У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів: Ковальчук Н.М., Максимчук З.М.,

секретар судового засідання Пиляй І.С., з участю представника позивача адвоката ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „Захід Агро на рішення Острозького районного суду від 14 травня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю „Захід Агро про зобовязання повернення земельної ділянки у звязку з припиненням договору оренди землі,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Острозького районного суду від 14 травня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано договір оренди землі від 01 квітня 2010 року між ОСОБА_3 та ТзОВ „Захід Агро припиненим з 02 квітня 2015 року.

Зобовязано ТзОВ „Захід Агро повернути ОСОБА_3 земельні ділянки, площею 2,82 га та 0,27 га, що розташовані на території Почапківської сільської ради Острозького району Рівненської області та належать їй на праві власності на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-РВ №002508 від 21 грудня 2001 року.

Стягнуто з ТзОВ „Захід Агро на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі ТзОВ „Захід Агро покликається на його незаконність, через порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Вказує, що земельні ділянки площею 2,8220 га та 0,27 га перебувають в користуванні відповідача на підставі договорів оренди землі від 01.04.2010 року, які зареєстровані в Державному реєстрі земель 29 грудня 2012 року.

______________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/1267/2015 Головуючий у 1 інстанції : Гуц Ф.Л.

Доповідач : Григоренко М.П.

Позивач просила визнати припиненим лише один договір оренди землі від 01.04.2010 року, при цьому не конкретизувавши який саме, і суд приймаючи рішення не зясував даного питання.

Зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України Про оренду землі договір оренди землі підлягає державній реєстрації, а згідно ст. 18 цього ж закону, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Висновки суду про те, що затягування з державною реєстрацією договорів виникло через неналежне виконання своїх службових обовязків з боку працівників ТзОВ "Захід Агро", є безпідставним і не ґрунтується на вимогах законодавства України. Жодною нормою не встановлено строку впродовж якого сторона зобовязана зареєструвати договір оренди землі. Крім того, ні позивач, ні його представники не вказували про домовленість сторін зареєструвати договори оренди землі в певний строк та не додали доказів про таку домовленість.

Момент укладення договору регулюється ст.ст. 640-646 ЦК України.

Щодо твердження про те, що земельну ділянку позивач передав відповідачу 01.04.2010 року і відповідач саме тоді приступив до її використання, то у разі якщо на виконання неукладеного договору стороною передчасно передано майно, між сторонами виникають правовідносини внаслідок набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (ст.ст. 1212-1215 ЦК України).

Вважає, що спірний договір оренди землі, який укладено строком на 5 років, набрав чинності 29.12.2012 року, тобто на даний час строк його дії не закінчився, а тому рішення суду, яким визнано договір оренди землі припиненим з 02.04.2015 року та зобовязано відповідача повернути земельні ділянки позивачу є необґрунтованим і підлягає скасуванню.

Із цих підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача вказує, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

В ході апеляційного розгляду справи представник відповідача підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник позивача просив відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції керувався положеннями ст. ст. 526, 638, 792 ЦК України та ст. ст. 18, 20 Закону України «Про оренду землі» та виходив із того, що оскільки договори оренди земельних ділянок, які були укладені між сторонами 01 квітня 2010 року, припинили свою дію 02 квітня 2015 року, тому відповідач має повернути власнику раніше орендовані ним земельні ділянки.

При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що державна реєстрація договорів оренди земельних ділянок жодним чином не впливає строк дії цих договорів, який був визначений сторонами цих договорів в момент їх укладення.

Дані висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, наявним у справі доказам та ґрунтуються на законі.

Доводи апеляційної скарги також не спростовують правильності висновків оскаржуваного рішення.

Твердження відповідача про те, що пятирічний строк дії укладених між сторонами договорів оренди необхідно обраховувати з 29.12.2012 року, тобто з моменту їх державної реєстрації, на увагу не заслуговують оскільки є надуманими та не ґрунтуються на положення чинного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 792 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є ОСОБА_5 України "Про оренду землі".

За змістом статей 18, 20 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності.

Відповідно до пунктів 43 спірних договорів оренди земельних ділянок договори набирають чинності після підписання сторонами та державної реєстрації.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми.

Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні спірних договорів, набуваються після відповідної державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору.

Як вбачається з матеріалів справи позивач та відповідач дійшли згоди щодо істотних умов договорів оренди земельних ділянок, скріпивши 01 квітня 2010 року договори своїми підписами, що і є моментом укладення договорів.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що договори оренди землі припинили свою дію після закінчення 5-річного строку, який розпочинається з моменту їх укладення, а не з моменту їх державної реєстрації, оскільки державна реєстрація вказує на чинність договорів (набрання юридичної сили) і не може змінювати момент їх укладення.

Про те ж саме заначено також зазначено і у постанові Верховного Суду України № 6-162цс13 від 16 лютого 2014 року.

Посилання відповідача на те, що позивач просила визнати припиненим лише один договір оренди землі від 01.04.2010 року, в той час коли було укладено два договори оренди землі, а тому суд першої інстанції безпідставно прийняв рішення про припинення двох договорів оренди землі, також на увагу не заслуговують, оскільки із мотивувальної частини позовної заяви позивача вбачається, що остання просила визнати припиненими двох договорів оренди землі і тому суд першої інстанції, належним чином зясувавши в ході судового розгляду справи обсяг заявлених ОСОБА_3 позовних вимог, обґрунтовано визнав припиненим двох договорів оренди земельних ділянок, на які у останньої єдиний Державний акт про право власності на землю.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в звязку із чим рішення Острозького районного суду від 14 травня 2015 року підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „Захід Агро відхилити.

Рішення Острозького районного суду від 14 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають право оскаржити ухвалу апеляційного суду та рішення суду першої інстанції до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвали апеляційної інстанції.

Головуючий Григоренко М.П.

Судді : Ковальчук Н.М.

ОСОБА_5