Номер провадження: 22-ц/785/260/15
Головуючий у першій інстанції Чебан Н. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Сидоренко І.П., Цюри Т.В.

при секретарі Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Білгород-Дністровської міської ради про визнання права користування та зобов'язання не чинити перешкод,-

встановила:

ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_3 про визнання права користування частиною будівлі за адресою: АДРЕСА_1 та прилеглою земельною ділянкою, зобов'язати ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_2 шляхом надання постійного доступу до обслуговування частини будівлі та можливості обслуговування вигрібної ями, зобов'язати ОСОБА_3 передати ОСОБА_2 ключі від воріт (з компенсацією витрат на їх виготовлення або надати можливість зробити дублікати), визнати за ОСОБА_2 право користування прилеглою земельною ділянкою, у розмірі 643,50 кв.м., пропорційно до частки домоволодіння, стягнути витрати по сплаті судового збору (а. с. 2-4).

В обґрунтування свого позову посилалася на те, що вона є власником 1/4 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Іншими співвласниками даної будівлі є ОСОБА_3 та ОСОБА_4, останній має окремий вхід до будівлі та спорів з цього приводу у позивача із ним немає. ОСОБА_3 потрапляє у свої приміщення з тильної частини домоволодіння через окремий прохід (проїзд) з правої сторони уздовж домоволодіння повз приміщення позивача. Відповідач ОСОБА_3 перешкоджає належним чином обслуговувати оглядову (вигрібну) яму позивача, оскільки встановив на цьому проїзді ворота.

Ухвалою суду від 04.09.2014 року до участі у справі залучено Білгород-Дністровську міську раду Одеської області у якості співвідповідача (а. с. 83).

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 листопада 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовлено (а. с. 127-129).

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати судове рішення з ухваленням нового рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (а. с. 135-138).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що на земельній ділянці розміром 2574 кв.м. по АДРЕСА_1, власниками якого є ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

ОСОБА_2 є власницею ? частини будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 15.09.2005 року, укладеного між нею та ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за № 4859.

ОСОБА_3 є власником ? частини будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 18.07.1975 року.

ОСОБА_4 є власником ? частини будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18.11.2010 року, яку він отримав після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради від 21.08.1997 року, на той час власникам вищевказаного будинку, передано у власність земельні ділянки для обслуговування житлового будинку і господарських будівель: ОСОБА_7(? частина будинку) - 800 кв.м., ОСОБА_6 (? частина будинку) - 368 кв.м., ОСОБА_3( ? частина будинку) - 1406 кв.м.

Згідно акту узгоджувальної комісії Білгород-Дністровської міської ради від 31.08.2005 року, спірна земельна ділянка ні ким із співвласників будинку АДРЕСА_1 не приватизована, порядок користування цією земельною ділянкою не встановлений і не оформлений (а. с .10).

Після збудування ОСОБА_6 вигрібної ями в 1997 році, проїзд до якої був можливий по земельній ділянці, яка на той час знаходила в спільному користуванні з ОСОБА_3, з останнім була досягнута домовленість про те, що той не буде перешкоджати в обслуговуванні ОСОБА_6 своєї будівлі і проїжджати для очистки вигрібної ями. До 2004 року відповідач виконував домовленості, а в 2004 році заборонив проїзд до вигрібної ями та обслуговування будівлі.

ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердила, що заїзд для очищення вигрібної ями, обслуговування частини її домобудівні можливо тільки через земельну ділянку, що знаходиться в користуванні ОСОБА_3

Отже, між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 існувала домовленість про дозвіл на заїзд останнього до вигрібної ями та обслуговування ним своєї частини житлового будинку зі сторони земельної ділянки, яка знаходилась в користуванні відповідача.

За приписами ч. 3 ст. 415 ЦК України, особа, до якої перейшло право власності на будівлі (споруди), набуває право користування земельною ділянкою на тих же умовах і в тому ж обсязі, що й попередній власник будівлі (споруди).

Таким чином, оскільки до ОСОБА_2 перейшло право власності на ? частину житлового будинку за договором дарування, укладеного з ОСОБА_6, вона набула право користування земельною ділянкою на тих же умовах, що і ОСОБА_6, тобто набула право користуватись заїздом автотранспорту для очищення вигрібної ями та обслуговування нею будинку АДРЕСА_1 через земельну ділянку, що знаходиться в користуванні ОСОБА_3

Указані обставини були встановленні рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 травня 2007 року, яким встановлений порядок користування земельною ділянкою, закріпленою за будинком АДРЕСА_1 між користувачем ОСОБА_2 та ОСОБА_3, згідно яким дозволено співвласнику будинку ОСОБА_2 заїзд автотранспорту для очищення вигрібної ями, а також прохід для обслуговування будинку зі сторони земельної ділянки по АДРЕСА_1, що знаходиться в користуванні ОСОБА_3 (а.с. 13-14).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що судом вирішено спір, щодо користування частиною будівлі та прилеглою земельною ділянкою, тому суд вважав безпідставними вимоги позивача в частині зобов'язання ОСОБА_3 не чинити перешкоди у користуванні частиною будівлі за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 та прилеглою земельною ділянкою (проїздом), шляхом надання постійного доступу для обслуговування частини будівлі, яка належить їй на праві власності та прилеглою земельною ділянкою та можливості обслуговування оглядової (вигрібної) ями та зобов'язання ОСОБА_3 передати ОСОБА_2 ключі від воріт за адресою: АДРЕСА_1 для належного обслуговування частини домоволодіння яке належить ОСОБА_2.

