Номер провадження: 22-ц/785/2374/15
Головуючий у першій інстанції Целух А. П.
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді - Кравця Ю.І.,

суддів: Сєвєрової Є.С., Процик М.В.,

з участю секретаря судового засідання - Решетник М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства "Український державний інститут з проектування об'єктів дорожнього господарства "Укрдніпродор" в особі Одеської філії Державного підприємства "Український державний інститут з проектування об'єктів дорожнього господарства "Укрдніпродор" - "Одесадніпродор" про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені та моральної шкоди за апеляційною скаргою ДП "Укрдніпродор" на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15.12.2014 року,-

встановила :

29 липня 2014 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідача Державного підприємства "Український державний інститут з проектування об'єктів дорожнього господарства "Укрдіпродор" в особі Одеської філії Державного підприємства "Український державний інститут з проектування об'єктів дорожнього господарства "Укрдіпродор" - "Одесадіпродор" про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що в Одеській філії Державного підприємства "Український державний інститут з проектування об'єктів дорожнього господарства "Укрдіпродор"-"Одесадіпродор" позивач працювала на посаді юрисконсульта з 18.10.2010 року. 28.02.2014 року позивач звільнилась за власним бажанням, у зв'язку з тим, що виплата заробітної плати проводилась нерегулярно, та тим, що існувала заборгованість по виплаті заробітної плати. Враховуючи те, що заробітна плата є її єдиним засобом для існування вона була змушений звільнитися за власним бажанням. Однак, відповідачем по теперішній час не виплачено позивачу заробітну плату за період з 01.09.2012 року по 28.02.2014 року, що в сумі, після утримання податків і зборів, становить 19 952,36 грн. Неодноразово позивач зверталась до керівництва Філії особисто з проханням розрахуватися з нею повністю та до керівництва ДП "Укрдіпродор" у колективному листі від працівників, пояснюючи, що вона знаходиться зараз у дуже скрутному матеріальному положенні, не може знайти роботу, але ніяких результатів, крім того, що викликало у позивача почуття приниженості та роздратування, це не дало. Оскільки відповідачі досі не ліквідували заборгованості по заробітній платі, для захисту своїх порушених прав вона змушена звернутися до суду. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15.12.2014 року позовну заяву ОСОБА_2 про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди - задовольнини частково. Стягнуто з Державного підприємства "Український державний інститут з проектування об'єктів дорожнього господарства "Укрдіпродор" в особі Одеської філії Державного підприємства "Український державний інститут з проектування об'єктів дорожнього господарства "Укрдіпродор" - "Одесадіпродор" на користь ОСОБА_2 нараховану, але невиплачену заробітну плату в сумі 14 952,36 грн. Стягнуто з Державного підприємства "Український державний інститут з проектування об'єктів дорожнього господарства "Укрдіпродор" в особі Одеської філії Державного підприємства "Український державний інститут з проектування об'єктів дорожнього господарства "Укрдіпродор" - "Одесадіпродор" на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 18 897,54 грн. У задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ДП " Укрдніпродор" - Мельник О.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15.12.2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Рішення в частині відмови у стягненні моральної шкоди не оскаржено, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

В ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції, представник апелянта надав письмові пояснення до апеляційної скарги та вказав, що не погоджується з рішенням суду лише в частині стягнення середній заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки на його думку розрахунок заборгованості була складено не правильно.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах, заслухавши суддю доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції, керувався положеннями ст.ст. 116,177 КЗпП України, Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок), та виходив з того, що позивачу не виплачено заробітну плату за період з 01 березня 2014 року по 15 грудня 2014 року у заявленому розмірі, наявні підстави для стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку.

Проте з таким висновком суду повністю погодитись не можна.

Відповідно до ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану роботу.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 працювала в Одеській філії Державного підприємства "Український державний інститут з проектування об'єктів дорожнього господарства "Укрдіпродор"-"Одесадіпродор" на посаді юрисконсульта з 18.10.2010 року. 28.02.2014 року позивач звільнилась за власним бажанням, у зв'язку з тим, що виплата заробітної плати проводилась нерегулярно, та тим, що існувала заборгованість по виплаті заробітної плати.

Однак при звільненні позивача розрахунок з нею проведено не було, в зв'язку з чим склалася заборгованість по заробітній платі за період з 01.09.2012 року по 23.07.2014 року, що в сумі після отримання податків і зборів, становить 19952,36 грн. Частину цієї суми у розмірі 5000 грн. (а.с.38), відповідачем було сплачено у добровільному порядку. Дані обставини визнанні сторонами, а тому в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню.

Дійшовши правильного висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості о заробітній платі, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за весь період затримки розрахунку підлягають задоволенню у розмірі, визначеному позивачем.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до ч.ч. 3,4 п. 2 та ч. 1 п. 8, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадку, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Позивач, посилаючись на п. 2 Порядку, вважав що заробітна плата обчислюється з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата, тому вважав, що середньомісячна заробітна плата повинна обчислювати виходячи з виплат за грудень та листопад 2013 року, оскільки в цих місяцях позивачем було відпрацьовано всі робочі дні (а.с.2).

Вирішуючи спір у частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, суд першої інстанції у порушення вимог ст. 213 ЦПК України не перевірив правильності наданого позивачем розрахунку середньої плати відповідно до Порядку.

А також районний суд не врахував ч.ч. 3,4 п. 2 Порядку та помилково при обчислені сум, які підлягають стягненню за затримку при звільнені, виходив з середньої заробітної плати позивача за місяці роботи, у яких позивачем було відпрацьовано всі робочі дні.

Таким чином враховуючи викладене колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог про стягнення за затримку розрахунку при звільненні, виходячи з наступного.

В п. 25 Постанови Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" (далі Постанова ВСУ №13), визначено, що не проведення розрахунку із працівником у день звільнення або, якщо в цей день він був відсутній на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою застосування відповідальності передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Позивач у день звільнення на роботі був відсутній, після звільнення не звертався до відповідача із заявою про здійснення з ним остаточних розрахунків у зв'язку із звільненням (а.с. 98), в судовому засіданні визнавалось сторонами), а тому відлік процесуального строку з невиплати заробітної плати повинен починатися з дати внесення судом першої інстанції ухвали про призначення справи до розгляду у судовому провадженні - ухвала суду від 20.08.2014 року, та закінчується датою ухвалення рішення у справі - 15.12.2014 року.

В п. 21 Постанову ВСУ №13 встановлено, що при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід роботи відповідно до Порядку обчислення середньої зарплати, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №1995 №100 (з наступними змінами та доповнення, далі Постанова №100).

Відповідно до абзацу третього п.2 розділу ІІ Постанови №100, у всіх інших випадках збереження середньої заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Згідно розрахункових листів за період з грудня 2013 року (робочих днів) по січень 2014 року (7 робочих днів), загальна кількість робочих днів складає 21 відпрацьований день.

Відповідно до пунктів 3 та 4 розділу ІІІ Постанови №100, при обчисленні середньої плати у всіх випадках її збереження включається: основана заробітна плата, доплати і надбавки, премії тощо.

Усі виплати включаються в розрахунок середньої зарплати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на доплати, стягнення аліментів, тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

При обчислені середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством не враховуються виплати за виконання додаткових обсягів робіт та виконання обов'язків тимчасом відсутніх працівників тимчасово відсутніх працівників, заробітна плата на роботі за сумісництвом.

Згідно наказу 30.09.2011 №48-К, позивачу з 01 жовтня 2011 року (а.с. 93) було встановлено доплату у розмірі 15% від посадового окладу суміщуваної посади - інженера з режиму та спец роботи.

Дана стаття доплат вказана в розрахункових листка позивача про нараховану заробітну плату.

Таким чином, до розрахунку середньої заробітної плати слід брати наступні вихідні дані: грудень 2013 року - кількість відпрацьованих днів 14 нарахована зарплата (основна) 1158,18 грн. (без відрахувань та утримань); січень 2014 року - кількість відпрацьованих днів - 7, нарахована зарплата (основна) - 637 грн. Розрахунок: розмір середньоденної заробітної плати (1158,18 грн. + 637) : (14+7) = 85,48. Розмір середньогодинної заробітної плати 85,48 грн. : 8 год. = 10,68 грн.

Отже, для розрахунку слід брати розмір середньоденної заробітної плати 85,48 грн.

Відповідно положень п. 8 розділу ІV Постанови №100, у разі коли середньомісячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарних місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації.

Враховуючи той факт, що наказом Філії від 31.01.2014 №09/1-ОД (а.с.101), був встановлений скорочений робочий тиждень, а саме 1 день на тиждень, понеділок.

Таким чином до розрахунку слід брати такі дні:18, 25.08.2014; 01,08,15, 22, 29.09.2014 року; 06,13,20,27102014; 03,10,17,24.11.2014, 01,08,15.12.2014; усього 18 робочих днів.

Розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку складає - 1538 грн. 64 коп. (85,48 грн.* 18 робочих днів = 1538,64 грн.).

Доводи позивача стосовно незаконності наказу Філії від 31.01.2014 №09/1-ОД (а.с.101), щодо встановлення скороченого робочого тижня, а саме 1 день на тиждень, понеділок, є необґрунтованими оскільки вказаний наказ не оскаржено та не скасовано.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають частковому задоволенню у розмірі 1538 грн. 64 коп.

У зв'язку з чим рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15.12.2014 року - в частині стягнення Державного підприємства "Український державний інститут з проектування об'єктів дорожнього господарства "Укрдніпродор" в особі Одеської філії Державного підприємства "Український державний інститут з проектування об'єктів дорожнього господарства "Укрдніпродор" - "Одесадніпродор" середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у відповідності до п.п. 1,3 ч.1 ст. 309 ЦПК України - підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308, 309, 313, 317 ЦПК України, судова колегія,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ДП " Укрдніпродор" - задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15.12.2014 року - в частині стягнення Державного підприємства "Український державний інститут з проектування об'єктів дорожнього господарства "Укрдніпродор" в особі Одеської філії Державного підприємства "Український державний інститут з проектування об'єктів дорожнього господарства "Укрдніпродор" - "Одесадніпродор" середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - змінити.

Стягнути з Державного підприємства "Український державний інститут з проектування об'єктів дорожнього господарства "Укрдніпродор" в особі Одеської філії Державного підприємства "Український державний інститут з проектування об'єктів дорожнього господарства "Укрдніпродор" - "Одесадніпродор" на користь ОСОБА_2, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 1538 грн. 64 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: Є.С.Сєвєрова

М.В.Процик