Ухвала ІМЕНЕМ УКРАЇНИ29 квітня 2015 рокум. КиївКолегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоГвоздика П.О.,суддів: за участю представника відповідача ОСОБА_1Євграфової Є.П., Євтушенко О.І., Людва О.В.,Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,.Г., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_7, які діють у своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 25 листопада 2014 року,в с т а н о в и л а:У березні 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши на його обгрунтування, що 29 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ КБ «Надра»), та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 31-Б/6-В, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 205 411,07 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 14,29 % річних, з кінцевим терміном повернення 10 серпня 2028 року. На забезпечення виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором 29 серпня 2008 року між банком та ОСОБА_7 укладено договір поруки № 31-Б/6-В, відповідно до умов якого остання поручилася перед банком солідарно в повному обсязі відповідати за своєчасне виконання відповідачем усіх його зобов'язань за кредитним договором та додатковими договорами до нього. Крім того, з метою забезпечення виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором 29 серпня 2008 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № 1755, згідно з яким відповідач передав в іпотеку банку житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами А-2, гараж-сауна Б-2 огорожа 1, загальною площею 246,8 кв. м, житловою - 128,3 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 29 серпня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Вовчук М.В. за реєстровим № 1754, та земельну ділянку розміром 0,1150 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Підгайці, яка належить відповідачу на праві власності на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого управлінням Держкомзему в Луцькому районі 10 лютого 2009 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № НОМЕР_3. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 листопада 2011 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_7 нав користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 31-Б/6-В від 29 серпня 2008 року в розмірі 2 229 983 гривні. Посилаючись на те, що зобов'язання, передбачені кредитним договором, ОСОБА_1 належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 01 жовтня 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 373690,80 доларів США, що еквівалентно 2 986 910 гривням 56 копійкам, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 202 866,36 доларів США, що еквівалентно 1 621 510 гривням 82 копійкам, заборгованість за процентами за користування кредитом - 135 741,08 доларів США, що еквівалентно 1 084 978 гривням 45 копійкам, пеня за порушення строку повернення кредиту - 14 542,25 доларів США, що еквівалентно 116 236 гривням 20 копійкам, штраф за порушення умов кредитного договору - 20 541,10 доларів США, що еквівалентно 164 185 гривням 09 копійкам, позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки та виселити відповідачів із займаного житла. Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 25 листопада 2014 року, позов задоволено частково. Ухвалено в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 31-Б/6-В від 29.08.2008 року, укладеним між ПАТ КБ «Надра» та відповідачем ОСОБА_1, у розмірі 373 690 доларів США 80 центів, що еквівалентно 2 986 910 гривням 56 копійкам, звернути стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами А-2, гараж-сауна Б-2 огорожа 1, загальною площею 246,8 кв. м, житловою - 128,3 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 який належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 29.08.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Вовчук М.В. під реєстровим № 1754, та земельну ділянку розміром 0,1150 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Підгайці, яка належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого управлінням Держкомзему у Луцькому районі 10.02.2009 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № НОМЕР_3, шляхом надання ПАТ КБ «Надра» права продажу із застосуванням процедури продажу, передбаченої ст. 38 Закону України «Про іпотеку», без згоди ОСОБА_1, з наданням усіх повноважень продавця (в тому числі: отримання дублікатів правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно, право подання документів до Реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції) та отримання документів, що стосується реєстрації дублікатів правовстановлюючих документів, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з реєстру прав на нерухоме майно, отримувати дублікат технічного паспорта в бюро технічної інвентаризації, здійснювати нотаріальні дії як продавець, необхідні для здійснення такого продажу, за ціною, не нижчою, ніж буде встановлено у звіті про проведення незалежної оцінки суб'єкта оціночної діяльності. Початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. У задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання про стягнення судового збору. У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалу апеляційного суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про виселення до суду апеляційної інстанції сторонами не оскаржувалось, а тому не підлягає перегляду в касаційному порядку. Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_1, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного. Судами встановлено, що відповідачі належним чином не виконували зобов'язання за кредитним договором, а тому дійшли висновку про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Так, згідно з п. 4.4 договору іпотеки, ч. 1 ст. 7, ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання в цілому або в тій чи іншій його частині, а також у випадку порушення іпотекодавцем будь-яких зобов'язань за цим договором або будь-яких гарантій та запевнень, наданих іпотекодержателю за цим договором, іпотекодержатель має право реалізувати своє право іпотеки та звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, визначеному цим договором. Як роз'яснено у п. п. 35, 37, 40 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», предметом іпотеки згідно із положенням ч. 2 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» може виступати як нерухоме майно, зокрема, якщо його будівництво ще не завершено, але яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець при укладенні договору може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому, так і майнові права на нерухоме майно, які можуть бути відчужені іпотекодавцем і на які може бути звернено стягнення. Невиконання вимог ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням ст. 124 Конституції України. Якщо предметом іпотеки є об'єкт незавершеного будівництва, то по закінченні його будівництва іпотека зберігає силу, і її предметом є будівля (споруда), зведена в результаті завершення будівництва. Якщо будівля (споруда), у тому числі й об'єкт незавершеного будівництва, що передається в іпотеку, розташована на земельній ділянці, яка належить іпотекодавцю на праві власності, такий об'єкт нерухомості передається в іпотеку разом із земельною ділянкою, на якій він розташований (статті 5-6, 16 Закону України «Про іпотеку). Те саме стосується й земельної ділянки, яка на час укладення договору іпотеки знаходилась у користуванні іпотекодавця, а на момент вирішення спору - в його власності. У зв'язку із цим при зверненні стягнення на будівлю (споруду) чи об'єкт незавершеного будівництва при наведених вище умовах підлягає звернення стягнення й на земельну ділянку, на якій розташовано об'єкт нерухомості. Відповідно до п. 2.1.3.1 договору іпотеки іпотекодавець зобов'язується протягом одного місяця з дня нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки оформити право власності на земельну ділянку (виготовити державний акт на земельну ділянку), повідомити про даний факт іпотекодержателя не пізніше трьох днів з дня оформлення права власності та надати земельну ділянку, на якій розташований предмет іпотеки, іпотекодержателю в іпотеку. Як вбачається з матеріалів справи, договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1150 га, майнові права на яку було передано в іпотеку, було укладено 29 серпня 2008 року, право власності зареєстровано 10 лютого 2009 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № НОМЕР_3, про що видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2. Ухвалюючи рішення, суди врахували, що відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань згідно з договором іпотеки щодо передачі в іпотеку земельної ділянки після оформлення на неї права власності, об'єкт нерухомого майна - житловий будинок, який переданий в іпотеку, розташований на земельній ділянці, майнові права на яку також передані в іпотеку, на час вирішення спору земельна ділянка належить відповідачу на праві власності на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, у зв'язку з чим дійшли обґрунтованого висновку про звернення стягнення на предмет іпотеки (житловий будинок та земельну ділянку) в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість ухвалених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги. Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу. Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справу х в а л и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити. Заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 25 листопада 2014 року залишити без змін.Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий П.О. ГвоздикСудді: Є.П. Євграфова О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко