводить бабуся.

Свідок ОСОБА_11, дільничний інспектор, у судовому засіданні пояснив, що родину ОСОБА_3 знає тривалий період часу. Обидва Відповідачі раніше судимі, проживають разом з малолітніми дітьми за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Маріупольська, 9. Взимку проживали ІНФОРМАЦІЯ_4, так як не було грошей на оплату тепла. З лютого 2015 року претензій до Відповідачів він немає. Раніше неодноразово до міліції зверталась мати ОСОБА_2, яка просила вплинути на дочку, оскільки та у нетверезому стані влаштовувала скандали то з чоловіком, то зі своєю матір'ю. Сусіди скаржилися, що ОСОБА_2 п'є, ніде не працює. На теперішній час скарг на них немає. ОСОБА_3, з його ж слів, працює, але офіційно не працевлаштований. ОСОБА_2 не працює. Діти нагодовані, одягнені. На його думку, утриманням дітей займається батько та бабуся.

Свідок ОСОБА_12, спеціаліст Центру соціальних служб, суду пояснила, що родина ОСОБА_2 перебуває на обліку з листопада 2013 року. Мати дітей, ОСОБА_2 ніде не працює, не займається вихованням дітей, пє. До школи та дитячого садка дітей водить бабуся. Торік діти самостійно пішли з дому, їх знайшли у парку «Газета «Правди». Мати дітей постійно дає недостовірну інформацію про те, що працює, то на овочевій базі, то у магазині, то в кафе. Однак, ці відомості не підтверджуються. Батько дітей торік звільнився з місць позбавлення волі. Наприкінці серпня 2014 висловлювався, що не заперечує, щоб дітей забрали в інтернат. Після повернення дітей у сім'ю нічого не змінилося, ОСОБА_10 залишилася, як і раніше, некерованою. Сином, який перебуває на обліку у психіатра, батьки не займаються, фахівцям його не показали. Дітей кидають на чужих людей, залишають їх без нагляду. Дуже погані умови для проживання дітей. Вони всі вчотирьох живуть у літній кухні, утриманням дітей займається бабуся-пенсіонерка. Бабуся неодноразово скаржилася, щоб онуків забрали, оскільки у неї немає матеріальної можливості та фізичних сил, їх піднімати.

Свідок ОСОБА_13, мати ОСОБА_2, суду пояснила, що родина її доньки разом з дітьми та вона проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5. Зять працює, сваха допомагає продуктами харчування, вона працює. Діти нагодовані, одягнені. ЇЇ дочка восени 2014 року закодувалась від зловживання спиртним, зять покинув пиячити, припинилися скандали та сварки. Вона (свідок) ніколи не ходила до виконкому і не просила відібрати дітей у дочки. НЕ було такого, щоб ОСОБА_2 покидала дітей без нагляду тижнями. Торік було таке, що онуки самі пішли погуляти до парку, але їх привели знайомі. Онуки дійсно ніде не зареєстровані, тому, що у паспортному столі дочці сказали, що це робити зараз необовязково. Коли будуть отримувати паспорти, тоді їм поставлять штамп з реєстрацією.

Свідок ОСОБА_14, завідувач КЗ №306, суду пояснила, що син подружжя ОСОБА_2 відвідує дитячий садок. Дитина поводиться неадекватно, може плюватися, битися головою об стінку, має недостатній, для її віку,

словниковий запас. На думку свідка, це свідчить про недостатню увагу батьків до дитини, а також повну відсутність виховання з їхнього боку. Хлопчика до закладу водить бабуся, мати з'являється вкрай рідко, і то при наполегливому проханні. Дитина потребує лікування у дитячого психіатра. Після того, як дітей повернули у сім'ю, хлопчик взагалі не відвідував більш ніж півроку дитячий садок.

Інші наявні у матеріалах цивільної справи докази (а.с.17-37) доводять, що з родиною ОСОБА_2 протягом 2011 рік жовтень місяць 2014 року проводилась профілактична робота з приводу неналежного ставлення їх до виконання батьківських обовязків.

Визначаючись з правовідносинами, які виникли між сторонами та їх змістом на підставі наданих сторонами доказів, суд відповідно до ст.212 ЦПК України, має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Надаючи оцінку наданим сторонами доказів. суди мають оцінювати кожний доказ окремо, а потім надавати оцінку сукупності доказів і їх співвідношенню. При цьому, суд має зясувати, як належність та допустимість доказів формою та їх відношенням до правовідносин між сторонами, так і за змістом.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в діях відповідачів ОСОБА_2 при наймі з листопада 2014 року, відсутні винні дії свідомого нехтування своїми обовязками по вихованню малолітніх дітей.

При цьому, суд критично ставиться до висновку виконкому районної у місті ради, як органу опіки та піклування, щодо доцільності позбавлення батьківських прав подружжя ОСОБА_2, та не приймає його до уваги, оскільки він вмотивований переліком подій, які мали місце протягом 2011 - жовтень 2014 року, а підстави, передбачені ст.164 СК України для позбавлення Відповідачів батьківських прав, станом на день звернення до суду з позовом, у ньому не приводяться.

З урахуванням відсутності безспірних доказів, які б свідчили про злісне ухилення Відповідачів від виконання своїх обовязків щодо виховання дітей, у чому полягає винна поведінка Відповідачів, свідоме нехтування своїми обовязками, слід дійти висновку про недоведеність позовних вимог, що має наслідком відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.164 СК України, ст.ст.10, 11, 15, 57, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради до ОСОБА_2 та ОСОБА_5, із залученням третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Головне управління державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, та зобовязання зареєструвати дітей, - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через районний шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення. Особи, які не були присутні під час оголошення рішення вправі скористуватись правом на оскарження потягом 10-днів з дати отримання копії рішення.

Суддя: О.І.Бондарєва