Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі: головуючого Буцяка З.І.,

суддів Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.;

секретар судового засідання Демчук Ю.Ю.,

з участю представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду в м. Рівному цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду від 5 травня 2015 року у справі за позовом Рівненської міської ради Рівненської області до ОСОБА_1 про визнання договору оренди землі укладеним,

в с т а н о в и л а :

3 квітня 2015 року Рівненська міська рада звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про визнання договору оренди землі укладеним.

Рішенням Рівненського міського суду від 5 травня 2015 року позовні вимоги задоволено. Договір оренди земельної ділянки площею 900 кв. м, що знаходиться на АДРЕСА_1, визнано таким, що укладений між Рівненською міською радою та ОСОБА_1 з моменту набрання рішенням суду законної сили на умовах проекту договору від 4 лютого 2015 року (пропозиція від 9 лютого 2015 року за вих. № 08-209).

В поданій на це судове рішення апеляційній скарзі відповідачка доводила, що висновок місцевого суду про те, що вона ухилялася від укладення договору оренди землі, є помилковим. Вона тричі зверталася до Управління земельних відносин Рівненської міської ради про укладення такого договору, проте їй у цьому було відмовлено, оскільки позивач відмовився у запропонований ним проект договору вносити будь-які зміни.

Зокрема, в абзаці 3 п. 9 запропонованого їй проекту договору оренди землі зазначено, що орендна плата за землю справляється з моменту прийняття рішення про надання земельної ділянки в оренду (рішення Рівненської міської ради від 10 квітня 2014 року № 3938). Проте згідно зі ст. 125 ЗК України право оренди земельної ділянки виникає лише з моменту державної реєстрації цих прав.

Порядок та розмір сплати орендної плати регулюється Податковим кодексом України. Земельний кодекс України, Закон України „Про оренду землі" та Державна реєстраційна служба України не передбачають реєстрацію договору оренди землі з протоколом розбіжностей.

Крім того, їй було надано примірник договору оренди землі для підписання, де зазначено, що земельна ділянка надається їй лише для обслуговування Будинку краси, а в п. 1 проекту договору, який міститься у позовній заяві, зазначено, що земельна ділянка надається їй для будівництва та обслуговування Будинку краси.

Покликаючись на ці обставини, відповідачка рішення місцевого суду вважала незаконним та необґрунтованим і просила апеляційний суд його скасувати й ухвалити у справі нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В запереченні на апеляційну скаргу позивач рішення місцевого суду вважав законним та обґрунтованим і просив апеляційний суд залишити його без змін, а подану апеляційну скаргу відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і з'явилися в судове засідання, перевіривши подані докази та доводи апелянта, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що задовольняючи позов Рівненської міської ради до ОСОБА_1 про визнання договору оренди землі укладеним, суд першої інстанції виходив з його (позову) обґрунтованості.

Проте погодитися з таким висновком місцевого суду колегія суддів не може.

Судом установлено, що рішенням Рівненської міської ради № 2727 від 24 січня 2013 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 в оренду» відповідачці ОСОБА_1 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1 444 кв. м на АДРЕСА_1 в оренду на п'ятдесят років за рахунок земельної житлової та громадської забудови (будівлі, двори), які перебувають в оренді в Управління капітального будівництва Виконавчого комітету Рівненської міської ради, в тому числі: - земельної ділянки площею 900 кв. м для будівництва та обслуговування будівель закладів побутового обслуговування (для будівництва та обслуговування Будинку краси); - земельної ділянки площею 544 кв. м для будівництва та обслуговування будівель закладів побутового обслуговування (для обслуговування Будинку краси) (а. с. 10).

Рішенням Рівненської міської ради № 3938 від 10 квітня 2014 року «Про затвердження проекту землеустрою та передачу в оренду земельних ділянок на АДРЕСА_1» затверджено проект землеустрою щодо відведення згаданих вище земельних ділянок та на підставі свідоцтва ОСОБА_1 про право власності на нерухоме майно від 23 лютого 2012 року, виданого Виконавчим комітетом Рівненської міської ради відповідно до розпорядження Рівненського міського голови № 57-р від 18 січня 2012 року, зазначені земельні ділянки відповідачці були передані в оренду (а. с. 11).

17 лютого 2015 року Рівненською міською радою відповідачці ОСОБА_1 був направлений проект договору оренди землі від 4 лютого 2015 року, який відповідачка відхилила і не підписала (а. с. 12, 13-14).

Згідно зі 509 ЦК України цивільні права та обов'язки (зобов'язання) виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, в т. ч. з договорів та інших правочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Порядок та умови набуття права користування земельною ділянкою на умовах оренди встановлено Земельним кодексом України та Законом України "Про оренду землі" (далі - Закону).

Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі термінове платне володіння та користування земельною ділянкою, необхідною орендарю для ведення підприємницької та іншої діяльності (стаття 92 Земельного кодексу України).

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки (ч. 1 ст. 124 Кодексу, ч. 2 ст. 16 Закону). Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Статтею 14 Закону передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України.

Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону (ст. 6 Закону).

Статтею 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 126 ЗК України передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" .

Згідно зі ст. 17 Закону об'єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до вимог ст. 210 ЦК України правочин, який підлягає державній реєстрації, є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

З матеріалів справи безспірно вбачається, що договір оренди земельної ділянки сторонами у письмовій формі не укладений і державна реєстрація права оренди цієї ділянки в установленому законом порядку не проведена, оскільки сторони не досягли згоди з усіх істотних умов договору.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про визнання договору оренди земельної ділянки таким, що між сторонами укладений, не ґрунтується на матеріалах справи та не відповідає вимогам закону.

Статтею 24, розділом V Закону України "Про оренду землі", главами 22-24 ЗК України, ч. 2 ст. 16 ЦК України визначений перелік прав позивача про можливі способи захисту його порушених прав щодо підстав та умов використання відповідачкою спірної земельної ділянки.

Проте пред'явлені позивачем до відповідачки позовні вимоги у даній справі зазначеним у згаданих вище нормативних актах способам захисту цивільних прав та інтересів не відповідають.

Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту цивільних прав та інтересів не узгоджується із законом.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси лише у спосіб, визначений законами України.

Позовних вимог про вирішення переддоговірних спорів сторонами у справі не пред'явлено.

З урахуванням викладеного рішення місцевого суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України, через що підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 16, 210, 509, 638 ЦК України, Законом України "Про оренду землі", ст.ст. 123-126, главами 22-24 ЗК України, ст.ст. 4, 10, 11, 60, 303, 304, 307, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду від 5 травня 2015 року скасувати.

Рівненській міській раді Рівненської області у задоволенні позову до ОСОБА_1 про визнання договору оренди землі укладеним відмовити.

Рішення Апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення. Воно може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: