АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/1149/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2874/15Головуючий у 1-й інстанції Куцин В.М. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого-судді: Дряниці Ю.В.,

суддів: Карнауха П.М., Пилипчук Л.І.,

при секретарі: Ткаченко Т.І.,

за участю позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06 серпня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Миргородське комунальне житлово-експлуатаційне управління, Миргородська міська рада Полтавської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про усунення перешкод в користуванні побутовими та підсобними приміщеннями в малосімейному будинку.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Апеляційного суду Полтавської області Дряниці Ю.В.,-

в с т а н о в и л а :

В травні 2015 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що у грудні 2005 року її мати ОСОБА_3 приватизувала дві кімнати в малосімейному будинку, які знаходяться за адресою: квартира АДРЕСА_1. Позивач вказувала, що відповідно до договору дарування від 02 березня 2015 року їй належить ? частка зазначеної квартири.

Квартира знаходиться на першому поверсі будинку коридорного типу і у своєму складі не має побутових та підсобних приміщень, а такі приміщення як: душова кімната кладові, кухня, туалет знаходяться в різних частинах поверху у спільному користуванні з іншими мешканцями та власниками квартир будинку, окремій приватизації не підлягають.

Позивач пояснила, що відповідач по справі ОСОБА_3 перешкоджає їй в користуванні вказаними побутовими та підсобними приміщеннями. Двері кладової та душової кімнати замикає, на кухню та в туалет забороняє заходити, не пускає в погріб, який знаходиться на прибудинковій території і замикає його від неї, при цьому чинить фізичні перешкоди при намаганні користуватися ними.

Рішенням Миргородського міскрайонного суду Полтавської області від 06 серпня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_2 у користуванні підсобним приміщенням кімнати 27, розташованої на першому поверсі малосімейного будинку за адресою АДРЕСА_1, забезпечивши вільний доступ до нього, шляхом зняття замикаючих пристроїв з дверей.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

З вказаним рішенням суду першої інстанції не погодилась позивач ОСОБА_2 і оскаржила його апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення місцевим судом норм процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення місцевого суду і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а саме: зобов'язати ОСОБА_3 не чинити перешкод у користуванні побутовими та підсобними приміщеннями - душовою кімнатою, кладовою 3, кухнею 21, туалетом 28, які розташовані на першому поверсі малосімейного будинку по АДРЕСА_1, а також погребом на прибудинковій території будинку шляхом забезпечення вільного доступу до них і зняття замикаючих пристроїв з дверей.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно до п. 2 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п. 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове рішення, зокрема, якщо місцевим судом було порушено чи неправильно застосовано норми процесуального права.

Судом першої інстанції було встановлено, що 19 грудня 2005 року відповідач ОСОБА_3 приватизувала дві кімнати в малосімейному будинку за адресою: квартира АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності, видане на підставі розпорядження бюро приватизації державного житлового фонду №5320 від 19.12.2005 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно на ім'я останньої /а.с.5/.

02 березня 2015 року, позивач ОСОБА_2 на підставі договору дарування укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в установленому законом порядку набула права власності на ? частину квартири по АДРЕСА_1 /а.с.7,8/.

В користуванні мешканців будинку, зокрема на першому його поверсі, відповідно до експлікації внутрішніх площ до плану будівлі А-2 по АДРЕСА_1 є приміщення загального користування (підсобні приміщення), в тому числі спірні приміщення: 2 - коридор, площею 8,5 кв.м., 3 - кладова, площею 8,3 кв.м., 21 - кухня, площею 18,3 кв.м., 27 -кладова, площею 1,7 кв. м., 28 - туалет, площею 4,2 кв.м. /а.с.52-54/.

Виносячи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту порушення її права користування підсобними приміщеннями, а тому підстав для задоволення позовних вимог у цій частині немає.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з частиною 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Як визначено ч. 2 ст. 382 ЦК України, власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 355 ЦК України майно, що є у спільній власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Аналізувавши зміст зазначених положень, колегія суддів, приходить до висновку, що приміщення загального користування в будинку № АДРЕСА_1, зокрема, кухня, туалет, кладові, належать співвласникам квартир малосімейного будинку на праві спільної власності, а тому ОСОБА_2, як законний власник ? частини квартири у зазначеному будинку, має право користуватись усіма допоміжними приміщеннями зазначеної будівлі.

Як вбачається з матеріалів справи, 19 червня 2013 року, а також 03 жовтня 2014 року, позивач зверталась з заявами до служби у справах дітей Миргородської міської ради і до депутата Миргородьскої міської ради, в якій прохала зупинити перешкоджання у доступі до допоміжних приміщень малосімейного будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та її дитині з боку відповідачки /а.с. 13, 14/.

27 квітня 2014 року ОСОБА_2 звернулась до Миргородського міського відділу УМВС України в Полтавській області з повідомленням про нанесення їй ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, які були вчинені позивачці підчас намагання скористуватися кухнею /а.с.12/.

На думку колегії суддів, неодноразове звернення ОСОБА_2 до правоохоронних органів та органів місцевого самоврядування за захистом своїх прав, а також прав та інтересів своєї малолітньої дитини, свідчить про факт порушення права позивачки користуватись допоміжними приміщеннями малосімейного будинку АДРЕСА_1, з боку ОСОБА_3

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З огляду на доведеність того факту, що між сторонами існує конфлікт щодо користування приміщеннями загального користування, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача про зобов'язання ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні приміщеннями загального користування, а саме 3 - кладової, площею 8,3 кв.м., 21 - кухні, площею 18,3 кв.м., 27 - кладової, площею 1,7 кв. м., 28 - туалету, площею 4,2 кв.м.

Однак, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що позивачкою не надано суду об'єктивних доказів існування при будинку погребу або підвалу, призначеного для загального користування. Оскільки, дійсно, відповідно до технічної документації щодо будинку № АДРЕСА_1, не вбачається наявність такого допоміжного приміщення, як погреб, а тому позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають /а.с. 52-54/.

За таких обставин, колегія суддів, приходить до висновку про необхідність часткового скасування оскаржуваного рішення місцевого суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо зобов'язання відповідача усунути перешкоди у користуванні побутовими та підсобними приміщеннями 3 - кладової, площею 8,3 кв.м., 21 - кухні, площею 18,3 кв.м., площею 1,7 кв. м., 28 - туалету, площею 4,2 кв.м., і постановлення у цій частині нового рішення щодо задоволення зазначених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до задоволених позовних вимог.

Так, ураховуючи, що колегія суддів прийшла до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2, то з відповідача на її користь належить стягнути частку понесених позивачем судових витрати, а саме судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі - 60, 90 /а.с. 136/.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. п.3,4, ч.1 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Миргородського міськрайонного суду полтавської області від 06 серпня 2015 року - скасувати в частині відмови у зобов'язанні ОСОБА_3 не чинити перешкоди у користуванні побутовими та підсобними приміщеннями 3 - кладової, площею 8,3 кв.м., 21 - кухні, площею 18,3 кв.м., площею 1,7 кв. м., 28 - туалету, площею 4,2 кв.м., які розташовані на першому поверсі малосімейного будинку № АДРЕСА_1. Постановити у цій частині нове рішення.

Зобов'язати ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_2 у користуванні побутовими та підсобними приміщеннями 3 - кладової, площею 8,3 кв.м., 21 - кухні, площею 18,3 кв.м., площею 1,7 кв. м., 28 - туалету, площею 4,2 кв.м., які розташовані на першому поверсі малосімейного будинку № АДРЕСА_1

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 60, 90 грн. (шістдесят гривень 90 копійок) в рахунок відшкодування судових витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис) Ю.В.Дряниця

Судді: (підпис) П.М.Карнаух

(підпис) Л.І.Пилипчук

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Ю.В.Дряниця