УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2015 року Іллічівський районний суд м.Маріуполя в складі:

головуючого судді Харитонової Г. Л при секретарі Лавренко Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі заяву представника Публічного акціонерного товариства « Азовзагальмаш» про скасування судового наказу № 2-н/264/456/2015 року, виданого 23.04.2015 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області,-

В С Т А Н О В И В:

12 травня 2015 року до Іллічівського районного суду м. Маріуполя надійшла заява представника Публічного акціонерного товариства « Азовзагальмаш » про скасування судового наказу № 2-н/264/456/2015 року від 23.04.2015 року виданого Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області про стягнення з ПАТ « Азовзагальмаш » на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі в сумі 4 145, 63 грн., та витрат по сплаті судового збору у розмірі 121,80 гривень.

Представник Публічного акціонерного товариства « Азовзагальмаш » у своїй заяві вказала, що судовий наказ підлягає скасуванню, оскільки прокурор, звертаючись в інтересах ОСОБА_1 в своїй заяві посилається на вимоги ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру». Між тим, вказана норма закону не дає підстав прокурору на таке звернення, оскільки відповідно до її норми підставою представництва в суді інтересів громадянина є його неспроможність через фізичний стан, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження. Наявність таких підстав має бути підтверджена прокурором шляхом надання суду відповідних відомостей. Пакет документів, який додано до заяви про видачу судового наказу, не містить відомостей про неспроможність ОСОБА_1 в рамках перелічених законом підстав самостійно звернутись до суду із заявою про видачу судового наказу, а її посилання в заяві на імя прокурора Іллічівського району м. Маріуполя на свій фізичний та матеріальний стан, не підтверджується жодними відомостями. Крім того, в якості доказу наявності заборгованості, заявник додав до своєї заяви лише копію розрахункового листа та виписку банка по картковому рахунку, які в жодному разі не можуть бути доказами наявності, чи відсутності заборгованості з боку ПАТ « Азовзагальмаш ». З огляду на зазначене, між сторонами існує спір щодо розміру заборгованості з заробітної плати, тобто спір про право, що унеможливлює розгляд заяви ОСОБА_1 в порядку наказного провадження.

Сторони до судового засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Неявка сторін не перешкоджає розгляду вказаної заяви.

Відповідно до ч.3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів, вбачається спір про право.

Відповідно до постанови №2 Пленуму ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», згідно ст.121 Конституції України, ч.2 ст.45 ЦПК України прокурор, може шляхом предявлення позову в суді першої інстанції або на будь-якій стадії цивільного процесу здійснювати представництво громадян у випадках, передбачених законом, і представництво держави, підстави якого обґрунтовує сам, у тому числі Генеральний прокурор України та його заступники, підпорядковані прокурори та їх заступники, старші помічники і помічники прокурора.

Як вбачається з рішення Конституційного суду України від 08.04.1999 року із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулось чи може відбутись порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

ОСОБА_1 звернулася до прокурора Іллічівського району м.Маріуполя з заявою з проханням захисту її інтересів, у звязку з тим, що у підприємства перед нею виникла заборгованість з виплати заробітної плати при її звільненні, яка ставить її у тяжке матеріальне становище, вона не має ні фізичної ні матеріальної можливості захищати свої права та реалізовувати процесуальні повноваження, та є пенсіонером.

Однак, в якості доказу наявності заборгованості, заявник додав до своєї заяви лише копію розрахункового листа та виписку банка по картковому рахунку, які в жодному разі не можуть бути доказами наявності, чи відсутності заборгованості з боку ПАТ « Азовзагальмаш ».

З огляду на зазначене, між сторонами існує спір щодо розміру заборгованості з заробітної плати, тобто спір про право, що унеможливлює розгляд заяви ОСОБА_1 в порядку наказного провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява представника Публічного акціонерного товариства « Азовзагальмаш », підлягає задоволенню, а судовий наказ скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 105-1 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Заяву представника Публічного акціонерного товариства « Азовзагальмаш » про скасування судового наказу від 23.04.2015 року, виданого Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області, задовольнити.

Скасувати судовий наказ по справі № 2-н/264/456/2014 від 23.04.2015 року про стягнення з ПАТ « Азовзагальмаш » на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі в сумі 4 145, 63 грн., та витрат по сплаті судового збору у розмірі 121,80 гривень, розяснивши стягувачу, що заявлені вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо предявлення позову.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:

ОСОБА_2