Проте, з таким висновком погодитись не можна.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 травня 2007 року не виконано. 25.07.2008 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-265, виданого 21.05.2008 року було закінчено з підстав п. 11 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки виконати рішення без участі боржника неможливо, державним виконавцем застосовані до боржника штрафні санкції та інші заходи, передбачені ст. 87 Закону України "Про виконавче провадження" (а. с. 40).

Зі змісту акту узгоджувальної комісії щодо вирішення земельних спорів за адресою: АДРЕСА_1 від 15 квітня 2014 року вбачається, що ОСОБА_3 встановив ворота, зачинив їх на ключ, заблокувавши при цьому проїзд, прохід на землі загального користування. З 2004 року ОСОБА_2 не має доступу до частини свого будинку для його обслуговування. З того ж часу не обслуговується вигрібна яма для каналізаційних відходів, у зв'язку з чим ОСОБА_2 нею не користується. ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є співвласниками вказаного будинку. Форма власності - спільна часткова. Земельна ділянка не приватизована, знаходиться в комунальній власності Білгород-Дністровської міської ради. Порядок користування в загальному дворі не визначений. Тому, комісією вирішено розв'язати дане питання шляхом перенесення воріт, встановлених ОСОБА_3 в глиб двору, а також рекомендовано ОСОБА_3 відповідно пп. "е" ст. 91 Земельного кодексу України не порушувати прав землекористувачів і власників суміжних земельних ділянок та дотримуватись правил добросусідства (а. с. 80).

Виконання рішення суду є завершальною стадією цивільного процесу. Права людини вважаються захищеними в сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції після виконання рішення національного суду. Права ОСОБА_2 на обслуговування частини будівлі, яка належить їй на праві власності та прилеглою земельною ділянкою та можливості обслуговування оглядової (вигрібної) ями не можна вважати захищеними, у зв'язку з невиконанням рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 травня 2007 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про зобов'язання не перешкоджати в користуванні власністю.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 в частині зобов'язання ОСОБА_3 не чинити перешкоди у користуванні частиною будівлі за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 та прилеглою земельною ділянкою (проїздом), шляхом надання постійного доступу для обслуговування частини будівлі, яка належить їй на праві власності та прилеглою земельною ділянкою та можливості обслуговування оглядової (вигрібної) ями та зобов'язання ОСОБА_3 передати ОСОБА_2 ключі від воріт за адресою: АДРЕСА_1 для належного обслуговування частини домоволодіння, яке належить ОСОБА_2 підлягають задоволенню, оскільки вказаний будинок належить позивачеві на праві власності на законних підставах і вона може вимагати усунення будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, керуючись при цьому нормами ст. 319, 321, 391 ЦК України.

З урахуванням наведеного рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового по суті заявлених вимог.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_2 про визнання за нею права користування прилеглою земельною ділянкою (у тому числі проїздом (проходом) загального користування) загальною площею в розмірі 643,5 кв.м. пропорційно належної їй частки в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1, оскільки сторонами не було надано доказів наявності технічної можливості визначення порядку користування земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок. Для вирішення даного питання необхідні спеціальні знання, однак жодних клопотань про призначення експертизи суду не заявлено, крім цього, не притягнутий до участі в справі співвласник будинку ОСОБА_4, якому належить ? частина спірного будинку, що також унеможливлює вирішення цього питання.

При указаних обставинах, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що відповідно, призвело до неправильного вирішення, у зв'язку з чим рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 листопада 2014 року підлягає скасуванню в частині зобов'язання ОСОБА_3 не чинити перешкоди у користуванні частиною будівлі за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 та прилеглою земельною ділянкою (проїздом), шляхом надання постійного доступу для обслуговування частини будівлі, яка належить їй на праві власності та прилеглою земельною ділянкою та можливості обслуговування оглядової (вигрібної) ями та зобов'язання ОСОБА_3 передати ОСОБА_2 ключі від воріт за адресою: АДРЕСА_1 для належного обслуговування частини домоволодіння, яке належить ОСОБА_2, з ухваленням нового рішення в цій частині, по суті заявлених позовних вимог.

Керуючись п. 2 ч.1 ст. 307, п. 3, 4 ч.1 ст. 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 листопада 2014 року - скасувати в частині відмови у задоволенні позову про зобов'язання ОСОБА_3 не чинити перешкоди у користуванні частиною будівлі за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 та прилеглою земельною ділянкою (проїздом), шляхом надання постійного доступу для обслуговування частини будівлі, яка належить їй на праві власності та прилеглою земельною ділянкою та можливості обслуговування оглядової (вигрібної) ями та зобов'язання ОСОБА_3 передати ОСОБА_2 ключі від воріт за адресою: АДРЕСА_1 для належного обслуговування частини домоволодіння яке належить ОСОБА_2.

В цій частині ухвалити нове рішення.

Зобов'язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди у користуванні частиною будівлі за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 та прилеглою земельною ділянкою (проїздом), шляхом надання постійного доступу для обслуговування частини будівлі, яка належить їй на праві власності та прилеглою земельною ділянкою та можливості обслуговування оглядової (вигрібної) ями.

Зобов'язати ОСОБА_3 передати ОСОБА_2 ключі від воріт за адресою: АДРЕСА_1 для належного обслуговування частини домоволодіння яке належить ОСОБА_2.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий Погорєлова С.О.

Судді Цюра Т.В.

Сидоренко І.П.