Номер провадження: 22-ц/785/3368/15
Головуючий у першій інстанції Нікітіна С. Й.
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді - Сидоренко І.П., суддів - Погорєлової С.О., Цюри Т.В., при секретарі - Колмакові В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2015р. по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання, -

встановила:

04 серпня 2014р. ОСОБА_2 звернулася з позовом, в якому просила суд:

- розірвати договір довічного утримання, укладений 18 січня 1999року між нею та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрований за реєстром № 73 у зв'язку з невиконанням ОСОБА_3 обов'язків за вказаним договором;

- повернути в її власність квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 вказала, що з 2009р. ОСОБА_3 не проживає в квартирі, та не виконує взяті на себе обов'язки за договором довічного утримання, а саме: не забезпечує її харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою, вона сама сплачувала усі комунальні послуги, тому у зв'язку з не виконанням відповідачкою умов договору, позивачка просила задовольнити її позов.

Заочним рішенням суду від 09 лютого 2015р. у задоволені позову ОСОБА_2 було відмовлено (а.с.39-40).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення її позову, посилаючись на те, що суд в порушені вимог процесуального і матеріального права необґрунтовано і безпідставно відмовив їй у задоволені позову, взагалі не перевірив усі докази, які вона виклала в позовній заяві (а.с.43-46).

Справа розглянута у відсутності відповідачки ОСОБА_3, яка відповідно до вимог ст.77 ЦПК України була належним чином сповіщена про слухання справи за останнім відомим місцем її проживання.

Колегія суддів, заслухав суддю-доповідача, позивача ОСОБА_2, її представника, допитав свідків, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з урахуванням наступного.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановлені фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів в їх сукупності.

Вказаним вимогам ЦПК України заочне рішення суду не відповідає.

Суд першої інстанції, відмовивши у задоволені позову ОСОБА_2, вказав, що вона не надала докази у підтвердження свого позову, що відповідачка до 2009року проживала з позивачкою та виконувала всі умови договору довічного утримання, що на даний час відповідачка не мешкає з позивачкою, та представник позивача не надала належних відомостей про місце знаходження та проживання відповідачки.

Судова колегія не погоджується з вказаним висновком суду, який зроблений на неповно з'ясованих обставинах.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що 18 січня 1999р. за договором довічного утримання, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрованим за реєстром № 73, власник ОСОБА_2 передала ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1, що складається з однієї кімнати загальною площею 38,1кв.м. За вказаним договором ОСОБА_3 зобов'язалася довічно, повністю утримувати ОСОБА_2, забезпечувати її харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою, а також зберігати в її безкоштовному довічному користуванні цю квартиру. Вартість матеріального забезпечення (харчування, одягу, догляду і необхідної допомоги) сторонами було визначено в розмірі 50грн. в місяць з урахуванням інфляції та індексації. Пунктом 6 вказаного договору було встановлено, що цей договір може бути розірваний за погодженням сторін, а у випадку невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін - в судовому порядку (а.с.7).

Таким чином, між сторонами виникли правовідносини, що регулюються статтями 744-756 ЦК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача.

Згідно чинного законодавства позивачці ОСОБА_2 надано право вимагати належного виконання умов договору довічного утримання, а у разі відмови набувача надавати необхідне матеріальне забезпечення та допомогу, ставити питання про розірвання договору.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивачка ОСОБА_2 вказала, що з 2009р. її онука відповідачка по справі ОСОБА_3 не мешкає в квартирі та не виконує взяті на себе зобов'язання за договором довічного утримання, з 2009р. їй не відомо місцезнаходження ОСОБА_3

Вказані обставини підтвердили в судовому засіданні апеляційної інстанції допитані у якості свідків ОСОБА_4, син позивачки, який в даний час доглядає за позивачкою, та ОСОБА_5 Також вказані обставини підтверджуються актом від 06листопада 2014р., складеним головою ЖКС "Порто-Франковський", що з 2009р. ОСОБА_3 не мешкає в квартирі АДРЕСА_1, та не доглядає свою бабусю ОСОБА_2 (а.с.23). З наданих позивачкою квитанцій вбачається, що саме позивачка ОСОБА_2 сплачує комунальні послуги.

Суд першої інстанції вказав в рішенні суду, що судом встановлено відсутність відповідачки, яка проживала зі своєю бабусею ОСОБА_2 до 2009р., та на даний час з нею не проживає. Та суд вважав, що слід відмовити у задоволені позову, оскільки представник позивача не надала належних відомостей про місце знаходження та проживання відповідачки, і належних доказів для підтвердження того, що відповідачка не виконує умови договору довічного утримання.

Судова колегія вважає, що ні є підставою для відмови у задоволення позову відсутність відомостей про місце знаходження та проживання відповідачки при встановленні даного факту вищевказаними доказами, та саме відсутність відповідачки свідчить про те, що вона взагалі не виконує умови договору довічного утримання.

До виниклих правовідносин слід застосовувати Цивільний Кодекс України, в редакції 2003року, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного Кодексу щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Чинності Цивільний кодекс України набрав 01 січня 2004року.

Згідно частини 1 ст.756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню.

З урахуванням встановленого судова колегія вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню, а договір довічного утримання від 18 січня 1999р. розірванню, з поверненням квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 і визнанням за ОСОБА_2 права власності на квартиру АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2015р. - скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання - задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання від 18 січня 1999року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сорокою Л.З., зареєстрований за реєстром № 73, у зв'язку з невиконанням ОСОБА_3 обов'язків за вказаним договором.

Повернути квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: І.П.Сидоренко

Судді: С.О. Погорєлова

Т.В. Цюра