Справа № 180/1458/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
26 червня 2015 року Марганецький міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді - БЕСПАЛЬОК О.А.
при секретарі - ШЕМЕТІ Ю.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Марганці цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 громади в особі Марганецької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом, а саме, на майно, що належало ОСОБА_3, померлої 14 жовтня 2014 року житловий будинок № 7 з господарськими спорудами, що по пров. Лікарняний тупик у м.Марганці Дніпропетровської області та на земельну ділянку загальною площею 483 кв.м, наданої для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства за зазначеною адресою.
В обґрунтування позову покликаються на те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 являються для нього батьками, які за життя збудували будинок № 7 з господарськими спорудами, що по пров. Лікарняний тупик у м.Марганці Дніпропетровської області, однак право власності на такий було зареєстровано за його батьком на підставі договору на право забудови, виданого Марганецьким міським комунальним господарством від 16 листопада 1955 року, посвідченого державним нотаріусом Марганецької державної нотаріальної контори за реєстром № 3807 від 02 листопада 1955 року та зареєстрованого в Марганецькому БТІ. Померлий ОСОБА_4 також приватизував земельну ділянку загальною площею 483 кв.м., наданої для обслуговування спірного житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства за зазначеною вище адресою та отримав Державний акт на право приватної власності на землю, видного виконкомом Марганецької міської ради № 13 грудня 1996 року та зареєстровано в книзі державних актів про право приватної власності на землю. 06 лютого 2002 року ОСОБА_4 помер, єдиним спадкоємцем якого була його дружина, його матір, ОСОБА_3, яка 23 жовтня 2002 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. 18 жовтня 2014 року померла його матір, ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина на спірний будинок та земельну ділянку. Оскільки він являється спадкоємцем першої черги після смерті матері, звернувся до нотаріальної кантори з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки матір не зареєструвала право власності на спадкове майно після смерті батька у Марганецькому БТІ. Таким чином, на даний час він не може надати правовстановлюючий документ на право власності на будинок та земельну ділянку, хоча є єдиним спадкоємцем та у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті матері, тому змушений звернутись до суду за захистом своїх прав.
Позивач в судовому засіданні позов підтримав, дав аналогічні пояснення, що й мотиви заяви. Просить позов задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_2 громади в особі Марганецької міської ради в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у їх відсутності (а.с.23), у звязку з чим суд вважає можливим розгляд справи у його відсутності за наявними у справі доказами з постановленням заочного рішення, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, зі згоди позивачки.
Заслухавши пояснення позивача, оглянувши інвентаризаційну справу, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-КИ № 587017, виданого 14 жовтня 2014 року ОСОБА_3 померла 14 жовтня 2014 року, актовий запис № 631 (а.с.6).
Як вбачається з свідоцтва про народження серії ЯЦ № 899527, виданого 20 жовтня 1950 року ОСОБА_1 народився 21 вересня 1950 року, його батьками є ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с.7).
Згідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 жовтня 2002 року ОСОБА_3 успадкувала після смерті ОСОБА_4 житловий будинок № 7, що по пров. Лікарняний тупик у м.Марганці Дніпропетровської області з господарськими спорудами, земельну ділянку загальною площею 483 кв.м за згаданою адресою, наданою для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства та інше майно (а.с.8).
З листа управління держземагенства у Нікопольському районі Дніпропетровської області № 34-405-0.3-1561/2-15, виданого 22 травня 2015 року вбачається, що станом на 31 грудня 2012 року земельна ділянка, що по пров. Лікарняний, 7 у м.Марганці Дніпропетровської області загальною площею 0,0483 га для обслуговування житлового будинку належить ОСОБА_4, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3153 від 13 січня 1997 року, на підставі рішення сесії Марганецької міської ради № 521 від 18 грудня 1996 року (а.с.9).
Відповідно до довідки виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області № 8/арх.-15, виданої 22 травня 2015 року згідно рішення Марганецької міської ради від 18 грудня 1996 року № 521, домоволодіння, яке належало померлій ОСОБА_6, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 жовтня 2002 року, має поштову адресу м.Марганець пров. Лікарняний тупик, 7 Дніпропетровської області (а.с.12).
Постановою державного нотаріуса Марганецької ДНК ОСОБА_7 від 12 травня 2015 року ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ОСОБА_3 на нерухоме майно відмовлено, оскільки спадкоємцем надано документ, що підтверджує право власності на нерухоме майно, який не був зареєстрований відповідним органом реєстрації права власності на нерухоме майно, а також не надано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії (а.с.13).
Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним.
Згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено визнання права, а у відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це оспорюється або не визнається іншою особою.
Положеннями ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним - ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Як вбачається з ст. 377 ЦК України до сооби, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника.
Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності.
Як встановлено в судовому засіданні та з матеріалів справи, позивач не може оформити свідоцтво про право на спадкування за законом після смерті матері, оскільки остання не зареєструвала свідоцтво про право на спадкування за законом після смерті свого чоловіка, батька позивача, у органах БТІ, тобто у позивача відсутній правовстановлюючий документ, який посвідчує право власності.
Як вбачається з положень ст.ст. 1216, 1218 ЦК Укпраїни спадкування є перехід прав та обовязків (власності) від спадкодавця до спадкоємців.
У відповідності до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
За даних обставин суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки вступив в управління та користування спадковим майном, після смерті матері ОСОБА_3
Оцінивши в сукупності всі зібрані по справі докази, суд не вбачає перешкод для визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за законом, після смерті його матері ОСОБА_3, на житловий будинок № 7 з господарськими спорудами, що по пров. Лікарняний тупик у м.Марганці Дніпропетровської області та на земельну ділянку загальною площею 483 кв.м, наданої для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства за зазначеною адресою, оскільки в ході судового розгляду встановлено, що таке не порушує законних прав та інтересів інших осіб.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 209, 212, 214-215, 218, 224-226 ЦПК України, на підставі ст. ст. 16, 321, 328, 377, 392, 1216, 1218, 1268 ЦК України, ст. 41 Конституції України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_3, померлої 18 жовтня 2014 року, на будинок № 7 з господарськими спорудами, що по пров. Лікарняний тупик у м.Марганці Дніпропетровської області та на земельну ділянку, загальною площею 483 кв.м., наданої для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що по пров. Лікарняний тупик, 7 у м.Марганці Дніпропетровської області.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів після проголошення через Марганецький міський суд до Апеляційного суду Дніпропетровської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ О.А.БЕСПАЛЬОК

Оригінал рішення.