У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,
суддів:Гулька Б.І.,Закропивного О.В.,
Черненко В.А., Штелик С.П.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Вилківського територіального відділу Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання та відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства до ОСОБА_6 про стягнення шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 16 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 25 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року Вилківський територіальний відділ Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання та відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства (далі - відділ ЗЧБ) звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 20 червня 2014 року о 09 год. 05 хв. ОСОБА_6 спільно з особою, стосовно якої відсутні дані про її притягнення до відповідальності, знаходячись на озері Сасик в районі с. Глибоке Татарбунарського району Одеської області, з метою зайняття незаконним рибним промислом, здійснив незаконний вилов риби: судак - у кількості 227 шт., карась - 44 шт., сазан - 1 шт., лящ - 65 шт., білизна - 12 шт., чим заподіяв рибним запасам України збиток, який згідно такс для обчислення розміру збитків, завданих за незаконне вилучення цінних видів риб у районі дії Правил рибальства, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1209 від 21.11.2011 р <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2011_11_21/pravo1/KP111209.html?pravo=1>., становить суму 130934 грн. Постановою Татарбунарського районного суду Одеської області від 31 березня 2014 року провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 85 КУпАП, відносно ОСОБА_6 закрито, у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строку, протягом якого може бути накладено адміністративне стягнення.

Посилаючись на те, що вказана шкода, завдана ОСОБА_6 незаконним виловом риби, до теперішнього часу добровільно не відшкодована, позивач просив суд задовольнити позов на підставі ст. 1166 ЦК України.

Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 16 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25 березня 2015 року, позов задоволено.

Стягнено з ОСОБА_6 на користь Вилківського територіального відділу Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання та відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства шкоду, завдану рибному господарству України внаслідок порушень правил рибальства та охорони водних біоресурсів у розмірі 130934 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Згідно вимог ст. 66 Конституції України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_826057/ed_2014_03_02/pravo1/Z960254K.html?pravo=1>, кожен зобов'язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про тваринний світ» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_52/ed_2014_10_14/pravo1/T012894.html?pravo=1>, громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу.

Як передбачено ч. 1 ст. 63 вказаного Закону <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_369/ed_2014_10_14/pravo1/T012894.html?pravo=1>, порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Згідно ст.10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», до повноважень посадових осіб органів рибоохорони відноситься, зокрема, подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної суб'єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

Статтею 20 зазначеного Закону визначено, що шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності.

З протоколу про адміністративне правопорушення № 000352-546 від 20 червня 2013 року вбачається, що головним державним інспектором відділу оперативного реагування Головрибводу складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 85 КУпАП <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_981982/ed_2014_11_25/pravo1/KD0005.html?pravo=1>, про те, що 20 червня 2013 року о 09 год. 05 хв. ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 у рибогосподарському водоймищі - озері Сасик, в районі с. Глибоке Татарбунарського району Одеської області з човна «Прогрес-2» з підвісним двигуном «Вихор-30» здійснював незаконне вилучення водних живих ресурсів промисловими знаряддями лову - сітками у кількості 18 шт., всі висотою 1,7 м, довжиною 75 м, 6 шт. з яких вічком 30 мм, інші 6 шт. вічком 32 мм, інші 6 шт. вічком 35 мм. Розміри вічок сіток були нижче зазначених в талоні. Не маючи дозволу на промисел даними знаряддями лову, ОСОБА_6 порушив вимоги ст. 16.9 Правил промислового рибальства в басейні Чорного моря та ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_369/ed_2014_10_14/pravo1/T012894.html?pravo=1>. В результаті його неправомірних дій було виловлено рибу цінних видів у складі та кількості, що вказані в протоколі.

Постановою Татарбунарського районного суду Одеської області від 31 березня 2014 року, яка набрала законної сили, провадження у справі про адміністративне правопорушення, яке передбачено ч. 4 ст. 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_981982/ed_2014_11_25/pravo1/KD0005.html?pravo=1>, відносно ОСОБА_6 закрито у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строку, протягом якого може бути накладено адміністративне стягнення.

Звертаючись до суду із позовом, відділ ЗЧБ вказував на те, що результаті неправомірних дій, відповідач заподіяв шкоду рибним запасам України, згідно «Такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 року за № 1209 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2011_11_21/pravo1/KP111209.html?pravo=1>, в розмірі 130934 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844269/ed_2014_10_30/pravo1/T030435.html?pravo=1>, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідно до положень ст. 1166 ЦК України шкода має бути відшкодована особою, яка її завдала, з відповідного адміністративного протоколу та матеріалів справи вбачається, що риба неправомірно виловлювалась ОСОБА_6, а тому позов про стягнення шкоди в розмірі 130934 грн з відповідача підлягає задоволенню.

Однак, до вказаних висновків суди дійшли без належного врахування фактичних обставин справи та вимог закону.

З доводів касаційної скарги вбачається, що на час складання протоколу про адміністративне правопорушення № 000352-546 від 20 червня 2013 року ОСОБА_6 працював промисловим рибалкою ТОВ «Шагани».

З постанови Татарбунарського районного суду Одеської області від 31 березня 2014 року вбачається, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_6 пояснював, що здійснював промисловий вилов риби знаряддями, виданими йому керівництвом товариства.

Постановою слідчого СВ Татарбунарського РВ про закриття кримінального провадження також установлено, що ОСОБА_6 мав дозвіл на зайняття риболовлею та офіційно працював на підприємстві «Шагани».

Положення ст. 1166 ЦК України, яким керувалися суди при ухваленні оскаржених рішень, регулюють загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду.

Разом з тим, положення ст. 1172 ЦК України регулює відшкодування юридичною або фізичною особою шкоди, завданої, зокрема, їхнім працівником.

Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків (ч. 1 ст. 1172 ЦК України).

Згідно з положеннями ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

При цьому, відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Вирішуючи спір, суди першої та апеляційної інстанцій у порушення статей 213, 214, 303, 315 ЦПК України на зазначене уваги не звернули, не в повній мірі визначились з характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню, зокрема, не перевірили та не спростували доводи відповідача відносно того, що на час складання протоколу про адміністративне правопорушення № 000352-546 від 20 червня 2013 року ОСОБА_6 працював промисловим рибалкою у ТОВ «Шагани». При цьому, суди не врахували фактичних обставин справи і не перевірили на якій правовій підставі підлягає відшкодуванню шкода, завдана незаконним виловом риби.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення, зазначені у частинах першій і другій цієї статті, допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

За таких обставин, рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 16 грудня 2014 року та ухвала апеляційного суду Одеської області від 25 березня 2015 року підлягають скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 16 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 25 березня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник
Судді:Б.І. Гулько
О.В. Закропивний
В.А. Черненко
С.П. Штелик