Ухвала

іменем україни

18 листопада 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

ЧерненкоВ.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація», публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант», ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про відшкодування майнової та моральної шкоди, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_8 - на рішення апеляційного суду м. Києва від 04 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним вище позовом, у якому з урахуванням уточнень просив стягнути солідарно з публічного акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація» (далі - ПАТ «Українська автомобільна корпорація»), як власника джерела підвищеної небезпеки, та публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» (далі - ПАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант»), як страховика, в межах ліміту 25 500 грн на свою користь майнову шкоду у розмірі 146 838 грн 49 коп., а також з ОСОБА_5 та ПАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» у межах ліміту 51 тис. грн., моральну шкоду у розмірі 100 тис. грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19 листопада 2007 року близько 19 год. 30 хв. по вул. Довженка, 16 в м. Києві автомобіль Daewoo Lanos, державний номерний знак НОМЕР_3 який належить ПАТ «Українська автомобільна корпорація», під керуванням ОСОБА_5 виїхав на зустрічну смугу руху, де зіткнувся в середній смузі з автомобілем Mercedes-Benz С240, державний номерний знак НОМЕР_1, що належить йому (позивачу) та знаходився під його керуванням. У результаті дорожньо-транспортної пригоди його транспортний засіб отримав механічні пошкодження, а він отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. За фактом дорожньо-транспортної пригоди Шевченківським РУГУ МВС України в м. Києві порушена кримінальна справа за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, проте провадження у ній зупинено. Вказував, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Mercedes-Benz С240 становить 209 647 грн 15 коп., що більше його ринкової вартості - 146 138 грн 49 коп., а вартість проведеного автотоварознавчого дослідження - 700 грн. Також посилався на те, що в результаті отриманих травм йому було встановлено другу групу інвалідності.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18 березня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_3 з ПАТ «Українська автомобільна корпорація» матеріальну шкоду у розмірі 58 169 грн 25 коп., з ОСОБА_7 майнову шкоду у розмірі 58 169 грн 25 коп., з ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 50 тис. грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 04 червня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення. ПозовОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» на користь ОСОБА_3 заподіяну майнову шкоду у розмірі 24 490 грн та моральну шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 51 тис. грн. Стягнуто з ПАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» в дохід держави 731 грн 10 коп. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_8, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позову, ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення апеляційного суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

Судом установлено, що в провадженні слідчого відділу Шевченківського РУГУ МВС України в м. Києві перебуває кримінальна справа, порушена 23 листопада 2007 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 19 листопада 2007 року на перетині вул. Довженка та вул. О. Теліги в м. Києві, яка відбулася внаслідок зіткнення невстановленого автомобіля типу Джип під керуванням невстановленої особи, автомобілів Peugeot 407, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6., Daewoo Lanos, державний номерний знак НОМЕР_3 який належить ПАТ «Українська автомобільна корпорація», під керуванням ОСОБА_5, та Mercedes-Benz С240, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3.

Постановами слідчого СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 10 грудня та 22 грудня 2007 року ОСОБА_5 та ОСОБА_3 визнано потерпілими.

У зв'язку з отриманням тілесних ушкоджень ОСОБА_3 визнано інвалідом другої групи безстроково з порушенням опорно-рухового апарату (т. 1, а. с. 29).

Висновком експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУ МВС України у м. Києві за результатами проведення автотехнічної експертизи від 09 жовтня 2009 року встановлено, що автомобіль Peugeot 407, яким керував ОСОБА_6, рухався у крайній правій смузі по вул. О. Теліги в напрямку вул. Дорогожицької в м. Києві. Паралельно з ним у середній смузі рухався автомобіль Daewoo Lanos під керуванням ОСОБА_5 Наближаючись до примикання другорядної дороги, а саме: з'їзду зі шляхопровода, водій автомобіля Peugeot 407 побачив, що при виїзді із другорядної дороги на вул. Довженка стоїть невстановлений автомобіль, за яким він помітив виїжджаючий на смугу його руху інший невстановлений автомобіль типу Джип, після чого стався контакт між переднім правим кутом автомобіля Peugeot 407 та невстановленого автомобіля типу Джип. У момент виявлення водієм ОСОБА_6 невстановленого автомобіля Джип відстань між ними до зіткнення була 21,5 м. Після зіткнення автомобіль Peugeot 407 змістився лівою частиною у середню смугу, на якій рухався керований ОСОБА_5 автомобіль Daewoo Lanos, між правою боковою частиною якого та лівою боковою частиною автомобіля Peugeot 407 стався контакт. Внаслідок цього автомобіль Daewoo Lanos змінив напрямок руху та некеровано змістився на зустрічну смугу руху, де сталося зіткнення його передньої частини з передньою лівою частиною автомобіля Mercedes-Benz С240 під керуванням ОСОБА_3.

