Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 172/916/14-ц

Провадження № 2/172/205/15

11.06.2015 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді:ОСОБА_1,

секретаря Голубенко Т.В.

за участю позивача ОСОБА_2, третіх осіб :ОСОБА_3.ОСОБА_4, представників третіх осіб- Шкваря О.А., , розглянув у відкритому судовому засіданні в селищі Васильківка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Великоолександрівська сільська рада Васильківського району Дніпропетровської області, Троїцька сільска рада Павлоградського району Дніпропетровської області , Служба в справах дітей Васильківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області

Про усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що у шлюбі з ОСОБА_2 у них 27 липня 2010 року народився син - ОСОБА_8. Після розірвання шлюбу в 2011році син проживає разом зі своєю матір'ю ОСОБА_5. З часу розлучення, у нього з відповідачем почалися непорозуміння щодо участі у вихованні сина, його відвідуванні. Відповідач ОСОБА_5 почала створювати йому штучні перешкоди у нормальному спілкуванні з сином. Всі його намагання нормально, мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів, відповідачка не бажає його присутності і штучно створює такі обставини, через які він не може нормально зустрічатися та спілкуватись з власним сином.

Після марних спроб вирішити розбіжності мирним шляхом він звернувся з заявою до комісії з питань захисту прав дитини Васильківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області. У результаті цього звернення голова Васильківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області виніс розпорядження про надання ОСОБА_2 права на участь у вихованні сина, координацію виконання розпорядження було доручено Службі у справах дітей районної державної адміністрації Дніпропетровської області. Відповідач ухиляється від виконання рішення, ігнорує його та продовжує чинити йому перешкоди у спілкуванні з власним сином.

Просив суд зобов'язати ОСОБА_5 надавати можливість ОСОБА_2 можливість спілкуватись з власним сином, ОСОБА_8, та приймати участь у його вихованні, а, саме, дозволити йому на вихідні дні два рази на місяць забирати дитину до себе за місцем проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 10год.00хв. суботи до 18год.00хв. неділі та два рази на місяць у суботу та неділю гуляти з сином.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, уточнив їх, просив зобов"язати відповідачку надавати можливість йому приймати участь у вихованні сина, а, саме, дозволити йому на вихідні дні два рази на місяць першого та третього тижня місяця забирати дитину до себе з 10год.00хв. суботи до 18год.00хв. неділі та два рази на місяць у понеділок та четвер другого і четвертого тижня місяця з 17 до 20 години гуляти з сином за місцем його перебування в той час: в селі Великолександрівка чи місті Павлограді, де фактично проживає відповідачка та дитина відвідує дитячий садок. Він бажає забирати дитину з дитсадка, гуляти з ним, відвідувати парк для дитячих розваг, пригощати його дитячими смаколиками тощо, не заперечує проти присутності матері, за умови, що вона не буде створювати конфліктні ситуації, з"ясовувати з ним стосунки та налаштовувати дитину проти нього. Він обізнаний з станом здоров"я дитини, необхідне дієтичне харчування дитині він забезпечить разом з бабусею та дідусем, його батьками, які мають достатній досвід у догляді та вихованні дітей( виростили та виховали двох синів та двох онуків -школярів). Він приїздив до дитини, але сина до нього не виводять з будинку, він звертався до сільської ради , але в нього відмовились прийняти заяву про те, що ОСОБА_5 не виконує рішення органу опіки та піклування про надання можливості спілкуватись з дитиною. Син проживає у батьків ОСОБА_5, а вони не дозволяють йому зустрітись з дитиною, посилаючись на стан здоров"я сина та заборону матері дитини. Він неодноразово телефонував ОСОБА_5щоб домовитись про зустріч з дитиною на умовах відповідачки. Однак вона під різними приводами або відмовляється від зустрічі, або в подальшому не відповідає на його телефонні дзвінки. Відповідачка та її батьки обмежують його батьків(дідуся та бабусю) у спілкуванні з онуком.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні не визнала позовні вимоги ОСОБА_2 та просила відмовити у їх задоволенні. Суду пояснила, що вона не чинить будь-яких перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною, а його твердження з цього приводу є надуманими. На момент прийняття розпорядження дитині було лише два роки і переїзд дитини з села Великоолександрівка до місця проживання батька в село Троїцьке без присутності матері є не найкращим забезпеченням інтересів дитини. Дане рішення прийняте на підставі надуманих фактів та нічим іншим, як письмовою заявою позивача не підтверджується. З метою якнайкращого забезпечення інтересів дитини вона не заперечує проти спілкування сина з батьком у вихідні дні два рази на місяць, у її присутності за адресою її місця проживання у зручний для дитини час з дотриманням режиму дитини та з урахуванням стану здоров"я дитини. В подальшому після налагодження спілкування батька з дитиною, оскільки таке спілкування тривалий час було взагалі відсутнє, з метою недопущення порушення психологічно-емоційного стану дитини, вона не буде заперечувати проти спілкування батька з сином без її присутності. Крім того, заявила, що у її дитини не має дискомфорту від відсутності батька.

