Справа № 209/3820/15-ц
Провадження № 2/209/1695/15
РІШЕННЯ

іменем України

"12" листопада 2015 р. Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Багбая Є.Д.

при секретарі Кукса О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ:

Представник відповідача в судове засідання не зявився, заперечень проти позову не надав.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що між ним та відповідачем ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір строкового банківського вкладу (Депозиту) «Нові гроші» від 28 листопада 2014 року №307231/29527/3-14 строком на три місяці до 28 лютого 2015 року. Відповідно до умов договору позивачем було передано банку грошові кошти в розмірі 6235 доларів США. Договором була встановлена процентна ставка на суму вкладу в розмірі 14% річних. Також було укладено договір строкового банківського вкладу (Депозиту) «Нові гроші» від 28 листопада 2014 року №307231/29526/3-14 строком на три місяці до 28 лютого 2015 року. Відповідно до умов договору позивачем було передано банку грошові кошти в розмірі 272291,47 гривень. Договором була встановлена процентна ставка на суму вкладу в розмірі 26% річних. 19 травня 2015 року, 20 липня 2015 року, 30 липня 2015 року та 3 серпня 2015 року позивач звертався до відповідача с письмовою заявою щодо повернення вкладів з відсотками. Але відповідач ніяких дій щодо повернення вкладу не здійснив. Позивач вважає дії відповідача незаконними просить зобовязати відповідача видати готівкою одноразовою операцією через касу належні позивачу гроші за депозитом №307231/29527/3-14 в розмірі 6235,42 доларів США основної заборгованості, 2450,52 доларів США інфляційних витрат, пеню в розмірі 3% річних за порушення виконання зобовязання в розмірі 89,18 доларів США, проценти за користування грошовими коштами в розмірі 416,15 доларів США, пені в розмірі 3% річних згідно ЗУ «Про захист прав споживачів» в розмірі 32548,89 доларів США, 250 доларів моральної шкоди, всього 41740,16 доларів США, за депозитом №307231/29527/3-14 - 57902,50 гривень основної заборгованості , 22755,68 гривень інфляційних втрат, 828,09 гривень пеню в розмірі 3% річних за порушення виконання зобовязання, проценти за користування грошовими коштами в розмірі 7176,74 гривень, пені в розмірі 3% річних згідно ЗУ «Про захист прав споживачів» в розмірі 302251,05 гривень, 250 доларів моральної шкоди, всього 390914,06 гривень.

Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, просив задовольнити позов в повному обсязі, згоден на заочний розгляд справи.

Представник відповідачав судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно з вимогами ст. 74, 77 ЦПК України, про, що свідчить поштове повідомлення про отримання судової повістки /а.с. 46, 47/. Суд враховуючи вимоги закону щодо розумних строків розгляду справи, відсутності доказів підтверджуючих поважність причини неявки, вважає, що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності. Крім того, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України - суд зважаючи на наявність законних підстав приходить до висновку про можливість у відповідності до вимог ст.169 ЦПК України ухвалити рішення про задоволення позову на підставі наданих сторонами доказів, без вислуховування особистих пояснень відповідача по справі.

Судом досліджені докази по справі:

Досліджені письмові докази по справі шляхом оголошення їх у судовому засіданні:

- договори банківського вкладу №307231/29527/3-14 та №307231/29527/3-14 /а.с. 6, 8/, згідно яких підтверджуються зобовязання сторін по справі щодо виконання умов укладених між ними договорів;

- виписки по рахункам /а.с. 7, 8а/, згідно яких підтверджується залишки на рахунках позивача;

- заяви позивача /а.с. 9-27/, згідно яких підтверджується неодноразове звернення позивача щодо повернення вкладів;

- відповіді банку /а.с. 28-31/, згідно яких підтверджується відмова у поверненні вкладів позивачу.

Вивчивши матеріали справи, зясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно ст. 1060 ЦК України Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства,

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно зі ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Згідно зі ст. 1073 ЦК України У разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або інший дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно до положень ст.1058 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року №492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за №1172/8493, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (п.1.8. Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (п.1.9. Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (п.1.10. Інструкції).

Пункт 10.1. Інструкції передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Пунктом 2.9 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою Правління Національного банку України 01 червня 2011 року №174, зареєстрованої в Міністерстві і юстиції України 25 червня 2011 року за №790/19528 (далі - Інструкція), встановлено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп вечірня чи післяопераційний час), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним і підписом САБ.

Аналіз зазначених правових норм дозволяє дійти висновку, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах №6-118цс14 від 29 жовтня 2014 року, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Крім того, розглядаючи справу "Золотас проти Греції", Європейський суд чітко вказав, що особа, яка розмістила грошову суму в банку, передала йому право використання цієї суми, банк був зобов'язаний зберігати її, й у разі використання з метою одержання прибутку мав повернути еквівалентну суму вкладникові після припинення дії угоди. Отже, власник рахунку міг вважати, що його вклад у банку в безпеці, особливо при отриманні відсотків. Власник рахунку правомірно вважав, що буде повідомлений про ситуацію, яка загрожує суті угоди з банком і його фінансовим інтересам, щоб він міг завчасно зробити дії відповідно до закону та зберегти право на захист свого майна. Подібні довірчі відносини характерні для банківських операцій та банківської справи.

Відмовляючись повернути кошти, що належать клієнтові, банк порушує також і положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також Першого протоколу, ратифікованих Україною. В абз.1 ст.1 протоколу вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ч.1 ст.1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час.

Статтею 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання.

Статтями 10, 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У судовому засіданні встановлені судом обставини та визначені до них правовідносини.

28 листопада 2014 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір строкового банківського вкладу (Депозиту) «Нові гроші» №307231/29527/3-14 строком на три місяці до 28 лютого 2015 року. Відповідно до умов договору позивачем було передано банку грошові кошти в розмірі 6235 доларів США. Договором була встановлена процентна ставка на суму вкладу в розмірі 14% річних. Також 28 листопада 2014 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір строкового банківського вкладу (Депозиту) «Нові гроші» від 28 листопада 2014 року №307231/29526/3-14 строком на три місяці до 28 лютого 2015 року. Відповідно до умов договору позивачем було передано банку грошові кошти в розмірі 272291,47 гривень. Договором була встановлена процентна ставка на суму вкладу в розмірі 26% річних. 19 травня 2015 року, 20 липня 2015 року, 30 липня 2015 року та 3 серпня 2015 року позивач звертався до відповідача с письмовою заявою щодо повернення вкладів з відсотками. Але відповідач ніяких дій щодо повернення вкладу не здійснив. До теперішнього часу грошові кошти позивачу не повернуті.

Суд вважає встановленим наявність фактів, якими частково обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів.

Суд вважає доведеним невиконання відповідачем своїх зобовязань, що підтверджується доказами по справі, та не заперечується відповідачем. Суд вважає дії відповідача щодо неповернення вкладу позивачу на його вимогу протиправними, безпідставними, незаконним та такими що суперечать вимогам договору укладеному між сторонами та вимогам законів України. У звязку з цим банк був зобовязаний повернути вкладнику депозитні кошти з процентами в строк закінчення дії договорів, проте, кошти позивачу повернуті не були, тим самим банк порушив свої грошові зобовязання. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист. Водночас, згідно ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Оскільки між сторонами виникли цивільні права та обов'язки і судом встановлено про їх порушення однією із сторін, суд дійшов висновку про підставність вимог про витребування депозитних вкладів та зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити відсотки за вказаним договором, а у зв'язку з цим задоволення позову в частини повернення суми вкладів та виплати відсотків за їх користування. Відповідно до ч.5 ст.1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Таким чином проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк по день фактичного їх повернення вкладникові.

Аналогічна правова позиція 6-247цс14 викладена у постанові Верховного Суду України від 28 січня 2015 року, яка в силу ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Оскільки судом встановлена протиправна поведінка відповідача щодо неповернення вкладу позивачу, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення суми вкладу та відсотків підлягають задоволенню.

Сума відсотків за договором №307231/29527/3-14 становить: з 28 лютого 2015 року по 21 серпня 2015 року 6235,42х14%х174/365=416,15 доларів США.

Сума відсотків за договором №307231/29526/3-14 становить: з 28 лютого 2015 року по 21 серпня 2015 року 57902,50х26%х174/365=7176,73 гривень.

Суд звертає увагу на те, що на час розгляду справи судом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» постановою правління Національного банку України від 17 вересня 2015 року за №612 було віднесено до категорії неплатоспроможних, а рішенням Виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб №171 від 17 вересня 2015 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» розпочата з 17 вересня 2015 року процедура виведення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації.

Наслідки запровадження тимчасової адміністрації регулюються ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року, згідно якої з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Протягом одного дня після призначення уповноваженої особи Фонду керівники банку забезпечують передачу уповноваженій особі Фонду печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банку, а також протягом трьох днів - передачу бухгалтерської та іншої документації банку. У разі ухилення від виконання зазначених обов'язків винні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

Згідно ч.5, вказаної статті Закону, під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів); зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом.

Беручи до уваги ч.1 ст.26 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», під час тимчасової адміністрації виплата коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, здійснюється в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню три відсотки річних за період з 28 лютого 2015 року по 21 серпня 2015 року в межах позовних вимог за договором №307231/29527/3-14 в розмірі 89,17 доларів США, які розраховуються наступним чином 6235,42х3х174:100:365. За договором №307231/29526/3-14 в розмірі 828,08 гривень, які розраховуються наступним чином 57902,50х3х174:100:365. Зазначений висновок суду узгоджується із правовою позицією 6-239цс13 викладена у постанові Верховного Суду України від 29 травня 2013 року, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

У задоволенні позовних вимог у частині стягнення суми заборгованості за договором №307231/29527/3-14 з урахуванням індексу інфляції суд вважає за необхідне відмовити оскільки сума зобов'язання визначена в іноземній валюті та не залежить від інфляції гривні. Щодо вимог у частині стягнення суми заборгованості за договором №307231/29526/3-14 з урахуванням індексу інфляції суд вважає за необхідне задовольнити, сума заборгованості в даному випадку розраховується наступним чином: ІІс= 110,8 х 114,0 х 102,2 х 100,4 х 99,0 х 99,2 /100 = 1, 27284. Сума заборгованості з урахуванням індексуінфляції за договором №307231/29526/3-14 становить: 57902,5 х 1,27284 = 73701,0036-57902,5 = 15798,50 грн.

Щодо вимог про стягнення пені за Закону України «Про захист прав споживачів» та моральної шкоди, то вони безпідставні виходячи наступного.

Відповідно до ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Пунктом 5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту продукції), відповідно до закону.

При цьому під недоліком слід розуміти будь-яку невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що предявляються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем) (п.15 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Аналіз ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» дає змогу зробити висновок, що зазначена норма є відсилочною.

Разом з тим ні положеннями ЦК, якими врегульовані питання договору банківського вкладу, ні іншими законами та нормативно-правовими актами у цій сфері не передбачено покладення на банк обовязку з відшкодування моральної шкоди у випадку невиконання його зобовязань за договором банківського вкладу.

Пунктом 4 ч.1 ст.611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Таким чином, якщо сторони при укладенні договору банківського вкладу передбачили відповідальність за порушення зобов'язання у вигляді моральної шкоди, відповідна вимога вкладника підлягає задоволенню з урахуванням положень ст.23 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, умовами договору банківського вкладу, укладеного між сторонами не передбачено відшкодування банком моральної шкоди у разі порушення ним зобов'язань.

Положенням ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачається відповідальність виконавця робіт (послуг) за невиконання (прострочення виконання) робіт (послуг).

Послугою за змістом п.17 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Відповідно до п.5 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» фінансова послуга це операція з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

З огляду на наведені норми, залучення коштів у вклад як послуга представляє собою комплекс операцій банку з коштами вкладника: відкриття та ведення депозитного рахунку, облік на ньому коштів, здійснення переказу процентів (на рахунок вкладника чи шляхом видачі готівкою), в результаті якої вкладник отримує матеріальне благо у вигляді прибутку процентів. Разом з тим повернення суми вкладу банком не підпадає під поняття послуги банку з залучення вкладу, а є результатом припинення надання банком зазначеної послуги, що має наслідком виконання банком грошового зобовязання з повернення належної вкладнику суми коштів. Таким чином, відносини з повернення вкладу не підпадають під регулювання ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому у задоволенні позову про стягнення пені слід відмовити.

Судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача згідно вимог ст. 88 ЦПК України в національній валюті України відповідно до офіційного курсу долару США встановленого Національним банком України на день подання позову.

На підставі ст. 525, 526, 530, 611, 623, 625, 1058, 1060, 1073 ЦК України, ст. 1, 2, 36 Закону України «Про банки і банківську діяльність», керуючись ст. 8, 10, 59, 60, 88, 94, 158, 213-215, 218, 169, 224 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів - задовольнити частково.

Зобов'язати ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» видати готівкою одноразовою операцією через касу банку належні ОСОБА_1 кошти за договором банківського вкладу за депозитом №307231/29527/3-14 в розмірі 6235,42 доларів США основної заборгованості, пеню в розмірі 3% річних за порушення виконання зобовязання в розмірі 89,17 доларів США, проценти за користування грошовими коштами в розмірі 416,15 доларів США, всього 6740,74 доларів США, кошти за договором банківського вкладу за депозитом №307231/29527/3-14 - 57902,50 гривень основної заборгованості , 15798,50 гривень інфляційних втрат, 828,08 гривень пеню в розмірі 3% річних за порушення виконання зобовязання, проценти за користування грошовими коштами в розмірі 7176,73 гривень, всього 81705,81 гривень.

Стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» суму судового збору в розмірі 2342 гривні 03 копійки на користь держави.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення /отримання/ рішення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Є.Д. Багбая