Експертом установлено, що автомобіль Peugeot 407 після зіткнення з невстановленим автомобілем типу Джип фактично перебував у аварійній дорожній обстановці.

Постановою слідчого СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 18 грудня 2010 року досудове слідство у кримінальній справі зупинено до встановлення особи, яка вчинила злочин (т. 1, а. с. 12).

За матеріалами кримінальної справи ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, пред'явлено не було.

Відповідно до висновку слідчого управління ГУ МВС України в м. Києві від 13 жовтня 2009 року зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення вимог Правил дорожнього руху України водієм, особу якого не встановлено.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, встановивши, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, а саме: невстановленого автомобіля типу Джип та особи, яка ним керувала, належного відповідачу ОСОБА_7 автомобіля Peugeot 407 під керуванням ОСОБА_6 та належного відповідачу ПАТ «Українська автомобільна корпорація», керованого ОСОБА_5, автомобіля «Daewoo Lanos», дії яких спричинили зіткнення з автомобілем Mercedes-Benz С240 під керуванням його власника ОСОБА_3, що рухався по зустрічній смузі руху, дійшов висновку про те, що підстав для визнання вини водіїв автомобілів Peugeot 407 та Daewoo Lanos у завданні шкоди позивачу не встановлено. Разом з тим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, відповідальність мають нести власники вказаних автомобілів - ПАТ «Українська автомобільна корпорація» та ОСОБА_7

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення страхового відшкодування зі страховика автомобіля Daewoo Lanos - ПАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант», суд виходив з того, що із повідомленням про настання страхового випадку та відповідною заявою про виплату страхового відшкодування позивач не звертався.

Також суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 50 тис. грн на відшкодування моральної шкоди, завданої його безпосередніми діями.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про часткове задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки - автомобілем Daewoo Lanos, в силу вимог ст. 1187 ЦК України має нести відповідальність його власник - ПАТ «Українська автомобільна корпорація».

Крім того, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_3 пропустив трирічний строк для звернення до суду з вимогами до ПАТ «Українська автомобільна корпорація» про відшкодування завданої йому майнової шкоди, що є самостійною і достатньою підставою для відмови у їх задоволенні.

Проте з таким висновком апеляційного суду погодитися не можна.

Так, позовні вимоги в частині стягнення 100 тис. грн на відшкодування моральної шкоди заявлялися позивачем до двох відповідачів: ОСОБА_5 та ПАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» (в межах розміру страхового відшкодування 51 тис. грн).

Дійшовши висновку про те, що ПАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант», як страховик за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, несе відповідальність за завдання шкоди майну та здоров'ю потерпілого ОСОБА_3 застрахованим транспортним засобом в межах встановлених полісом лімітів, і стягуючи на користь позивача завдану моральну шкоду у розмірі 51 тис. грн з ПАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант», суд не звернув уваги на те, що відповідно до ст. 1167 ЦК України моральну шкоду, завдану ушкодженням здоров'я, відшкодовує власник джерела підвищеної небезпеки незалежно від вини.

При цьому суд фактично відмовив у задоволенні позовних вимог щодо іншого відповідача - ОСОБА_5, ніяк не обґрунтовуючи та мотивуючи своє рішення.

Зробивши висновок, що за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки - автомобілем Daewoo Lanos - має нести відповідальність його власник - ПАТ «Українська автомобільна корпорація», і застосувавши при цьому строк позовної давності за наявності відповідної заяви ПАТ «Українська автомобільна корпорація», суд не звернув уваги на те, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу, що випливає із порушення особистих немайнових прав, крім випадків, встановлених законом.

На порушення ч. 4 ст. 338 ЦПК України суд не врахував і висновків Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих в ухвалі від 22 січня 2014 року при скасуванні рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 березня 2013 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 02 липня 2013 року. Зокрема, суд касаційної інстанції зазначив, які норми матеріального права є пріоритетними і що у зв'язку з пропуском позовної давності можна відмовити у задоволенні позову лише у випадку, якщо позовні вимоги обґрунтовані.

Наведене свідчить, що апеляційний суд на порушення ч. 4 ст. 10 ЦПК України не сприяв всебічному та повному з'ясуванню обставин справи, не встановив обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи допущені судом апеляційної інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, ухвалене ним рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, у зв'язку із чим відповідно до ст. 338 ЦПК України таке рішення підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 04 червня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

В.А. Черненко

С.П. Штелик