Ухвала

іменем україни

27 травня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Горелкіної Н.А., Євграфової Є.П., Завгородньої І.М., Євтушенко О.І., Іваненко Ю.Г.,
за участю представника відповідача - Трегуб О.А.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа - ОСОБА_8, про захист прав споживачів, стягнення сум невикористаних грошових коштів, за касаційними скаргами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2014 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2008 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з указаним позовом до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором та розірвання договору.

У жовтні 2008 року ОСОБА_7 звернувся до суду із зустрічним позовом та з урахуванням уточнення до позову просив суд стягнути з ПАТ «Укрсоцбанк» на його користь 879 780 грн невикористаних грошових коштів, які залишилися на поточному мультивалютному рахунку № НОМЕР_1, посилаючись на те, що 23 серпня 2006 року між ним та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі - АКБ СР «Укрсоцбанк»), правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», був укладений кредитний договір № 1/55-6, відповідно до якого банк надав йому кредит у сумі 80 000 євро для придбання нерухомого майна.

23 серпня 2006 року ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 придбали нерухоме майно, на придбання якого надавалися кошти, а також укладений договір іпотеки № 730, за яким передано в іпотеку придбане нерухоме майно.

ОСОБА_7 вказував, що 23 серпня 2006 року на його ім'я був відкритий поточний мультивалютний рахунок № НОМЕР_1 в євро та доларах США, на який було зараховано 110 000 дол. США.

Позивач за зустрічним позовом зазначав, що умовами кредитного договору передбачено, що у разі непроведення погашення чергової частини платежу в поточному місяці необхідні суми списуються банком з поточного рахунка позичальника. Банк не здійснював списання суми заборгованості із мультивалютного рахунка та зазначені кошти банком не були використані.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2013 року позовна заява ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості та розірвання кредитного договору залишена без розгляду.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2014 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2014 року рішення місцевого суду змінено у частині обґрунтування відмови у позові. В іншій частині рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_8 просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову повністю, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги слід відхилити виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7, суд першої інстанції виходив з наступного.

23 серпня 2006 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_7 був укладений кредитний договір № 1/55-6, відповідно до якого банк надав кредит у сумі 80 000 євро для придбання нерухомого майна.

Пунктом 1.1 кредитного договору визначений порядок погашення суми заборгованості, а саме: до 10 числа кожного місяця по 667 євро.

Позичальник (ОСОБА_7І.) доручає кредитору (банку) здійснювати договірне списання з рахунків позичальника: в останній день кожного періоду, зазначеного в п. 1.1 договору, сум, що підлягають сплаті за кредитом, а у разі, якщо на рахунках позичальника відсутні грошові кошти - в день надходження грошових коштів (п. 2.7 договору).

Суд першої інстанції дійшов висновку, що зазначене списання не є обов'язком банку (такий не встановлений кредитним договором), а є правом банку і не є підставою для стягнення сум невикористаних коштів. Також позивачем за зустрічним позовом не надано доказів того, що між ним та банком укладений договір банківського рахунка, а тому суд першої інстанції не мав можливості встановити, на яких умовах він був укладений, на який строк, порядок використання та зарахування коштів, відповідальність сторін за порушення його умов. Позивач не звертався з вимогами про порушення відповідачем умов договору банківського рахунка та застосування наслідків зазначеного договору.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення місцевого суду у частині обґрунтування відмови у позові, виходив з того, що належні та допустимі докази, які б підтверджували внесення позивачем на поточний рахунок № НОМЕР_1 коштів у розмірі 110 000 євро, суду не надано. Посилання позивача на квитанцію № 1 як на доказ внесення коштів апеляційним судом не прийнято до уваги та не є підставою для їх стягнення, оскільки згідно з довідками банку, рух коштів за вказаним рахунком з дати відкриття 23 серпня 2006 року відсутній.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційних скарг, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційних скарг та залишення без змін рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2014 року, оскільки судове рішення законне та обґрунтоване, а доводи касаційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Касаційну скаргу ОСОБА_8 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий Н.А. Горелкіна
Судді:Є.П. Євграфова О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко