Справа № 184/1154/15-ц
Номер провадження 2-о/184/80/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2015м. Орджонікідзе

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді - Коваля А.М.

за участю секретаря судового засідання - Бринзи Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Орджонікідзевського міського суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, заінтересовані особи - Служба у справах дітей Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області, Відділ ДРАЦС Високопільського районного управління юстиції Херсонської області про скасування усиновлення дитини та про внесення змін в актовий запис про народження дитини, -

ВСТАНОВИВ:

21 травня 2015 року заявники звернулися до суду з вищевказаною заявою, в якій просять суд скасувати усиновлення ними дитини, а саме - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка до усиновлення була - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис про народження №03 від 04.05.2000 року здійснений Малошестірянською сільською радою Високопільського району Херсонської області, виключити з актового запису про народження відомості про позивачів, як батьків та повернути дитині прізвище, ім'я та по-батькові, які дитини мала до усиновлення (у разі наявності у неї такого бажання), а також після ухвалення рішення направити його до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Високопільського районного управління юстиції Херсонської області для внесення відповідних змін до актового запису про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, актовий запис №03 від 04.05.2000 року, відновити попереднє прізвище, ім'я та по-батькові, виключити з актового запису про народження відомості про батьків - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та передати дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на піклування органу опіки та піклування.

22 червня 2015 року в судовому засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовились та змінили позовні вимоги у частині про повернення ОСОБА_3 прізвище, ім'я та по-батькові, які вона мала до усиновлення та про відновлення ОСОБА_3 попереднього прізвища, ім'я та по-батькові Високопільським районним управлінням юстиції Херсонської області при внесенні змін до актового запису №03 від 04.05.2000 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог при поданні вищевказаного позову позивачі посилались на наступні обставини.

З 28 лютого 1987 року заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі. Своїх дітей від цього шлюбу у заявників немає. В зв'язку з чим заявники вирішили усиновити дитину. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2008 року за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було усиновлено неповнолітню ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року та внесено зміни до актового запису про її народження: змінено її прізвище з "ОСОБА_3" на "ОСОБА_3", змінено по-батькові з "ОСОБА_3" на "ОСОБА_3", а також змінено місце народження дитини. Процедура усиновлення була дотримана відповідно до вимог закону, на час проведення якої дитині вже було 8 років та під час якої була врахована її думка щодо її усиновлення. Після усиновлення заявники створили для дитини усі належні умови для її проживання та її гармонійного розвитку. Дитина була забезпечена необхідним взуттям, одягом, продуктами харчування, а також заявники придбали для неї комп'ютер, планшет, декілька мобільних телефонів, створили усі умови для навчання. Також для того щоб забезпечити дитину своїми свіжими продуктами харчування заявники придбали свій город.

Однак після інтернату дитині було важко адаптуватися у нових умовах проживання та навчання. На даний час вона є учнем Орджонікідзевської середньої школи №6, у зв'язку з чим заявникам постійно доводилося прикладати усі зусилля для того, щоб дитина скоріше адаптувалася до нового колективу та до нових умов навчання. Заявники постійно відвідували її у школі та спілкувалися з вчителями з приводу її навчання та виховання, відвідували усі батьківські збори.

До травня 2014 року заявники повністю виконували свої батьківські обов'язки з виховання дитини. У травні 2014 року дитина познайомилась з хлопцем, який за віком старше неї. Після чого вона почала обманювати заявників та не ночувати вдома, спочатку зникала на декілька днів, а в 2015 році на більш тривалий строк, посилаючись на усілякі надумані обставини.

Влітку 2014 року у неї з'явився інший хлопець, з яким вона підтримувала стосунки через Інтернет. У вересні 2014 року він повідомив їй про те, що припиняє з нею стосунки. Після чого вона знов почала зникати з дому, у зв'язку з чим у неї почали з'являтися думки про смерть, які вона викладала в Інтернеті та у своєму особистому щоденнику.

Внаслідок такої поведінки дитини заявники почали звертатися до різних державних закладів у тому числі до Служби у справах дітей виконкому Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області, до кримінальної міліції у справах неповнолітніх Орджонікідзевського МВ УМВС України в Дніпропетровської області та виконували їх рекомендації: зверталися з дитиною до психологів, а також до Дніпропетровської психіатричної лікарні, що підтверджується письмовими доказами.

Неодноразово працівники вказаних державних органів, а також психологи намагались роз'яснити дитини про неможливість подальшої такої поведінки з її боку. Вона слухала, плакала і обіцяла змінити свою поведінку, але через деякий час знов зникала з дому, забирала без дозволу з дому грошові кошти позивачів, банківські картки, з яких потім знімала грошові кошти.

Незважаючи на те, що заявники виконували усі рекомендації педагогів та психологів при здійсненні виховання дитини та контролю над її поведінкою, вона продовжувала обманювати, зникати з дому та бродяжничати. Внаслідок чого заявникам неодноразово доводилося звертатися за допомогою в міліцію з метою її розшуку. Після кожного такого звернення заявників відносно них складався протокол про адміністративне правопорушення з цього приводу, в результаті чого заявників притягували до адміністративної відповідальності, але ситуацію, що склалася з дитиною, це не вирішувало, а навпаки ставала ще складнішою.

01.04.2015 року дитина повернулася з Дніпропетровської обласної психіатричної лікарні в якій проходила дослідження, і того ж дня вона без дозволу забрала з дому 350грн., які були відкладені заявниками на її лікування. Заявники почали просити її повернути гроші посилаючись на те, що вони потрібні на її лікування. У відповідь на прохання батьків вона взяла ніж, приклала його до руки і почала кричати, що переріже собі вени, але із значи зусиллями заявникам вдалося переконати її положити ножа.

Щомісячно поведінка дитини становиться все більше неадекватною. В зв'язку з чим заявники хвилюються за її життя, а також за оточуючих її осіб. Однією з причин вказаної поведінки дитини є той факт, що вона народилась у неблагополучній сім'ї, рідні батьки дитини були позбавленні батьківських прав, так як вели аморальний спосіб життя та зловживали алкогольними напоями.

Після повернення з лікарні додому дитина декілька разів вже зникала з дому, не знаходила потрібним підтримувати з заявниками навіть телефонний зв'язок, що виражалось у не бажанні відповідати на телефоні дзвінки.

Апостолівським центром соціально-психологічної реабілітації дітей "Надія" була видана психолого - педагогічна характеристика на ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Відповідно до змісту характеристики ОСОБА_3 "має складний характер, вона запальна та вперта, часто конфліктує з дорослими та однолітками. При незначній сварці дівчина відчуває ненависть до тих, хто тримає її в соціальних рамках. Має схильність до правопорушень, неодноразово зникала з дому, після повернення додому говорить що змінюватись не збирається. Може без дозволу батьків брати гроші, батькам постійно говорить неправду".

З 24.03.2015 року і по 31.03.2015 року дитина знаходилась на лікуванні в КУ "ДКПБ" ДОС, де був встановлений їй діагноз: соціальний розлад поведінки акцентований по шизоідному типу F91.2, але догляду з боку психіатра вона не потребує.

За останній рік незалежно від волі заявників відносини між дитиною та заявниками погіршилися ще більше, що робить неможливим їхнє спільне проживання, внаслідок чого заявники дійшли до висновку про доцільність скасування усиновлення.

Заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судове засідання з'явилися та пояснили, що незалежно від їх волі відносини між дитиною та ними не можливо покращити, що робить неможливим їхнє спільне проживання у зв'язку з чим підтримали вимоги вказані у заяві про скасування усиновлення та просили заяву задовольнити у повному обсязі.

Представник Відділу ДРАЦС Високопільського районного управління юстиції Херсонської області у судове засідання не з'явився, але надіслав на адресу суду заяву згідно якої просить розглянути цивільну справу за його відсутності у зв'язку зі щоденним прийомом громадян та перевантаженням у роботі.

Представник Служби у справах дітей Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області у судове засідання з'явилась, проти задоволення заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про скасування усиновлення не заперечувала та надала висновок органу опіки та піклування виконкому Орджонікідзевської міської ради, згідно якого було встановлено, що у заявників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 склалися такі стосунки з ОСОБА_3, які роблять неможливим їхнє спільне життя, так як ОСОБА_3 постійно говорить батькам не правду, без дозволу бере грошові кошти, самовільно залишає місце проживання, навчатись на хоче, маніпулює почуттями батьків, а також не залежно від волі та бажання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 батьки не мають впливу на доньку та не можуть займатись її вихованням.

Свідок ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка працює психологом СЗШ №6 м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, у судовому засіданні пояснила, що з вересня 2014 року у ОСОБА_3 в школі почали виникати проблеми з навчанням. Батьки ОСОБА_3 виконували усі рекомендації щодо виховання дитини. Під час спілкування ОСОБА_3 говорила, що проживати з батьками та відвідувати школу не хоче. У свою чергу батьки ніколи не ухилялись від виховання ОСОБА_3 та виконання своїх батьківських обов'язків.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у судовому засіданні повідомили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 створили для дитини усі належні умови для її проживання та розвитку. Забезпечили дитину необхідним взуттям, одягом, продуктами харчування, а також придбали для неї комп'ютер, планшет, мобільний телефон, створили усі умови для навчання. Постійно піклувались про неї та ставилися як до рідної.

Суд, дослідивши матеріали справи та ознайомившись з письмовими доказами по справі, вважає, що вимоги позивачів підлягають задоволенню з наступних законних підстав.

З 28 лютого 1987 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі. Своїх дітей від цього шлюбу у позивачів немає. В зв'язку з чим заявники вирішили усиновити дитину. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2008 року за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було усиновлено неповнолітню ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року та внесено зміни до актового запису про її народження: змінено її прізвище з "ОСОБА_3" на "ОСОБА_3", змінено по-батькові з "ОСОБА_3" на "ОСОБА_3", а також змінено місце народження дитини. Процедура усиновлення була дотримана відповідно до вимог закону, на час проведення якої дитині вже було 8 років та під час якої була врахована її думка щодо її усиновлення. Після усиновлення позивачі утворили для дитини усі належні умови для її проживання та її гармонійного розвитку. Дитини була забезпечена необхідним взуттям, одягом, продуктами харчування, а також заявники придбали для неї комп'ютер, планшет, декілька мобільних телефонів, створили усі умови для навчання. Також для того щоб забезпечити дитину своїми свіжими продуктами харчування заявники придбали свій город.

Однак після інтернату дитині було важко адаптуватися у нових умовах проживання та навчання. На даний час вона є учнем Орджонікідзевської середньої школи №6, у зв'язку з чим заявникам постійно доводилося прикладати усі зусилля для того, щоб дитина скоріше адаптувалася до нового колективу та до нових умов навчання. Заявники постійно відвідували її у школі та спілкувалися з вчителями з приводу її навчання та виховання, відвідували усі батьківські збори.

До травня 2014 року заявники повністю виконували свої батьківські обов'язки з виховання дитини. У травні 2014 року дитина познайомилась з хлопцем, який за віком старше неї. Після чого вона почала обманювати заявників та не ночувати вдома, спочатку зникала на декілька днів, а в 2015 році на більш тривалий строк, посилаючись на усілякі надумані обставини.

Влітку 2014 року у неї з'явився інший хлопець, з яким вона підтримувала стосунки через Інтернет. У вересні 2014 року він повідомив їй про те, що припиняє з нею стосунки. Після чого вона знов почала зникати з дому, у зв'язку з чим у неї почали з'являтися думки про смерть, які вона викладала в Інтернеті та у своєму особистому щоденнику.

Внаслідок такої поведінки дитини заявники почали звертатися до різних державних закладів у тому числі до Служби у справах дітей виконкому Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області, до кримінальної міліції у справах неповнолітніх Орджонікідзевського МВ УМВС України в Дніпропетровської області та виконували їх рекомендації: зверталися з дитиною до психологів, а також до Дніпропетровської психіатричної лікарні, що підтверджується письмовими доказами.

Неодноразово працівники вказаних державних органів, а також психологи намагались роз'яснити дитині про неможливість подальшої такої поведінки з її боку. Вона слухала, плакала і обіцяла змінити свою поведінку, але через деякий час знов зникала з дому, забирала без дозволу з дому грошові кошти позивачів, банківські картки, з яких потім знімала грошові кошти.

Незважаючи на те, що заявники виконували усі рекомендації педагогів та психологів при здійсненні виховання дитини та контролю над її поведінкою, вона продовжувала обманювати, зникати з дому та бродяжничати. Внаслідок чого заявникам неодноразово доводилося звертатися за допомогою в міліцію з метою її розшуку, але ситуацію, що склалася з дитиною, це не вирішувало, а навпаки ставала ще складнішою.

01.04.2015 року дитина повернулася з Дніпропетровської обласної психіатричної лікарні в якій проходила дослідження, і в того ж дня вона без дозволу забрала з дому 350грн., які були відкладені заявниками на її лікування. Заявники почали просити її повернути гроші посилаючись на те, що вони потрібні на її лікування. У відповідь на прохання заявників вона взяла ніж, приклала його до руки і почала кричати, що переріже собі вени, але із значи зусиллями заявникам вдалося переконати її положити ножа.

