АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/3913/15 Головуючий 1 інстанції - Рибальченко І.Г.
Справа № 626/2767/14-ц Доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія відшкодування шкоди
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Коростійової В.І., Гуцал Л.В.,

за участю секретаря - Черепахи С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красноградського районного суду Харківської області від 12 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного аграрного орендного підприємства «Промінь» про стягнення шкоди, завданої невиконанням рішення суду, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 07.04.2014 року визнано недійсним договір оренди земельної ділянки за №170 від 12.10.2004 року, укладений між ОСОБА_1 та ПАОП "Промінь", виконання рішення відстрочено до 01.09.2014 року. Позивач у вересні 2014 року звернувся до відповідача з вимогою про повернення йому земельної ділянки з встановленням меж в натурі, після чого ОСОБА_1 разом з іншими особами, замовив в ПП "Земстройпроект" роботи для визначення меж та сплатив 1200 грн. ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача сплачені кошти в відшкодування завданої йому шкоди, посилаючись на ст. 1166 ЦК України, оскільки, на його думку, добровільно відповідач свій обов'язок по поверненню сформованої земельної ділянки з відновленими межами не виконав.

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 12 березня 2015 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати, задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу посилається на неповне зясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм права. Посилається на ті самі доводи, якими обгрунтовував заявлені позовні вимоги.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Як зазначено в ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом першої інстанції встановлено, не заперечується сторонами, що рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 07.04.2014 року визнано недійсним договір оренди земельної ділянки за №170 від 12.10.2004 року, укладений між ОСОБА_1 та ПАОП "Промінь". Відстрочено виконання рішення до 01.09.2014 року.

Право приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 6,05 гектарів в межах згідно плану підтверджено Державним актом від 16.01.2003 року.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди з посиланням на ст. 1166 ЦК України.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" №6 від 27.03.1992 року. з послідуючими змінами, роз'яснено, що матеріальна шкода, заподіяна особі і майну громадянина або майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. 1, ч. 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що шкода у розмірі 1200 грн. була завдана позивачу винними діями або бездіяльністю відповідача.

Позивач наполягає, що у вересні 2014 року звертався до відповідача з вимогою про повернення йому земельної ділянки з встановленням меж в натурі, проте матеріали справи належних та допустимих доказів направлення позивачем та отримання відповідачем звернення із зазначеним змістом не містять.

Матеріали справи містять копію вимоги від 06 жовтня 2014 року про відшкодування витрат пов*язаних із виконанням рішення суду в сумі 1200 грн. (а.с. 7)

Крім того, матеріали справи містять заяву від 26.09.2014 року наступного змісту: «Згідно рішення суду і закінчення с/г робіт доводимо до вашого відома про визначення земельних ділянок земельних паїв кад. № :08:000:0088 пл. 6,03 га., кад. № :08:000:0092 пл. 6,05 га. кад. № :08:000:0088 пл. 6,20 га.»

Із тексту зазначеної заяви не вбачається, що позивач вимагає повернення земельної ділянки з встановленням меж в натурі. Крім того, відсутні будь-які докази направлення позивачем такої заяви на адресу відповідача та отримання її відповідачем .

Судом встановлено, не заперечується сторонами, що позивач з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння не звертався, рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 07.04.2014 року питання про застосування наслідків недійсності правочину не вирішувалось.

Крім того, із описової частини рішення Красноградського районного суду Харківської області від 07.04.2014 року вбачається, що звертаючись до суду з позовом про визнання договору оренди недійсним, ОСОБА_1 вказував, що між ним та ПАОП "Промінь" в 2000 році був укладений договір оренди спірної земельної ділянки строком на чотири роки та, після закінчення строку дії цього договору, йому стало відомо про укладення між ним та відповідачем іншого договору від 12.10.2004 року. Саме останній договір від 12.10.2004 року був визнаний недійсним в судовому порядку, договір укладений в 2000 році позивачем не оспорювався.

Таким чином, первісно в користування відповідача земельна ділянка передавалася за правомірною угодою та матеріали справи справи не містять належних та допустимих доказів того, що межові знаки були знесені саме відповідачем без згоди на це позивача та у зв*язку з використанням її за договором оренди від 12.10.2004 року, який визнано недійсним в судовому порядку.

За таких обставин правильним є висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Красноградського районного суду Харківської області від 12 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді