АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: № 22ц/790/2176/15 Головуючий 1 інст. - Гаврилюк С.М.
Справа № 2012/5834/2012 Доповідач - Карімова Л.В.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

за участю секретаря Маковецької О.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 09 липня 2014 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця (ФОП) ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_6 про стягнення боргу по орендній платі,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2012 року фізична особа - підприємець (ФОП) ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом, який подалі уточнила, до ОСОБА_4 про стягнення боргу по орендній платі в сумі 42 595 грн., також просила стягнути з відповідача понесені нею судові витрати.

Посилалася на те, що 05 квітня 2012 року між нею та ОСОБА_4 був укладений договір оренди, відповідно до умов якого вона передала відповідачу у тимчасове користування будівельні ліси, а останній зобов'язався самостійно отримати майно зі складу та після спливу строку оренди повернути майно на склад, сплатити орендну плату за користування майном, а у разі порушення строків повернення майна сплатити пеню. Однак своїх зобов'язань ОСОБА_4 за цим договором не виконав, орендоване майно не повернув, що є підставою для стягнення з нього орендної плати за час прострочення - 90 днів та нарахування штрафних санкцій.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 09 липня 2014 року позов ФОП ОСОБА_5 задоволено і на її користь стягнуто з ОСОБА_4 борг у pозмірi 42 595 грн., вирішено питання про розподіл судових витрат.

Зазначене рішення оскаржено відповідачем ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_3, який, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність тих обставин, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати це рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ФОП ОСОБА_5

Вказує, що судом не враховано, що сума пені складається з двох правових підстав, заявлених за один і той самий період часу . а саме відповідно до п.9.2 договору оренди та згідно ст.. 785 ЦК України, яка не підлягає застосуванню, а також вважає, що судом не застосовані вимоги ч.2 ст. 551 ЦК України.

Рішенням Апеляційного суду Харківської обласі від 17 вересня 2014 року рішення районного суду скасовано та відмовлено у задоволенні позову ФОП ОСОБА_5

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2015 року рішення Апеляційного суду Харківської області від 17 вересня 2014 року скасовано і справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

При новому розгляді вищевказаної цивільної справи, судова колегія відповідно до вимог ч. 4 ст. 338 ЦПК України враховує висновки і мотиви, з яких скасовано рішення судом касаційної інстанції, і які є обов'язковими при новому розгляді справи.

Вислухавши пояснення учасників процесу, що з'явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов ФОП ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів факту повернення орендованого обладнання, тобто порушив умови договору оренди, що є підставою для стягнення з нього орендної плати та штрафних санкцій за час прострочення як за договором оренди, так і відповідно до вимог ст. 785 ЦК України.

Судова колегія вважає, що такі висновки суду першої інстанції не в повному обсязі відповідають вимогам закону та не ґрунтуються на матеріалах справи.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи 05 квітня 2012 року між ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_4 був укладений договір оренди, відповідно до умов якого позивач (орендодавець) передала відповідачу (орендарю) у тимчасове користування будівельні ліси, а останній зобов'язався самостійно отримати майно зі складу та після спливу строку оренди повернути вказане майно на склад, сплатити за користування майном орендну плату в сумі 2570 грн. готівкою у вигляді передоплати у розмірі 100% в день підписання вказаного договору (п.п.5.1 та 5.2), а у разі порушення строків повернення майна сплатити пеню відповідно до п.9.2 цього договору.

Факт передачі ФОП ОСОБА_5 орендованого майна ОСОБА_4 відповідно до п.п. 3.1 та 4.1 договору оренди і отримання останнім цього майна підтверджений актом прийому-передачі майна з підписами сторін, і який є невід'ємною частиною договору оренди.

Однак матеріали справи не містять достовірних доказів виконання ОСОБА_4 своїх зобов'язань за цим договором, оскільки відповідач орендоване майно не повернув, що є підставою для стягнення з нього орендної плати за час прострочення - 90 днів та нарахування штрафних санкцій, передбачених п.9.2 договору.

У зв'язку з зазначеним судом першої інстанції зроблений обґрунтований висновок про те, що ОСОБА_4 порушені вимоги ст.ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України та договору оренди, і відповідачем відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України не доведено відсутність вини у порушенні зобов'язань.

Судом першої інстанції відповідно до вимог п.8 та 9.2 договору оренди правильно визначено строк затримки ОСОБА_4 повернення майна ФОП ОСОБА_5 за договором оренди станом на 17.07.2012 року, який складав 90 днів, та відповідно до розміру орендної плати на день в сумі 183,50 грн. правильно визначений розмір неустойки, що підлягав стягненню з відповідача в сумі 11565 грн.(183,50 х 90 х 5%).

Між тим, задовольняючи позовні вимоги ФОП ОСОБА_5 в частині стягнення з ОСОБА_4 неустойки в порядку ч.2 ст. 785 ЦК України, суд першої інстанції не врахував вимоги ч.2 ст. 551 цього Кодексу, відповідно до яких якщо неустойка передбачена імперативною нормою, то вона підлягає безумовному застосуванню. У випадках, коли положення про неустойку міститься в диспозитивній нормі, вона застосовується лише остільки, оскільки сторони своєю угодою не передбачили інший розмір неустойки.

Оскільки сторони у п. 9.2 договору оренди визначили розмір неустойки 5% від вартості оренди майна за кожен день прострочення, вимоги ст. 785 ЦК України (яка є диспозитивною нормою права) не застосовуються до спірних правовідносин.

У зв'язку з зазначеним рішення суду в частині стягнення неустойки з відповідача на підставі ст. 785 ЦК України є неправильним, а сума, що стягнута районним судом з ОСОБА_4 з урахуванням сплати останнім позивачу 2000 грн. неустойки, підлягає зменшенню з 42 595 гривень до 9 565 гривень ( 11 565 - 2000 = 9565 грн.)

Враховуючи наведене та відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягає зменшенню й стягнута з відповідача сума судового збору з 411 гривень 15 копійок до 214 гривень 60 копійок, а рішення районного суду у вищезазначеній частині - зміні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 09 липня 2014 року змінити, зменшивши стягнення боргу з ОСОБА_4 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 з 42 595 гривень до 9 565 ( дев'ять тисяч п'ятсот шістдесят п'ять) гривень та судового збору з 411 гривень 15 копійок до 214 (двісті чотирнадцять) гривень 60 копійок.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: