Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Черемошненська сільська рада Тиврівського району Вінницької області про визначення порядку роздільного володіння та користування земельною ділянкою, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 11 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 06 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до Тиврівського районного суду Вінницької області із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визначення порядку роздільного володіння та користування земельною ділянкою, посилаючись на те, що відповідно до рішення 15 сесії 6 скликання Черемошненської сільської ради Тиврівського району від 17 липня 2012 року їй було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, яка розташована в АДРЕСА_1, загальною площею 0,57 га, в тому числі 0,25 га - для обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею, 0,32 га - для ведення особистого селянського господарства. Відповідну технічну документацію позивачу було виготовлено з дотриманням стандартів, норм і правил в сфері землеустрою.

Для подальшого оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки необхідно, щоб межі земельних ділянок, які зазначені в технічній документації із землеустрою були узгоджені із суміжними землевласниками та землекористувачами. Однак суміжні землекористувачі: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відмовляються від підписання акту встановлення та закріплення меж земельної ділянки без вказівки будь-яких вагомих причин, саме тому позивачка звернулась до суду з вказаним позовом та просила визначити порядок роздільного володіння та користування земельними ділянками між будинковолодінням ОСОБА_4 по АДРЕСА_1, та між будинковолодіннями ОСОБА_5 по АДРЕСА_2, і ОСОБА_6 по АДРЕСА_3 за висновком судової будівельно-технічної експертизи.

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 11 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 06 березня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_4, не погоджуючись з даними рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосуваннями судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить їх скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано виходив із відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивачкою не надано належних та допустимих доказів, які б підтвердили, якими саме діями ОСОБА_6 та ОСОБА_5 порушені її права користування земельною ділянкою. Крім того, позивачка не зверталась до Черемошненської сільської ради Тиврівського району Вінницької області щодо встановлення меж земельних ділянок.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 11 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 06 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Т.Л. Ізмайлова
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук