Справа №: 164/303/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 червня 2015 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Невара О.В.,

при секретарі Долі О.І., Матвійчук Н.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в смт. Маневичі справу за позовом ОСОБА_4 до Маневицької селищної ради Волинської області, реєстраційної служби Маневицького районного управління юстиції Волинської області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - відділ Держземагенства у Маневицькому районі Волинської області, про визнання державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним, визнання недійсною державної реєстрації права власності на нерухоме майно та визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до Маневицької селищної ради, реєстраційної служби Маневицького районного управління юстиції, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - відділ Держземагенства у Маневицькому районі, про визнання державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним, визнання недійсною державної реєстрації права власності на нерухоме майно та визнання права власності на нерухоме майно. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона являється спадкоємцем за законом на спадкове майно, яке залишилося після смерті її батька ОСОБА_5, який помер 10.09.1982 року. Після його смерті мати позивача ОСОБА_6 у встановлений законодавством шестимісячний термін з моменту відкриття спадщини фактично прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем, вступила в управління та володіння спадковим майном. Заяви про відмову від спадщини вона не подавала. Переоформити спадкове майно на себе ОСОБА_6 не встигла, померла 21.08.1997 року. Після її смерті брат позивача ОСОБА_7 у встановлений законодавством шестимісячний термін з моменту відкриття спадщини фактично прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем, вступив в управління та володіння спадковим майном. Заяви про відмову від спадщини він не подавав. Згідно рішення Маневицького районного суду Волинської області від 6.02.2006 року за ОСОБА_7 в порядку спадкування за законом визнано право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по вул. М. Кривоноса, 22 в смт. Маневичі, які належали ОСОБА_5 В подальшому, право власності на вказане будинковолодіння було зареєстровано за ОСОБА_7 у комунальному підприємстві „Волинське обласне бюро технічної інвентаризації. Після цього, ОСОБА_7 оформив на себе право власності на земельну ділянку, площею 0.1088 га, яка знаходиться по вул. М. Кривоноса, 22 в смт. Маневичі та призначена для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. 23.11.2006 року Маневицьким районним відділом земельних ресурсів було видано ОСОБА_7 державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 493032 на підставі рішення Маневицької селищної ради № 4/11 від 26.10.2006 року. При переоформленні спадкового майна після смерті спадкодавців не було враховано, що позивач ОСОБА_4, як і її брат ОСОБА_7, у встановлений законодавством шестимісячний термін з моменту відкриття спадщини фактично прийняла спадщину, оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном. Згідно рішення апеляційного суду Волинської області від 11.07.2014 року рішення Маневицького районного суду Волинської області від 6.02.2006 року було скасовано, в позові ОСОБА_7 до Маневицької селищної ради про визнання права власності на спадкове майно відмовлено. 29.11.2014 року ОСОБА_7 помер. Інших спадкоємців на дане майно ні за законом, ні за заповітом немає. Позивач у встановлений законодавством шестимісячний термін з моменту відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6 фактично прийняла спадщину, оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном. Заяви про відмову від спадщини вона не подавала. Отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно в позасудовому порядку позивач не має можливості. Посилаючись на зазначені обставини, а також те, що в досудовому порядку вирішити вказаний спір неможливо, ОСОБА_4 просила суд визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 493032 від 23.11.2006 року, виданий Маневицьким районним відділом земельних ресурсів Волинської області на імя ОСОБА_7 на підставі рішення Маневицької селищної ради Волинської області № 4/11 від 26.10.2006 року; визнати недійсною державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по вул. М. Кривоноса, 22 в смт. Маневичі Волинської області, за ОСОБА_7; визнати за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по вул. М. Кривоноса, 22 в смт. Маневичі Волинської області, які належали ОСОБА_5

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених в поданій до суду заяві, просив суд визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 493032 від 23.11.2006 року, виданий Маневицьким районним відділом земельних ресурсів Волинської області на імя ОСОБА_7 на підставі рішення Маневицької селищної ради Волинської області № 4/11 від 26.10.2006 року; визнати недійсною державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по вул. М. Кривоноса, 22 в смт. Маневичі Волинської області, за ОСОБА_7; визнати за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по вул. М. Кривоноса, 22 в смт. Маневичі Волинської області, які належали ОСОБА_5

Представник відповідача - реєстраційної служби Маневицького районного управління юстиції ОСОБА_2, представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - відділу Держземагенства у Маневицькому районі Волинської області, ОСОБА_3 позовні вимоги визнали у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечують.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, але подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача - Маневицької селищної радив судове засідання не зявився, але подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позовних вимог ОСОБА_4 селищна рада не заперечує.

Враховуючи думку представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача - реєстраційної служби Маневицького районного управління юстиції ОСОБА_2, представника третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - відділу Держземагенства у Маневицькому районі Волинської області, ОСОБА_3, які не заперечують щодо розгляду справи у відсутності позивача ОСОБА_4 та представника відповідача - Маневицької селищної ради, а також те, що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності вказаних позивача та представника відповідача.

Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 373 ЦК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Згідно ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта.

