Справа № 202/1714/14-ц
Провадження № 2/0202/1364/2015
08 червня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючої судді Зосименко С.Г.
при секретарі Журавльов А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 та його представник у судове засідання зявилися, проти задоволення позову заперечували. Суду пояснили, що кінцевий термін повернення кредиту 10.11.2008 року, кінцевий термін спливу строку позовної давності до вимог із звернення стягнення та стягнення суми основного боргу є 10.11.2011 року, а по вимогам стягнення неустойки кінцевий термін спливу строку позовної давності 10.11.2009 року. Представником позивача не надано доказів поважності пропуску терміну звернення до суду у 2014 році і позивач не просив поновити строк позовної давності. Просив відмовити у задоволенні позову з звязку із пропуском строку позовної давності.
Представник відповідача ПАТ «А-Банк» подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.
Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором № CSJWSE00000844 від 10.11.2005 року між позивачем та відповідачем ПАТ «Акцент-Банк» був укладений договір поруки № 167 від 20.10.2010 року.
Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовні давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовні давність строком один рік.
Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права.
Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦП України позовні давність застосовується за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення, а відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові.
Відповідач ОСОБА_1 подав до суду заяву про застосування строку позовної давності.
Судом встановлено, що строк дії кредитного договору № CSJWSE00000844 від 10.11.2005 року закінчився 10.11.2008 року, позовна давність за даним договором сплинула 10.11.2011 року. Позивач направляв досудову вимогу до відповідача ОСОБА_1 17.12.2013 року, а звернувся із даним позовом до суду 05.02.2014 року. Позивач із заявою про поновлення строку позовної давності не звертався. Таким чином, сплив строку позовної давності є підставою для відмови у позові.
У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 257, 258, 261, 267 ЦК України, п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ст.ст. 11, 15, 27, 60, 61, 212-215, 224 ЦПК України, суд
У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк, з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Суддя С.Г. Зосименко