АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Петренко І.О.

суддів - Котушенко С.П., Романюк М.М.

при секретарі - Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську за апеляційною скаргою Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області та заявою Дніпропетровського міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області про приєднання до апеляційної скарги та зп апеляційною скаргою Прокуратури Дніпропетровської області на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Прокуратури Дніпропетровської області, Дніпропетровського міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду позовом та просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачів на його користь моральну шкоду в сумі 100 000 грн.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 26 січня 2014 року він був затриманий органами міліції, йому було вручено повідомлення про підозру та 27 січня 2014 року до нього був застосований запобіжний захід у вигляді утримання під вартою, який 03 лютого 2014 року був скасований та замінений на домашній арешт.

28 травня 2014 року було винесено постанову про закриття кримінального провадження в частині підозри ОСОБА_2 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю події кримінального правопорушення. Незаконне притягнення його до кримінальної відповідальності, незаконне затримання, взяття під варту та тримання під вартою завдали йому значної моральної (немайнової) шкоди, яку він просить відшкодувати .

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Суд стягнув за рахунок Державного бюджету України з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

У задоволенні іншої частини вимог суд відмовив (а.с.50-52).

В апеляційній скарзі Державна казначейська служба України, до якої з заявою приєдналось Дніпропетровське міське управління ГУМВС України в Дніпропетровській області, просять в частині задоволених вимог скасувати рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2014 року та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В апеляційній скарзі Прокуратура Дніпропетровської області просить рішення змінити , зменшивши розмір моральної шкоди.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду - зміні, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 січня 2014 року позивач був затриманий робітниками міліції та доставлений до Бабушкінського райвідділу. Того ж дня йому вручено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 294 КК України.

27 січня 2014 року на підставі подання слідчого СВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська постановив ухвалу про застосування до позивача запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 27 березня 2014 року.

На вказану ухвалу була подана апеляційна скарга.

03 лютого 2014 року апеляційний суд Дніпропетровської області апеляційну скаргу задовольнив частково. Ухвала Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2014 року про обрання щодо позивача запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасована, та постановлено нову ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області, якою застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_2 запобіжний захід - у вигляді заборони залишати цілодобово строком до 26 березня 2014 року місця проживання ( ар. сп. 10).

19 лютого 2014 року Бабушкінський районний суду м. Дніпропетровська постановив ухвалу про звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 1 Закону України №131-VII від 29 січня 2014 року "Про усунення негативних наслідків та недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань". Кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст. 294 КК України - закрито ( ар. сп. 11-12).

10 квітня 2014 року ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2014 року було скасовано і призначено новий судовий розгляд у суді першої інстанції ( ар. сп. 13-14).

20 травня 2014 року Бабушкінський районний суду м. Дніпропетровська виніс ухвалу про відмову в задоволенні клопотання заступника прокурора м. Дніпропетровська про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_2 на підставі Закону України №737-УІІ від 29 січня 2014 року "Про усунення негативних наслідків та недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань", а клопотання і додані матеріали повернуті до прокуратури м. Дніпропетровська для здійснення кримінального провадження в загальному порядку.

28 травня 2014 року старшим прокурором прокуратури м. Дніпропетровська було винесено постанову про закриття кримінального провадження в частині підозри ОСОБА_2 на підставі п.1 ч.1 ст. 284 КПК України за відсутністю події кримінального правопорушення ( ар. сп. 15-16).

Оскільки проти ОСОБА_2 була незаконно порушена кримінальна справа і він перебував під слідством 4 місяці 2 дні, при цьому 8 днів до нього був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а решту часу він знаходився під домашнім арештом , тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що були зруйновані нормальні життєві зв'язки позивача, що він був позбавлений спілкування зі своєю сім'єю, друзями і стосунків з оточуючими людьми і, що цим йому завдана моральна шкода , право на відшкодування якої гарантоване Конституцією України, Законом.

Вирішуючи питання щодо визначення розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу державою, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про часткове задоволення цих вимог. Обговорюючи питання про розмір суми , стягнутої на користь позивача на відшкодування моральної шкоди колегія суддів виходить з роз"яснень , що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 „ Про судову практику в справах про відшкодування зазначеної шкоди „ , а саме про те , що розмір відшкодування суд повинен визначати залежно від характеру немайнових витрат ( їх тривалості , можливості відновлення) і з урахуванням інших обставин. Зокрема , враховується стан здоров"я потерпілого - позивача по справі , тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках , час та зусилля , необхідні для відновлення стану. При цьому суд виходить також із засад розумності , виваженості та справедливості.

Доводи апеляційних скарг з заявою про приєднання про те , що позивачем не було доведено як розмір спричиненої йому шкоди так і причинний зв»язок між закритим на даний час кримінальним провадженням і морально-правовими наслідками його визнати , виходячи з вище наведеного не можна.

Доводи , як Прокуратури Дніпропетровської області , так Державної казначейської служби України в апеляційних скаргах про те, що позивач не надав суду доказів в підтвердження спричиненої йому моральної шкоди не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони суперечать матеріалам справи, встановленим судом дійсними обставинам справи та діючому матеріальному і процесуальному праву.

Так , згідно до положень ст. 212 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Спричинення позивачу моральної шкоди, в результаті незаконного порушення кримінальної справи, перебування під слідством 4 місяці 2 днів, при цьому 8 днів тримання під вартою, а решту часу під домашнім арештом , знайшло своє підтвердження під час розгляду справи по суті.

Разом з тим, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції безпідставно стягнув на користь ОСОБА_2 моральну шкоду з Державної казначейської служби України.

Суд першої інстанції не врахував, що відповідно до вимог чинного законодавства (зокрема ЗУ « Про порядок відшкодування шкоди , завданої громадянинові незаконними діями органів , що здійснюють оперативно-розшукову діяльність , органів досудового розслідування , прокуратури і суду» від 3 січня 1995 року , з наступними змінами та доповненнями та ст.ст. 1173-1175 ЦК України ) , шкода відшкодовується державою, тобто стягується з державного бюджету (шляхом зобов'язання казначейської служби здійснити відповідну виплату за рахунок коштів Державного бюджету України), а не з казначейської служби , як юридичної особи.

Таким чином, позивачу заподіяно шкоду, яка підлягає стягненню з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України.

Виходячи з наведеного , колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції у вказаній частині змінити, та постановити нове рішення.

Керуючись ст.ст. 303,307,309,316,319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Прокуратури Дніпропетровської області - відхилити.

Апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області та заявою Дніпропетровського міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області про приєднання до апеляційної скарги - задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2014 року - змінити.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_2 50 000 грн. ( п»ятдесят тисяч грн..) в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині - рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку .

Головуючий суддя - І.О. Петренко

Судді - С.П.Котушенко

· М.М. Романюк

·

·