АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3765/15 Справа № 201/220/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ

07 квітня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.

суддів: Ремеза В.А., Міхеєвої В.Ю.

при секретарі Видюковій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2015 року по справі за скаргою ОСОБА_2 на дії відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві про визнання неправомірними дій відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві і головного державного виконавця, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з даною скаргою обґрунтовуючи свої вимоги тим, що Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська виніс рішення, яке набрало законної сили, видано виконавчий лист, який направлено для виконання до виконавчої служби. Вказаний лист спочатку помилково потрапив до відділу державної виконавчої служби ОСОБА_4 районного управління юстиції у м. Києві, а потім цим відділом направлений до відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, де знаходиться і зараз. Головний державний виконавець вказаного відділу виніс постанову про відкриття виконавчого провадження і почав виконувати рішення суду, але у вказаній постанові невірно вказано прізвище заявника, вказано не той суд, який видав виконавчий документ і в цій постанові відсутній ідентифікаційний номер боржника (заявника по скарзі). Скаржник посилається на те, що на її адресу взагалі будь-які постанови про відкриття виконавчого провадження не надходили. Скаржник просила визнати вказані дії відділу і державного виконавця неправомірними, скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження, а також зобовязати ВДВС Шевченківського РУЮ м. Києва направити сторонам та органам, яким раніше було направлено цей документ, постанову про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2015 року у задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 посилається на порушення норм права, у звязку з чим ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції з постановленням нової ухвали про задоволенні скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і змісту скарги, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ОСОБА_2 29 січня 2009 року уклала з ПАТ КБ ПриватБанк договір банківських послуг, за умовами якого їй було видано платіжну картку, без встановлення кредитного ліміту, було надано кредитні кошти; своєчасної сплати по поверненню кредиту і відсотків по ньому не було, утворилася заборгованість і банк звернувся з позовом до суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_2.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 липня 2010 року, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2010 року, позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ ПриватБанк заборгованість за вказаним договором, з урахуванням штрафних санкцій, та витрати.

07 липня 2012 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у передбаченому законом порядку видав виконавчий лист, який було помилково направлено для виконання до відділу державної виконавчої служби ОСОБА_4 районного управління юстиції у м. Києві.

ОСОБА_4 районного управління юстиції у м. Києві від 28.10.2014 року № 1796/12 надіслано за належністю до Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві виконавчий лист, виданий за рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 липня 2010 року (а.с.146).

Головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби ОСОБА_4 районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_5 винесла постанову від 05 листопада 2014 року про відкриття виконавчого провадження, але у вказаній постанові було неправильно вказано прізвище заявника, замість прізвища «Квашилава» було помилково зазначено «Квашилова» та вказано не той суд, який видав виконавчий документ - замість Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська було вказано Печерський районний суд м. Києва. Крім того, у вказаній постанові не зазначено ідентифікаційний код боржника.

Постановою Головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби ОСОБА_4 районного управління юстиції у м. Києві від 11.12.2014 року внесено зміни до постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.11.2014 року, належним чином виправлено помилки у прізвищі боржника та назві суду, що видав виконавчий лист. Копія даної постанови направлена сторонам виконавчого провадження, що підтверджується копією виконавчого провадження.

Судом також встановлено, що головним державним виконавцем за вказаним виконавчим провадженням проводилися виконавчі дії (розшук боржника, пропозиція добровільного погашення боргу, запити та інше), але борг добровільно не погашено.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю Державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 384 ЦПК України скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби.

Статтею 215 ЦПК України передбачені вимоги щодо форми і змісту рішення суду. Зазначена норма не містять вимог щодо наявності у рішенні суду інформації про індивідуальний ідентифікаційний номер (реєстраційний номер облікової картки платника податків) осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 70.15 ст. 70 Податкового кодексу України інформація про реєстраційний номер облікової картки платника податків є інформацією з обмеженим доступом, а тому може бути витребувана виключно на підставі закону. Положення про конфіденційність даних щодо індивідуального ідентифікаційного номера (реєстраційний номер облікової картки платника податків) узгоджується також із ч. 10 ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних», ч. 1 ст. 11 Закону України «Про інформацію».

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець з метою захисту інтересів стягувана може самостійно одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну. Тобто, у разі незазначення індивідуального ідентифікаційного номера (реєстраційного номеру облікової картки платника податків) у рішенні суду, судовому наказі, згідно із п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець може самостійно звернутися до відповідного органу державної податкової служби із запитом про витребування довідки про індивідуальний ідентифікаційний номер (реєстраційний номер облікової картки платника податків) боржника.

Виходячи з викладеного, дослідивши копію виконавчого провадження, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; приймаючи до уваги, що наявні помилки щодо написання прізвища боржника і найменування суду, який видав виконавчий лист, у постанові від 05 листопада 2014 року про відкриття виконавчого провадження виправлені належним чином; зважаючи на те, що відсутність ідентифікаційного коду у постанові про відкриття виконавчого провадження не є підставою для визнання цієї постанови незаконною чи її скасування, - місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Колегія звертає увагу, що доводи апелянта про те, що неотримання скаржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження перешкодило ОСОБА_2 добровільно погасити заборгованість є безпідставними та не свідчать про порушення прав і законних інтересів скаржника, оскільки ОСОБА_2 до цього часу грошові кошти, в порядку виконання виконавчого листа, банку не сплачує, що визнано представником скаржника в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції та стверджується журналом і звукозаписом процесу.

Отже, встановивши відсутність порушень прав та законних інтересів скаржника, місцевий суд постановив законну ухвалу про відмову у задоволенні скарги у повному обсязі.

Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді