22 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого: Качана В.Я.
Суддів: Рейнарт І.М., Барановської Л.В.
при секретарі: Грабовій Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 11 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -
У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу.
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 11 березня 2015 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 38 506,74 грн., а також судовий збір в сумі 394,30 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить суд скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 11 березня 2015 року, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на порушення норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 17.07.2014 ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 34 300,00 грн. в борг, а ОСОБА_1 зобов'язався повернути зазначену суму коштів до 15.09.2014, про що свідчить розписка від 17.07.2014 (а.с. 3).

Як вбачається з матеріалів справи, зазначені грошові кошти відповідачем позивачу у визначений строк повернуті не були.

Справа 752/18330/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6372/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Чередніченко Н.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Качан В.Я.
Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Враховуючи викладене та обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог шляхом стягнення суми боргу, 3% річних та індексу інфляції, оскільки відповідачем ОСОБА_1 не спростовано належними та допустимими доказами позовні вимоги щодо відсутності боргу перед ОСОБА_2

За таких обставин, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до обставин справи, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 11 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: