Номер провадження: 22-ц/785/4478/15
Головуючий у першій інстанції Шенцева О.П.
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Гайворонського С.П., Сегеди С.М.

при секретарі: Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", третя особа: ОСОБА_3 про припинення договору поруки, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 червня 2014 року, -

встановила:

24.03.2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ "Укрсоцбанк" про визнання договору поруки припиненим, посилаючись на те, що між ним, як поручителем, та Банком, як кредитором, було укладено Договір поруки № 07-15/944 від 19.07.2007 року в забезпечення Кредитного договору №2007/13-2.06/471 від 19.07.2007 року, укладеного його колишньою дружиною ОСОБА_3, як позичальником. З 01.07.2008 року Банк в односторонньому порядку збільшив процентну ставку за користування кредитом, що, на думку позивача, є підставою для припинення договору поруки №07-15/944 від 19.07.2007року, так як відповідно до п.3.3.2. цього договору Банк не має права без згоди поручителя змінювати умови кредитного договору з позичальником, внаслідок яких збільшується обсяг відповідальності поручителя.

Позивач зазначив, що згоди на зміну умов кредитного договору він не надавав, проте Банком та позичальником було укладено додаткову угоду №1 до Кредитного договору №2007/13-2.06/471 від 19.07.2007 року, за якою збільшено процентну ставку за кредитом.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05 червня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", третя особа: ОСОБА_3 про припинення договору поруки відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу у якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм права.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15 жовтня 2014 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 червня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 березня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Одеської області від 15 жовтня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін по справі, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що обсяг зобов'язань ОСОБА_2 як поручителя ОСОБА_3 по кредитному договору від 19липня 2007 року, укладеному між останньою та "Укрсоцбанком", у зв'язку з укладенням додаткової угоди 1 липня 2008 року про збільшення процентної ставки за користування кредитом, не змінився, а також, що ст. 16 ЦПК України не містить такого способу захисту цивільних прав чи інтересів як припинення договору поруки.

Однак погодитись з такими висновками суду першої інстанції не можна, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального закону.

Судова колегія вважає, що вказані порушення призвели до неправильного вирішення справи, тому суд апеляційної інстанції на підставі п. п. 3, 4 ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції скасовує і ухвалює нове рішення з наступних підстав.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване рішення не відповідає.

Судом встановлено, що 19 липня 2007 року між ПАТ "Укрсоцбанк" та ОСОБА_3 укладено договір кредиту, за яким банк надав позичальнику у тимчасове користування грошові кошти окремими частинами зі сплатою13,5% річних та комісій в розмірі та в порядку, визначеному договором, в межах максимального ліміту заборгованості 237000 доларів США, з кінцевим терміном погашення 18 липня 2017 року.

На забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 за цим договором між банком, позичальником та ОСОБА_2 укладено договір поруки, за яким позивач зобов'язався перед кредитором солідарно з боржником відповідати за виконання усіх його зобов'язань, що виникли з кредитного договору.

1 липня 2008 року банк підвищив процентну ставку за кредитним договором до 14,0% річних в односторонньому порядку без згоди поручителя,про що було укладено додаткову угоду №1 1 липня 2008 року.

На укладення додаткової угоди позивач своєї згоди не надавав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під таким способом захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК України.

Звертаючись до суду з позовом за захистом свого порушеного права, позивач посилався на невизнання банком його права, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК України, на припинення поруки у зв'язку зі зміною зобов'язання боржника за кредитним договором без згоди поручителя, унаслідок чого збільшився об'єм його відповідальності.

Згідно до п. 1 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність так і відсутність обов'язків.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. (ч. 3 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 599 ЦК України припинення поруки у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується.

Таким чином, звернення особи до суду з позовом про визнання поруки такою, що припинена, на підставі ч. 1 ст.599 ЦК України не є необхідним, проте такі вимоги можуть розглядатися судом у разі наявності відповідного спору.

При цьому внесення змін до кредитного договору про зміну зобов'язання, забезпеченого порукою, зокрема збільшення процентної ставки без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності, є підставою для визнання поруки такою, що припинена.

Отже, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (ст. ст. 3, 12-15, 20 ЦПК України) слід дійти висновку про те, що в разі невизнання кредитором права поручителя, передбаченого ч. 1 ст. 599 ЦК України, на припинення зобов'язання за договором поруки таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Така позиція висловлена Верховним судом України у постанові від 20 лютого 2013 року по справі № 6-134 цс 12 у якій ідеться про те, що порука припиняється, у зв'язку зі зміною умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу його відповідальності.

Як вбачається із матеріалів справи ні кредитний договір від 19 липня 2007 року, ні договір поруки від 19 липня 2007 року не містять умов, які б давали право кредитору збільшувати розмір процентної ставки по основному договору без згоди поручителя.

Навпаки, п. 3.3.2. договору поруки (а.с.30), встановлює, що кредитор зобов'язаний до моменту виконання забезпеченого порукою зобов'язання, не змінювати умов договору кредиту без попереднього письмового погодження поручителя.

Збільшивши розмір процентної ставки по кредитному договору без попереднього узгодження з поручителем, кредитор збільшив обсяг його відповідальності, що є підставою для припинення договору поруки.

Оскільки банк таке право за позивачем не визнав, то воно підлягає захисту у судовому порядку.

Моментом припинення договору поруки є момент зміни зобов'язання без згоди поручителя, тобто 1 липня 2008 року, коли позичальнику ОСОБА_3 було повідомлено про зміну умов кредитного договору зі збільшенням процентної ставки по ньому.

Керуючись: п. 2 ч. 2 ст. 307; п. п. 3, 4 ст. 309; ст. 316; 317; 319 ЦПК України, судова колегія, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 5 червня 2014 року - скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Договір поруки, укладений 19 липня 2007 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - припинити з 1 липня 2008 року.

Стягнути з ПАТ "Укрсоцбанк" на користь ОСОБА_2 судові витрати 365грн. 40 коп. - судові витрати. ( 243 грн. 60 коп.+ 121 грн. 80 коп.)

Рішення апеляційного суду набирає чинності негайно з моменту його проголошення, але може бути оскаржене протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області:

Н.А. Кононенко

С.П. Гайворонський

С.М. Сегеда