Справа № 583/1450/15-ц
23 червня 2015 року м. Охтирка
Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді Верес М.Ф.
при секретарі Чепура В.С.
з участю представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Центр надання адміністративних послуг в м. Охтирка та Охтирському районі про усунення перешкод у володінні та користуванні обєктом права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
12 травня 2015 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно договору дарування від 18.07.2002 року їй належить ? частина жилого будинку із господарськими спорудами та надвірними будівлями за адресою м. Охтирка, вул. Київська, 86 Сумської області, що складає квартиру № 2 зі складовими житлових приміщень: веранди (2-1) площею 6.3 кв.м., кухні (2-2) площею 7.70 кв.м., житлової кімнати (2-3) площею 12.0 кв.м., житлової кімнати (2-4) площею 10.0 кв.м., тамбура з ганком ІІ площею 3.9 кв.м. зі сходинками. 16.09.1986 року у вищевказаній квартирі був зареєстрований ОСОБА_3. Разом з позивачкою в даному житловому будинку проживає сімя позивачки та неповнолітня дитина. Відповідач більш ніж 3 роки у квартирі не проживає, не з'являвся, участі в її утриманні не приймає, комунальні послуги не сплачує. Відповідач фактично не проживає у спірному будинку, квартира на праві власності належить позивачці, відповідач має постійне місце проживання в іншому місці. З урахуванням збільшених позовних вимог від 05.06.2015 року позивачка просить суд усунути перешкоди у володінні та користуванні обєктом права приватної власності ОСОБА_2 у вигляді ? частини житлового будинку із господарськими спорудами та надвірними будівлями за адресою по вул. Київській, 86 в м. Охтирка Сумської області, що складає квартиру № 2, шляхом визнання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням, зазначивши в рішенні суду, що визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням у вигляді квартири АДРЕСА_1 є підставою для зняття його з паспортної реєстрації без його участі, що має здійснюватися Центром надання адміністративних послуг в м. Охтирка та Охтирському районі.
В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2 ОСОБА_1 позов підтримав повністю і пояснив суду, що відповідач ОСОБА_3 більш ніж 3 роки у квартирі АДРЕСА_1 не проживає, участі в її утриманні не приймає, комунальні послуги не сплачує, до вищевказаної квартири не зявляється. Відповідач фактично не проживає у спірному будинку, квартира на праві власності належить позивачці, відповідач має постійне місце проживання в іншому місці. З урахуванням збільшених позовних вимог від 05.06.2015 року просить суд усунути перешкоди у володінні та користуванні обєктом права приватної власності ОСОБА_2 у вигляді ? частини житлового будинку із господарськими спорудами та надвірними будівлями за адресою по вул. Київській, 86 в м. Охтирка Сумської області, що складає квартиру № 2, шляхом визнання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням, зазначивши в рішенні суду, що визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням у вигляді квартири АДРЕСА_1 є підставою для зняття його з паспортної реєстрації без його участі, що має здійснюватися Центром надання адміністративних послуг в м. Охтирка та Охтирському районі.
Відповідач, будучи своєчасно увідомленим повісткою суду про день та час розгляду цивільної справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив.
Представник третьої особи Центр надання адміністративних послуг в м. Охтирка та Охтирському районі до початку судового засідання надали суду письмову заяву про розгляд справи без участі їх представника.
На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав.
Згідно вимог ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до вимог ст. 156 ч. 1 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно ч. 3 ст. 156 Житлового Кодексу України члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку.
З матеріалів справи вбачається, що згідно договору-дарування від 18.07.2002 року позивачці належить ? частина жилого будинку із господарськими спорудами та надвірними будівлями, що складає квартиру АДРЕСА_2. (а.с. 7).
01 березня 2008 року ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище на ОСОБА_5. (а.с. 6).
У квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані позивачка з сімєю та відповідач по справі ОСОБА_3 (а.с. 18).
Згідно довідки Виконавчого комітету Охтирської міської ради № 566 від 11.06.2015 року ОСОБА_6 зареєстрована і проживає ІНФОРМАЦІЯ_2 і має склад сімї : мати ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4. ОСОБА_3 зареєстрований за вищевказаної адресою, але не фактично не проживає. (а.с.41).
Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-БП № 067633 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Охтирського міського управління юстиції Сумської області від 27.08.2002 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 розірвано. (а.с.43).
Допитана в якості свідка ОСОБА_7 пояснила суду, що є матірю позивачки, проживає у ІНФОРМАЦІЯ_5 та підтвердила суду, що спірна квартира згідно договору дарування належить доньці ОСОБА_2 Відповідач ОСОБА_3 більше трьох років у вищевказаній квартирі не проживає, витрат по утриманню квартири не несе, комунальні послуги не сплачує, у квартирі не зявляється, виїхав на постійне місце проживання до матері в с. Чернеччина Охтирського району Сумської області.
Судом встановлено, що відповідач по справі більш ніж три роки в спірній квартирі не проживає, житлом не користується. Витрат по утриманню житла не несе.
Доказів поважності причин непроживання в ньому, суду не надано.
Зазначені обставини підтверджуються наданими позивачем доказами та показами свідка ОСОБА_7, яка підтвердила ті обставини, що відповідач більше трьох років у спірній квартирі не зявлявся, житлом не цікавився.
Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Відповідно до положень ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_3 понад рік без поважних причин не проживає в спірному житлі, не користується ним, фактично втратив до нього інтерес, проживає в іншому місці, спільних витрат по утриманню житла не несе, зазначеними діями відповідач порушує житлові права позивачки, пов'язані з утриманням житла, без визнання його втратившим право користування житлом, позивачка позбавлена можливості зняти його з реєстрації та сплачувати комунальні платежі відповідно до кількості фактично мешкаючих в приміщенні осіб.
Таким чином, суд вважає за можливе визнати ОСОБА_3 втратившим право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_3, а тому вимоги позивачки підлягають задоволенню.
Згідно вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.
Враховуючи вищевикладене, рішення суду про визнання ОСОБА_3 втратившим право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_3 згідно вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є підставою для зняття відповідача ОСОБА_3 з реєстрації у квартирі АДРЕСА_2.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 були понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору та витрат на правову допомогу фахівця в галузі права ОСОБА_1
Згідно ст. 84 ЦПК України - витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків, надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.
Згідно ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» - розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
В обґрунтування понесених витрат на правову допомогу представником ОСОБА_2 ОСОБА_1 надано договір про надання правової допомоги від 12.05.2015 року, укладений між ОСОБА_2 та фахівцем в галузі права ОСОБА_1, акт виконаних робіт за договором про надання правової допомоги, розрахункова квитанція від 12.05.2015 року на суму 1500,00 гривень.
Як передбачено ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем в галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.
Судом встановлено, що фахівцем в галузі права ОСОБА_1 надавалась правова допомога під час участі в судових засіданнях, а саме: 05.06.2015 року з 10 год. 56 хв. по 11 год. 05 хв. тривалістю 9 хвилин, 22.06.2015 року з 10 години 13 хвилин по 10 годину 48 хвилин, тривалістю 35 хвилини, що підтверджується журналами судового засідання від 05.06.2015 року та 22.06.2015 року по даній справі.
Враховуючи характер спірних правовідносин, ступінь складності справи та необхідний і фактично наданий фахівцем в галузі права обсяг правової допомоги, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, часу витраченого на участь у судовому засіданні, а саме 44 хвилини, суд вважає, що з ОСОБА_3 в розумінні ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» необхідно стягнути 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі в судовому засіданні, що становить 487 грн. 20 коп. за годину роботи. Час витрачений фахівцем в галузі права в судових засіданнях становить 44 хвилини. 44 хвилини х 40 % = 357,28 гривень. З урахуванням часу витраченого фахівцем в галузі права на проведення консультації, складання процесуальних документів, зазначених у акті виконаних робіт, суд вважає витрати на правову допомогу в сумі 1500 гривень обґрунтованими і такими, що підлягають стягненню на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 71, 72, 405 Житлового кодексу України, ст.ст. 3, 10-11, 57-60, 80, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, таким, що втратив право користування жилим приміщенням у вигляді ? частини житлового будинку із господарськими спорудами та надвірними будівлями за адресою по вулиці Київській, 86 в м. Охтирка Сумської області, що складає квартиру № 2.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 сплачену позивачкою суму судового збору в розмірі 243 гривні 60 копійок та 1500 гривень понесених нею витрат на правову допомогу, а всього 1743 гривні 60 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте Охтирським міськрайонним судом Сумської області, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Суддя : М.Ф. Верес