Ухвала

іменем україни

24 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ступак О.В., Дьоміної О.О., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ в натурі частки будинку з господарськими будівлями і спорудами та виділення частки земельної ділянки, та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ будинку з господарськими будівлями і спорудами та встановлення порядку користування земельною ділянкою, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 14 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що йому на праві власності належить ј частини житлового будинку з частиною надвірних споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, які він отримав у спадщину після свого батька ОСОБА_6 Співвласником іншої частини зазначеного будинку є відповідач ОСОБА_5, якому на праві спільної часткової власності належить ѕ частини вказаного житлового будинку. Протягом тривалого часу між ними існує спір щодо користування вищевказаним житловим будинком та виділення в натурі частки позивача зі спільного будинковолодіння. Уточнивши під час розгляду справи позовні вимоги, остаточно просив виділити в натурі та визнати за ним право власності на ј частини зазначеного будинку з господарськими будівлями та виділити її в окремий об'єкт нерухомості. Крім того, просив визначити порядок користування земельною ділянкою, виділивши йому частину земельної ділянки, яка знаходиться за вищевказаною адресою, після проведення експертизи відповідно до одного з варіантів, запропонованих експертом.

Не погоджуючись із позовом ОСОБА_4, жовтні 2013 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом, у якому просив поділити житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований по АДРЕСА_1, відповідно до першого чи другого варіанта висновку судової будівельно-технічної експертизи від 25 липня 2012 року № 86 та встановити порядок користування земельною ділянкою відповідно до першого або другого варіанта висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 08 серпня 2012 року № 86-1.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 22 грудня 2014 року первісний позов задоволено частково.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 14 квітня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_4 скасовано, в задоволенні указаного позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 337 ЦПК України установлено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині часткового задоволення позову ОСОБА_4 й ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні указаного позову, суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212, 303 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив з недоведеності та безпідставності заявлених позовних вимог.

На обґрунтування свого висновку апеляційний суд правильно виходив з того, що суд першої інстанції, зобов'язавши сторін здійснити певні переобладнання, які передбачають втручання в несучі конструкції будинку, при вирішенні питання про поділ вищевказаного будинку, залишив поза увагою положення ст. 358 ЦК України та ст. 152 ЖК Української РСР, які передбачають отримання на це відповідного дозволу Виконавчого комітету місцевої ради та інших компетентних органів.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд у силу вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України сприяв сторонам у здійсненні їхніх прав, а саме: роз'яснював необхідність отримання від компетентних державних органів погодження на здійснення таких переобладнань, однак зазначені роз'яснення залишилися без відповідного реагування.

Водночас апеляційний суд обґрунтовано не погодився з рішенням суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 щодо земельної ділянки, оскільки виділена судом у користування ОСОБА_4 земельна ділянка площею 1 011 кв. м за варіантом № 4 судової земельно-технічної експертизи не відповідає його ідеальній частці - 7 150 кв. м та порушує права відповідача ОСОБА_5 відповідно до вимог ч. 4 ст. 120 ЗК України, крім того, встановлення порядку користування земельною ділянкою за цим варіантом можливе лише за згодою сторін, проте такої згоди сторонами не досягнуто.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що в силу вимог чинного ЦПК України на стадії касаційного розгляду справи недопустимо.

Отже, рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для його скасування відсутні, тому в силу вимог ч. 3 ст. 332 ЦПК України воно підлягає залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 14 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

О.О. Дьоміна

І.К. Парінова