Щомісячно поведінка дитини становиться все більше неадекватною. В зв'язку з чим заявники хвилюються за її життя, а також за оточуючих її осіб. Однією з причин вказаної поведінки дитини є той факт, що вона народилась у неблагополучній сім'ї, рідні батьки дитини були позбавленні батьківських прав, так як вели аморальний спосіб життя та зловживали алкогольними напоями.

Після повернення з лікарні додому дитина декілька разів вже зникала з дому, не знаходила потрібним підтримувати з заявниками навіть телефонний зв'язок, що виражалось у не бажанні відповідати на телефоні дзвінки.

Апостолівським центром соціально-психологічної реабілітації дітей "Надія" була видана психолого - педагогічна характеристика на ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Відповідно до змісту характеристики ОСОБА_3 "має складний характер, вона запальна та вперта, часто конфліктує з дорослими та однолітками. При незначній сварці дівчина відчуває ненависть до тих, хто тримає її в соціальних рамках. Має схильність до правопорушень, неодноразово зникала з дому, після повернення додому говорить що змінюватись не збирається. Може без дозволу батьків брати гроші, батькам постійно говорить неправду".

З 24.03.2015 року і по 31.03.2015 року дитина знаходилась на лікуванні в КУ "ДКПБ" ДОС, де був встановлений їй діагноз: соціальний розлад поведінки акцентований по шизоідному типу F91.2, але догляду з боку психіатра вона не потребує.

За останній рік незалежно від волі заявників відносини між дитиною та заявниками погіршилися ще більше, що робить неможливим їхнє спільне проживання, внаслідок чого заявники дійшли до висновку про доцільність скасування усиновлення.

Згідно до ст. 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім'ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 238 СК України усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов'язків.

У відповідності до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" усиновлення може бути скасоване, якщо: воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; між усиновлювачем і дитиною незалежно від його волі склалися стосунки, які роблять неможливим виконання ним своїх батьківських обов'язків.

Згідно ст. 239 СК України у разі скасування усиновлення припиняються на майбутнє права та обов'язки, що виникли у зв'язку з усиновленням між дитиною та усиновлювачем і його родичами, у разі скасування усиновлення відновлюються права та обов'язки між дитиною та її батьками, іншими родичами за походженням, у разі скасування усиновлення дитина передається за бажанням батьків або інших родичів їм, а якщо це неможливо, - вона передається на опікування органові опіки та піклування.

На підставі ч. 2 ст. 241 СК України орган державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про скасування усиновлення або визнання його недійсним вносить відповідні зміни до актового запису про народження дитини.

Суд бере до уваги той факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вживалися всі можливі заходи для налагодження контакту та спілкування з дитиною. Відсутні підстави вважати, що можлива нормалізація відносин між усиновлювачами та усиновленою, налагодження стосунків з дитиною.

Аналізуючи даний випадок суд вважає, що усиновлення ОСОБА_3 втратило сенс, між усиновлювачами і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювачів, стосунки, які роблять неможливим їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачами своїх батьківських обов'язків. Крім того, відповідно до наданого суду висновку орган опіки та піклування виконкому Орджонікідзевської міської ради також вважає за доцільне скасувати усиновлення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дитини ОСОБА_3.

Отже на підставі викладених вище підстав дане усиновлення підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст. 207, 238,239 Сімейного Кодексу України, п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", -

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, заінтересовані особи - Служба у справах дітей Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області, Відділ ДРАЦС Високопільського районного управління юстиції Херсонської області про скасування усиновлення дитини та про внесення змін в актовий запис про народження дитини - задовольнити.

Скасувати усиновлення дитини, а саме - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка до усиновлення була - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис про народження №03 від 04.05.2000 року здійснений Малошестірянською сільською радою Високопільського району Херсонської області.

Виключити з актового запису про народження №03 від 04.05.2000 року здійснений Малошестірянською сільською радою Високопільського району Херсонської області відомості про заявників ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як батьків.

Рішення суду направити до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Високопільського районного управління юстиції Херсонської області для внесення відповідних змін до актового запису про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис про народження №03 від 04.05.2000 року, виключити з актового запису про народження відомості про батьків - ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Передати дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 на піклування органу опіки та піклування Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Орджонікідзевського міського суду А. М. Коваль