Справа № 2/326/514/2015
У Х В А Л А

22 червня 2015 року. Суддя Приморського районного суду Запорізької області Стріжакова Т.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Пенсійного Фонду України Управління Пенсійного фонду України в Тельманівському районі Донецької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Головне управління пенсійного фонду України в Донецької області, про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що він з 03.07.2006 року по 28.11.2014 року працював в Управлінні Пенсійного фонду України в Тельманівському районі Донецької області на посаді головного спеціаліста, після чого його наказом № 39-ОС від 28.11.2014 року звільнено за угодою сторін згідно п.1 ч.36 КЗпП України. При звільненні йому видана трудова книжка, але не проведений розрахунок, а саме: не сплачено заробітну плату у сумі 5930грн.02коп. за період з жовтня 2014 року по листопад 2014 року включно, про що мається відповідна довідка від 28.11.2014 року. Відповідно ст.ст.115, 116, 117, 233 ч.2, 237-1 КЗпП України він за період з 28.11.2014 року по дату постанови рішення має право на отримання середнього заробітку за час проведення розрахунку при звільненні та моральної шкоди. Вважає, що виходячи з розуміння загальнолюдських цінностей, жоден працівник не може залишатися байдужим до порушення роботодавцем його права на оплату праці, встановлені порушення його трудових прав пов'язані з певними душевними стражданнями, тому вважає, що 5 000 грн. є достатньою і справедливою компенсацією завданої йому моральної шкоди.

Просить стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Тельманівському районі Донецької області на його користь: 1) заборгованість по заробітній платі в сумі 5930 грн. 02 коп. з утриманням з відповідача передбачених законом податків та обов'язкових платежів при їх виплаті;

2) середній заробіток за час проведення розрахунку при звільненні з 28.11.2014 року по день винесення рішення суду; 3) моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

Позовна заява позивачем подана в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_1 працював на посаді головного спеціаліста в Управлінні Пенсійного фонду України в Тельманівському районі Донецької області.

Згідно з положенням Про Пенсійний фонд України, затвердженим ПКМУ від 23.07.2014 р. № 2801, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообовязковому державному соціальному страхуванню (п.1). Одним з основних завданнями Пенсійного фонду України є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення (п.3). Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (п.7).

Відповідно до Указу Президента України № 1085 від 09.12.2010 року Про оптимізацію системи органів центральної виконавчої влади Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, а працівники цього органу є державними службовцями, на яких поширюється дія Закону України Про державну службу від 16.12.1993 р. № 3723. Отже, відповідно до ст. 25 цього Закону працівники Пенсійного фонду України мають певні категорії посад державних службовців та їм встановлюються відповідні ранги.

Позивач ОСОБА_1 працював в Управлінні Пенсійного фонду України в Тельманівському районі Донецької області на посаді головного спеціаліста, тобто він був державним службовцем. У позові він предявляє вимоги про стягнення заборгованості, яка виникла у звязку з виконанням ним посадових обовязків державного службовця, тобто у звязку з проходженням публічної служби.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У п. 15 ч. 1 ст. 3 КАС України вказано, що публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюються на публічно-правові спори, зокрема спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Аналіз вказаних норм законодавства дає підстави вважати, що вирішуваний спір є публічно-правовим, оскільки виник в звязку з проходженням публічної служби. Такий спір, вимоги позивача породжують публічно-правові відносини між позивачем та відповідачем, предметом його є порушення права позивача в сфері публічних правовідносин, яке є предметом захисту в порядку адміністративного судочинства і підлягає розгляду у порядку КАС України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин необхідно відмовити позивачу у відкритті провадження у цивільній справі відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України.

Керуючись: п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК, ст.ст. 208, 209, 210 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження у цивільній справі за його позовом до Пенсійного Фонду України Управління Пенсійного фонду України в Тельманівському районі Донецької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Головне управління пенсійного фонду України в Донецької області, про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди.

Розяснити ОСОБА_1, що він має право звернутися до суду з позовом у порядку адміністративного судочинства.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Запорізької області через Приморський районний суд. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Т.В. Стріжакова

22.06.2015