У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Ситнік О.М., Євграфової Є.П., Євтушенко О.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства з газопостачання та газифікації «Чернігівгаз» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, за касаційними скаргами ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 грудня

2014 року та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 29 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року Публічне акціонерне товариство з газопостачання та газифікації «Чернігівгаз» (далі - ПАТ з газопостачання та газифікації «Чернігівгаз») звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що відповідачі зареєстровані у АДРЕСА_1. 18 травня 2012 року між ПАТ з газопостачання та газифікації «Чернігівгаз» та ОСОБА_4 укладений договір про надання послуг з газопостачання. ОСОБА_4 є інвалідом війни

І групи і відповідно до п. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має 100 % знижку плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) у межах норм споживання.

Відповідно до розрахунку відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 мають заборгованість за спожитий природний газ за період з 01 серпня 2012 року по 01 травня 2014 року у розмірі

406 грн 35 коп., яку ПАТ з газопостачання та газифікації «Чернігівгаз» просило стягнути солідарно з відповідачів.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області

від 22 грудня 2014 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ПАТ з газопостачання та газифікації «Чернігівгаз» 406 грн 35 коп. заборгованості за спожитий природний газ за період з 01 серпня 2012 року по 01 травня 2014 року, 243 грн 60 коп. судових витрат, а всього 649 грн 95 коп.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 29 січня

2015 року рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 грудня 2014 року у частині вирішення питання про розподіл судових витрат і загальної суми стягнення змінено. Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ПАТ з газопостачання та газифікації «Чернігівгаз» 60 грн 90 коп. судових витрат з кожного. Слова і цифри «а всього 649 грн 95 коп.» з резолютивної частини рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області

від 22 грудня 2014 року виключено. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено, що відповідачі зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 (а. с. 24-27).

18 травня 2012 року між ПАТ «Чернігівгаз» та ОСОБА_4 було укладено договір про надання послуг з газопостачання (а. с. 6-7).

За період з 01 серпня 2012 року по 01 травня 2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 мають заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 406 грн 35 коп., що підтверджується розрахунком боргу (а. с. 8).

Відповідно до ст. 68 ЖК України боржники зобов'язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги, у тому числі і за спожитий природний газ.

Згідно зі ст. 64 ЖК України ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 несуть солідарну майнову відповідальність з оплати за споживання природного газу.

ОСОБА_4 є інвалідом війни І групи і відповідно до п. 5 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон) має право на пільгу, а саме: на 100 % знижку плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) в межах середніх норм споживання (а. с 9).

Відповідно до абз. 4 п. 27 ст. 13 даного Закону пільги щодо плати за комунальні послуги та паливо надаються інвалідам війни та членам їх сімей, які проживають разом з ними, незалежно від виду житла чи форм власності на нього.

Згідно з п. 5 ст. 51 Бюджетного кодексу України № 2456-VI

від 08 липня 2010 року, при наданні пільг та здійсненні видатків з бюджету щодо їх витрат до членів сім'ї пільговика належить: дружина (чоловік), їхні неповнолітні діти (до 18 років); неодружені повнолітні діти, які визнані інвалідами з дитинства І та ІІ групи або інвалідами І групи; особа, яка проживає разом з інвалідом війни І групи та доглядає за ним за умови, що інвалід війни не перебуває в шлюбі; непрацездатні батьки; особа, яка знаходиться під опікою або піклуванням громадянина, що має право на пільги та проживає разом з ним.

До членів сім'ї, на яких розповсюджується пільга, належить дружина ОСОБА_4 - ОСОБА_5

З письмового клопотання Управління праці та соціального захисту населення Ніжинської міської ради від 19 грудня 2014 року № 01-17/02/3609 вбачається, що на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, перебуває ОСОБА_4 і пільги надаються йому та його дружині відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та ст. 51 Бюджетного кодексу України (а. с. 49).

Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є їхніми повнолітніми дітьми і на них пільга не розповсюджується відповідно до п. 5 ст. 51 Кодексу № 2456-VI.

Посилання відповідачів на судові рішення від 22 грудня 2005 року та 17 лютого 2006 року є безпідставним, оскільки на момент ухвалення даних рішень не був прийнятий Бюджетний кодекс України, яким визначено коло осіб, що є членами сім'ї пільговика саме при наданні пільг та здійснення видатків з бюджету щодо їх виплати.

Згідно з п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого

1994 року № 94 «Про порядок надання пільг, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» витрати державних органів, органів місцевого і регіонального самоврядування, підприємств, установ і організацій, пов'язані з наданням пільг, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» покриваються місцевими фінансовими органами на підставі розрахунків, поданих організаціями, шляхом перерахування коштів на їх рахунки в установах банків. Пільги, передбачені зазначеним Законом, надаються підприємствами, установами і організаціями з наступним відшкодуванням їх з бюджету за встановленими нормами у погоджені з фінансовими органами терміни. Отже, видатки на відшкодування витрат за надані пільговику послуги здійснюються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань, які в свою чергу формуються виходячи із норм споживання послуг та не покривають наднормове фактичне споживання. Наднормове споживання послуги оплачується самим споживачем, що узгоджується з правовою позицією, викладеної у Постанові Верховного Суду України

від 15 січня 2014 року у справі № 6-153цс13.

Суди обґрунтовано дійшли висновку, що відповідно до п. 5 ст. 7 Закону України від 22 жовтня 1993 року «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» пільг щодо плати за комунальні послуги та паливо застосовуються до ОСОБА_4 та ОСОБА_5, відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до членів сім'ї пільговика при наданні пільг не належать і пільга їм не надається.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційні скарги відхилити, а рішення суду першої інстанції в незміненій частині та рішення апеляційного суду у справі - залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області

від 22 грудня 2014 року незміненій частині та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 29 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М., Євграфова Є.П., Євтушенко О.І.