Треті особи на стороні позивача: ОСОБА_3. ОСОБА_4 суду пояснили, що вони є батьками позивача і відповідно бабою і дідом ОСОБА_8, 27 липня 2010року народження. Вони підтримують позов сина ОСОБА_2, який проживає з ними, хочуть спілкуватись з онуком, приймати участь у його вихованні. ОСОБА_3 в судовому засіданні звернулась до відповідачки з проханням не перешкоджати у побаченнях батька з сином та їх з онуком ОСОБА_8, залишити особисті образи заради інтересів дитини, навела приклад, коли їхній приїзд в с.Великоолександрівка, де мешкає відповідачка з сином, завершився безрезультатно: їм відмовили у зустрічі з онуком, відмовились прийняти подарунки для дитини. Просить дозволити приїзд онука на вихідні, а вона забезпечить його належним дієтичним харчуванням, відповідним доглядом.

Треті особи на стороні відповідача: ОСОБА_6, ОСОБА_7 суду пояснили, що вони є батьками ОСОБА_5, дідом і бабою ОСОБА_8, 2010року народження, стверджують, що позивач може спілкуватись з дитиною у їхній присутності, з дозволу матері ОСОБА_5. ОСОБА_7 пояснила, що в зв"язку з роботою відповідачки у м.Павлограді дитина там відвідує дитсадок, на вихідні вони приїзджають до них у село Великолександрівка. Підтримують позицію відповідачки про спілкування дитини з батьком за місцем проживання матері на протязі години у вихідні дні.

ОСОБА_9, представник третьої особи: Великоолександрівської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області, вважає, що дитина повинна спілкуватись з батьком. Дитина перебуває у селі Великоолександрівка у батьків відповідачки ОСОБА_5 : ОСОБА_7 та ОСОБА_6, зі слів останніх відомо, що дитина хворіє.

Третя особа : Троїцька сільська рада Павлоградського району Дніпропетровської області позитивно охарактеризувала мешканців села Троїцьке: сім"ю позивача ОСОБА_2та просила прийняти рішення на розсуд суду.

Третя особа: служба у справах дітей Васильківської райдержадміністарції , в особі начальника служби ОСОБА_10, підтримала позовні вимоги ОСОБА_2, пояснила суду, що заява ОСОБА_2 про порядок участі батька у вихованні неповнолітньої дитини розглядалась на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при голові районної державної адміністарції 06 грудня 2012року.Розпорядженням від 17.12.2012року №653-р-12 "Про порядок участі батька у вихованні неповнолітньої дитини ОСОБА_8С." було встановлено право батька за попередньою взаємною домовленістю з матір"ю дитини в телефоному режимі, у зручний для обох батьків час . бачитись з дитиною 2 рази на тиждень по 6 годин за адресою проживання батька. Матері рекомендовано не створювати перепон для спілкування дитини з батьком, але ОСОБА_5 не виконує вимоги розпорядження. У висновку по справі вважала доцільним відповідно до Закону України "Про охорону дитинства" та норм Цивільного Кодексу України, Сімейного Кодексу України надати батькові право спілкуватись з неповнолітнім сином ОСОБА_8 та брати участь у його вихованні за таким графіком : 1та Ш тижня місяця забирати його до себе додому з10-00 год суботи до 18год .неділі, а П та 1У тижня місяця в понеділок та четвер з 17год.до 20-00год бачитися з дитиною за місцем її перебування у м.Павлограді чи селі Великоолександрівка.

Суд встановив наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є батьками малолітнього ОСОБА_8 ра Станіславовича 27 липня 2010року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини.(а.с.5).

Відповідно до положень ст.153СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

В ст.157СК України зазначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно . Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов"язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Сторони підтвердили той факт, що між ними відсутня згода щодо порядку спілкування та участі у вихованні дитини батька-позивача у справі.

Наявність спору щодо участі позивача у вихованні дитини та вільному спілкуванні з нею батька, який проживає окремо, підтверджується Протоколом № 9 від 06.12.2012року засідання комісії з питань захисту прав дитини при Васильківській райдержадміністрації, Поданням Служби у справах дітей Васильківської районної державної адміністрації, Розпорядженням голови районної державної адміністрації №653-р-12 від 17.12.2012року "Про порядок участі батька у вихованні дитини ОСОБА_8". (а.с.7,24-29.).

Позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_5 за місцем проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2 та селі Великоолександрівка Васильківського району Дніпропетровської області відповідно, характеризуються позитивно. Позивач ОСОБА_2 як "...добропорядний, чемний чоловік зі спокійним врівноваженим характером, доброзичливий, комунікабельний, щирий відповідальний. з повагою ставиться до оточуючих, ... з сусідами та жителями села підтримує дружні стосунки. Скарг і заяв на ОСОБА_2 до сільської ради не надходило."(а.с.6,30,39).

В матеріалах справи наявні Акти обстежень матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_5: від 06.08.2014року в якому зазначено, що вона "... з 2011року і по теперішній час виховує дитину самостійно без участі батька"(а.с.34),від 15 квітня 2015 року, де вказано, що "...батько дитини ОСОБА_2 приїзджає 3 рази на рік, на підпитку і з друзями, вживає нецензурні слова. Сплачує аліменти 400грн., у вихованні і утриманні дитини участі не приймає, додатково матеріально не допомагає."(а.с.102).

В судовому засіданні допитані свідки : ОСОБА_11, працівник сільської ради, ОСОБА_12, сільський голова Великолександрівської сільської ради - члени комісії по обстеженню матеріально-побутових умов проживання сім"ї ОСОБА_5, які пояснили в суді, що запис в актах про батька дитини та його роль у вихованні сина записали зі слів батьків відповідачки ОСОБА_5, з нею вони не зустрічались, так як вона працює в м.Павлограді. Свідок ОСОБА_12 пояснив, що акти матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_5 підписівав, але безпосередньої участі у обстеженні не приймав.

За таких умов суд не визнає належними та допустими доказами у справі дані акти в частині визнання факту ухилення ОСОБА_2 від участі у вихованні та утриманні малолітнього сина ОСОБА_8 2010року народження.

Відповідач ОСОБА_5 заявляє в суді, в письмових запереченнях на позов, в писмових поясненнях у справі, що не заперечує проти спілкування батька з сином у вихідні дні два рази на місяць у її присутності за адресою її місця проживання у зручний для дитини час з дотримання режиму дитини та урахуванням стану здоров"я дитини. Однак, в дійсності не вчиняє жодних дій спрямованих на забезпечення зустрічі батька, позивача у справі, з сином ОСОБА_8, навіть на умовах, нею запропонованих позивачеві.

З наданих відповідачкою суду медичних довідок вбачається, що дитина ОСОБА_8, 2010року народження, перебуває на диспансерноу обліку у гастроентеролога, рекомендовано дієтичне харчування, стіл № 5(а.с.114-116).

З акту обстеження матеріально-побутових умов позивача вбачається, що він проживає з батьками в газифікованому приватному будинку площею 110,7м 2 з усіма зручностями. Сім"я утримує велике підсобне господарство: птицю(кури,качки), свині, бджоли, на присадибній ділянці вирощують овочі для власних потреб, є великий сад (а.с.38).

Відповідно до положень ст.15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, а також батьки, які проживають окремо від дитини, зобов"язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею.

Згідно ч.2ст.141СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов"язків щодо дитини.

Вказані норми, що до відповідальності батьків за виховання і розвиток дитини передбачені і Конвенцією ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року), а саме стаття 18 Конвенції наголошує, що батьки несуть основну та однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування

Відповідачем не надано доказів , а судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з дитиною буде перешкоджати її нормальному розвитку, оскільки дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмостфері любові і моральної та матеріальної забезпеченності.

В ст.159СК України зазначено, якщо той з батьків, з яким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини(періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо),місце та час іхнього спілкування.

Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування Васильківської районної державної адміністрації про графік побачень батька з дитиною. Одночано, враховуючи вік дитина та стан здоров"я, суд вважає можливим встановити час побачень за місцем перебування дитини дві години з 17 до 19 години.

Таким чином суд приходить до висновку, що є всі правові підстави для задоволення позову ОСОБА_2, що буде відповідати інтерсам дитини.

Керуючись ст.15 Закону України "Про охорону дитинства", ст.ст.141,153,157,159 Сімейного Кодексу України, Конвенцією ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст.3-5,10,15,27,31,57-64,208,212-215ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Зобов"язати ОСОБА_5 надавати можливість ОСОБА_2 спілкуватись з сином ОСОБА_8 27липня 2010року народження, та приймати участь у вихованні дитини, а саме:

- дозволити батькові дитини ОСОБА_2: забирати дитину ОСОБА_8 27 липня 2010року народження, до місця свого постійного проживання в селі Троїцьке , вул Шевченка,2 Павлоградського району Дніпропетровської області 2 рази на місяць, у перший та третій тиждень місяця, з 10-00 години ранку суботи до 18-00 години неділі;

- у понеділок та четвер другого та четвертого тижня місяця з 17-00 до 19--00 години гуляти з сином ОСОБА_8 27липня 2010року народження, за фактичним місцем перебування дитини : в селі Великоолександрівка, вул.Леніна ,53 Васильківського району Дніпропетровської області, чи обумовленому за взаємною згодою сторін місці (дитячий майданчик, біля дитячого садка, який відвідує дитина, тощо) міста Павлограда Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: