У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Черненко В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до кредитного договору, укладеного 29 січня 2008 року між банком та ОСОБА_4, останньому надано кредит у розмірі 9 тис. грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Станом на 30 червня 2013 року відповідач має заборгованість за кредитним договором у розмірі 23 805 грн 94 коп.

Ураховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2015 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 29 січня 2008 року в розмірі 23 805 грн 94 коп. та 238 грн 06 коп. на відшкодування судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що відповідач порушив свої договірно-кредитні зобов'язання; розрахунок заборгованості здійснено з урахуванням вимог закону; позовна давність переривалась сплатою у травні 2014 року щомісячних чергових платежів.

Посилання касаційної скарги на пропуск строку позовної давності і після її переривання безпідставні, оскільки згідно з ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони, зробленою до винесення ним рішення, однак ні в заяві про перегляд заочного рішення суду від 22 жовтня 2013 року, ні при подальшому розгляді справи в районному суді, користуючись послугами представника, відповідач такої заяви до ухвалення рішення суду не зробив, що виключає можливість її застосування судом апеляційної чи касаційної інстанції.

Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 18 березня 2015 року № 6-25цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
Б.І. Гулько В.А. Черненко