Згідно ст.ст. 38-40 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування. Використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм. Громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

В судовому засідання встановлено, що ОСОБА_5 являвся власником житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по вул. М. Кривоноса, 22 (раніше вул. Фрунзе, 16) в смт. Маневичі. ОСОБА_5 помер 10.09.1982 року. Після його смерті мати позивача ОСОБА_6 у встановлений законодавством шестимісячний термін з моменту відкриття спадщини фактично прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем, вступила в управління та володіння спадковим майном. Заяви про відмову від спадщини вона не подавала. Переоформити спадкове майно на себе ОСОБА_6 не встигла, померла 21.08.1997 року. Після її смерті брат позивача ОСОБА_7 у встановлений законодавством шестимісячний термін з моменту відкриття спадщини фактично прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем, вступив в управління та володіння спадковим майном. Заяви про відмову від спадщини він не подавав. Згідно рішення Маневицького районного суду Волинської області від 6.02.2006 року за ОСОБА_7 в порядку спадкування за законом визнано право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по вул. М. Кривоноса, 22 в смт. Маневичі, які належали ОСОБА_5 В подальшому, право власності на вказане будинковолодіння було зареєстровано за ОСОБА_7 у комунальному підприємстві „Волинське обласне бюро технічної інвентаризації. Після цього, ОСОБА_7 оформив на себе право власності на земельну ділянку, площею 0.1088 га, яка знаходиться по вул. М. Кривоноса, 22 в смт. Маневичі та призначена для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. 23.11.2006 року Маневицьким районним відділом земельних ресурсів було видано ОСОБА_7 державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 493032 на підставі рішення Маневицької селищної ради № 4/11 від 26.10.2006 року. При переоформленні спадкового майна після смерті спадкодавців не було враховано, що позивач ОСОБА_4, як і її брат ОСОБА_7, у встановлений законодавством шестимісячний термін з моменту відкриття спадщини фактично прийняла спадщину, оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном. Згідно рішення апеляційного суду Волинської області від 11.07.2014 року рішення Маневицького районного суду Волинської області від 6.02.2006 року було скасовано, в позові ОСОБА_7 до Маневицької селищної ради про визнання права власності на спадкове майно відмовлено. 29.11.2014 року ОСОБА_7 помер. Інших спадкоємців на дане майно ні за законом, ні за заповітом немає. Позивач у встановлений законодавством шестимісячний термін з моменту відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6 фактично прийняла спадщину, оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном. Заяви про відмову від спадщини вона не подавала. Отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно в позасудовому порядку позивач не має можливості. Зазначені обставини підтвердив представник позивача в судовому засіданні, вказані обставини не оспорюються відповідачами та третьою особою на стороні відповідача, а також це встановлено з досліджених судом письмових доказів, зокрема, свідоцтв про смерть серії І-ЕГ № 357168 від 13.09.1982 року, серії І-ЕГ № 027002 від 22.08.1997 року та серії І-ЕГ № 164753 від 1.12.2014 року, свідоцтв про народження серії ЯЮ № 685939 від 6.02.1952 року та серії ЯД № 306713 від 28.02.1952 року, свідоцтв про одруження серії ЯУ № 789694 від 26.08.1956 року та серії ІІ-АБ № 324337 від 1.07.1971 року, рішення Маневицької селищної ради № 4/11 від 26.10.2006 року, державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 493032 від 23.11.2006 року, рішення Маневицького районного суду Волинської області від 6.02.2006 року, довідок Маневицької селищної ради № 4299 від 17.09.2014 року, № 2083 та № 2084 від 6.04.2015 року, висновку від 19.01.2015 року про відповідність будинковолодіння по вул. М. Кривоноса, 22 в смт. Маневичі діючим будівельним, санітарним та пожежним нормам, повідомлень Маневицької державної нотаріальної контори № 76/01-16 від 19.02.2015 року та № 287/01-16 від 30.04.2015 року, будинкової книги для прописки громадян, що проживають ІНФОРМАЦІЯ_1 (раніше вул. Фрунзе, 16) в смт. Маневичі, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССА № 552595 від 15.03.2006 року, технічного паспорта на будинковолодіння по вул. М. Кривоноса, 22 в смт. Маневичі, рішення апеляційного суду Волинської області від 11.07.2014 року,

Проаналізувавши та оцінивши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що слід визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 493032 від 23.11.2006 року, виданий Маневицьким районним відділом земельних ресурсів Волинської області на імя ОСОБА_7 на підставі рішення Маневицької селищної ради Волинської області № 4/11 від 26.10.2006 року; визнати недійсною державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по вул. М. Кривоноса, 22 в смт. Маневичі Волинської області, за ОСОБА_7; визнати за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по вул. М. Кривоноса, 22 в смт. Маневичі Волинської області, які належали ОСОБА_5

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10-11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 373-375, 378, 386, 393ЦК України, ст.ст. 1, 12, 17, 33, 38-40, 81, 116, 118, 121-122, 125-126, 152-155, 158 ЗК України, ст.ст. 524-527, 529, 548-549 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року), суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 задовольнити повністю.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 493032 від 23 листопада 2006 року, виданий Маневицьким районним відділом земельних ресурсів Волинської області на імя ОСОБА_7 на підставі рішення Маневицької селищної ради Волинської області № 4/11 від 26 жовтня 2006 року.

Визнати недійсною державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по вул. М. Кривоноса, 22 в смт. Маневичі Волинської області, за ОСОБА_7.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по вул. М. Кривоноса, 22 в смт. Маневичі Волинської області, які належали ОСОБА_5.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: