Справа № 465/3795/11 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М.
Провадження № 22-ц/783/5710/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів: Тропак О.В., Федоришина А.В.

з участю секретаря Іванової О.О.

з участю ОСОБА_2,

ОСОБА_3

ОСОБА_4,

ОСОБА_5,

ОСОБА_6,

ОСОБА_7,

ОСОБА_8,

ОСОБА_9,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду м.Львова від 23 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Обласного комунального підприємства Львівської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», з участю третіх осіб: ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_11, Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Надія-НЛ», Львівського комунального підприємства «Затишне», ОСОБА_7, про звільнення приміщень, демонтаж, визнання дій незаконними та зобовязання до вчинення дій,-

в с т а н о в и л а:

30 грудня 2012 року ОСОБА_2Є звернувся з позовом до ОСОБА_3, Обласного комунального підприємства Львівської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», з участю третіх осіб: ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_11, Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Надія-НЛ», Львівського комунального підприємства «Затишне», ОСОБА_7, з врахуванням збільшених позовних вимог, прийнятих судом, про визнання протиправними дій ОСОБА_3 щодо захоплення та користування допоміжними приміщеннями під літерами ХV-ХVП у будинку № 19 на вулиці І.Нечуя-Левицького у м.Львові, зобовязання ОСОБА_3 звільнити ці приміщення від власного майна, відновити планування допоміжних приміщень за власний рахунок, забезпечення позивачеві та іншим власникам квартир будинку доступу до спірних приміщень; визнання такими, що не відповідають чинному законодавству виданих Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно про державну реєстрацію прав за № 21459690 про реєстрацію права власності на будинок № 19 на вулиці І. ОСОБА_12 у м.Львові у цілому, реєстраційний № 25999872, номер запису 9963 за територіальною громадою м. Львова в особі Львівської міської ради, а також технічних паспортів на нежитлові приміщення в підвалі цього житлового будинку, їх скасування; зобовязання Обласного комунального підприємства Львівської обласної рада «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» внести запис до Реєстру прав власності на нерухоме майно про скасування реєстрації прав на нерухоме майно за територіальною громадою м. Львова в особі Львівської міської ради, а саме на будинок № 19 на вулиці І. Нечуя-Левицького у м.Львові у цілому, реєстраційний № 25999872, номер запису 9963.

Рішенням Франківського районного суду м.Львова 23 липня 2015 року відмовлено у задоволені позову.

Рішення оскаржив ОСОБА_2

У апеляційній скарзі на рішення Франківського районного суду м.Львова від 23 липня 2015 року, посилаючись на його незаконність, апелянт вказує, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Порушення норм процесуального права вбачає в тому, що судом першої інстанції не встановлені всі обставини, які мають значення для справи, не проведена їх юридична оцінка, не оцінено належним чином надані сторонами докази; не забезпечено явку в судові засідання всіх учасників; суд посилається на нечинні норми права. Порушення судом норм матеріального права полягає у незастосуванні норм, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин. Суд відхилив і не задовольнив заявлені позивачем клопотання, не сприяв і перешкоджав всебічному і повному зясуванню обставин по справі. Вважає, що власники квартир у багатоквартирному будинку № 19 на вулиці І.Нечуя-Левицького у м.Львові є співвласниками місць загального користування, якими є підвальні приміщення у будинку. У спірних приміщеннях підвального поверху наявні інженерні мережі, призначені для обслуговування будинку. Вважає неправомірним надання витягу про реєстрацію права власності на будинок. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у визначений законом спосіб. Згідно зі ст. 20 цього Кодексу право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Відповідно до ст.ст. 10, 59-61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень належними та допустимими доказами. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Встановлено, що в інвентаризаційній справі будинку № 19 на вулиці І.Нечуя-Левицького у м.Львові містяться відомості з 1958 року. Відповідно до наявної у інвентаризаційній справі довідки станом на 4 травня 1988 року власником будинку є місцеві ради на підставі рішення Радянського (Франківського) райвиконкому м.Львова за № 271 від 26 травня 1987 року. Будинок в цілому перебуває на балансі ЖЕО Радянського району м.Львова. Із допоміжної таблиці № 1 від 18 грудня 1971 року вбачається, що будинок має основну частину обємом 3038 куб.м; житловий підвал обємом 438 куб.м та нежитловий підвал обємом 335 куб.м. В матеріалах інвентаризаційної справи наявні відомості про те, що станом на 1973 та 1977,1978 роки в частині підвалу будинку були розміщені квартири (аркуші інвентаризаційної справи 45,54,55,62,63,78,88, т.3 а.с. 45-64). Актом загального огляду житлового будинку від 13 листопада 1981 року стверджується, що із загальної житлової площі 51,6 кв. м такої знаходиться в підвалі (аркуш інвентаризаційної справи 76, т.3 а.с.59-62).

Відповідно до ст.ст.89,90 ЦК Української РСР 1963 року, які були чинними на час цих правовідносин, до вступу в силу Закону України «Про власність», держава є єдиним власником всього державного майна. До такої власності належав і основний міський житловий фонд. Будинок № 19 на вулиці І.Нечуя-Левицького у м.Львові відносився до державного житлового фонду.

Відповідно до ст.ст.4,5 ЖК Української РСР державний житловий фонд включає жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд). Державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих рад (житловий фонд місцевих рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд).

Встановлено, що власником будинку № 19 на вулиці І.Нечуя-Левицького у м.Львові в цілому була територіальна громада міста. Реєстрацію такого права проведено на підставі рішення виконавчого комітету Радянської районної ради народних депутатів м.Львова № 271 від 26 травня 1987 року. Дане рішення не визнане в установленому порядку недійсним, не скасоване.

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу № 56 від 13 грудня 1995 року, таку реєстрацію проводять бюро технічної інвентаризації виконавчих комітетів місцевих рад (ст.1). Відповідно до ст. 4 цієї Інструкції реєстрації підлягають будинки в межах міст, що належать місцевим Радам. Зі змісту ч.3 ст. 13 Інструкції вбачається, що на підставі рішення виконавчого комітету місцевих рад бюро технічної інвентаризації проводить реєстрацію будинків та видає реєстраційне посвідчення. Статтею 30 Інструкції передбачено ведення реєстрових книг на будинки, що належать державі і знаходяться в оперативному управлінні місцевих рад (п.а). Відповідно до ст.ст. 33,34 Інструкції зміни в правовому стані повинні бути внесені в реєстрову книгу.

Згідно зі ст. 86 ЦК Української РСР 1963 року в редакції закону від 16 грудня 1993 року відносини власності регулюються Законом України «Про власність», цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Статтею 1 Закону України «Про власність» визначено, що житловий фонд, будівлі та споруди є національним багатством України і є власністю її народу. Народ України здійснює своє право власності через відповідні ради. Відповідно до ст.31 цього Закону до державної власності належить власність адміністративно-територіальних одиниць (комунальна власність). У ст. 32 вказаного Закону зазначено, що субєктом права комунальної власності є адміністративно-територіальна одиниця в особі відповідних рад.

Статтею 35 Закону України «Про власність», який був чинний на час приватизації квартир мешканцями спірного будинку, визначено, що обєктами права комунальної власності є майно, яке забезпечує діяльність відповідних Рад і утворюваних ними органів; зокрема - державний житловий фонд.

Квартири у будинку № 19 на вулиці І.Нечуя-Левицького у м.Львові належать їх мешканцям на праві власності, до квартир належать комори в підвалі будинку (т.1 а.с.133-134).

Позивач є співвласником квартири № 1 у будинку № 19 на вулиці І.Нечуя-Левицького у м.Львові, що стверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 29 жовтня 1996 року. Площа підвалу, що належить до квартири - 6,7 кв.м. Квартира приватизована на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (т.1 а.с.6).

Є встановленим, що відповідно до договору купівлі-продажу від 11 листопада 2008 року між ОСОБА_13 і ОСОБА_14 (продавці) та ОСОБА_3 (покупець) останній купив квартиру № 3а у будинку № 19 на вулиці І.Нечуя-Левицького у м.Львові, до цієї квартири належить підвал площею 18,2 кв.м. Право власності покупця на зазначену квартиру зареєстровано 12 листопада 2008 року.

На підставі звернень Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради № 2302-6776 та № 2302-6777 від 22 грудня 2008 року виготовлено інвентаризаційну справу на нежитлові приміщення будинку № 19 на вулиці І.Нечуя-Левицького у м.Львові та витяг про реєстрацію права власності Територіальної громади м.Львова в особі Львівської міської ради на зазначений будинок (аркуші інвентаризаційної справи 115-118, т.1 а.с.20-23, т.3 а.с.117-118). На підставі замовлення Управління комунальної власності Львівської міської ради від 22 грудня 2008 року (аркуш 115 інвентаризаційної справи) проведено заміри, складено акти біжучих змін та виготовлено поверховий план нежитлових приміщень під літерами: Ш (9,1 кв.м), ІV (16,7 кв.м), V (1,1 кв.м), VІ ( 6,0 кв.м), ХV (19,9 кв.м), ХVІ (15,0 кв.м), ХVП (10,4 кв.м) станом на 30 грудня 2008 року (аркуш 88 інвентаризаційної справи).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування.Приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень - (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України (ст.3).

Згідно із Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження обєктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати обєкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначити в угодах та договорах умови використання та фінансування обєктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Виконавчим комітетом Львівської міської ради 13 лютого 2015 року прийнято рішення № 74 «Про реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення на вул.І.Нечуя-Левицького,19», яким вирішено зареєструвати територіальній громаді м.Львова в особі Львівської міської ради право комунальної власності на нежитлове приміщення підвалу (індекси частин приміщення Ш,ІV,V,ХV,ХVІ) загальною площею 77,4 кв.м на вулиці І.Нечуя-Левицького,19 згідно з технічним паспортом, складеним Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 11 червня 2014 року за інвентарним № 28, виділивши вказане приміщення в окремий обєкт (т.2 а.с.91). Відомості про скасування цього рішення відсутні.

У житловому будинку № 19 на вулиці І.Нечуя-Левицького 18 липня 2008 року створено ОСББ «Надія-НЛ» (т.1 а.с.162).

2 вересня 2008 року проведено приймання-передачу вказаному обєднанню співвласників комунальним підприємством «Затишне» частини житлового будинку, про що складено акт приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс. Відповідно до цього акту з балансу ЛКП «Затишне» передається будинок № 19 на вулиці І.Нечуя-Левицького Обєднанню співвласників багатоквартирного будинку «ОСОБА_6 - НЛ». У розділі 2 акту приймання-передачі містяться відомості про площу житлового комплексу (його частини). Зокрема, зазначено площу підвалів - 168 кв.м; а також зазначено, що нежитлові приміщення 78,2 кв. м - комунальна власність (т.1 а.с.78-80). Наказом № 742 Департаменту житлового господарства Львівської міської ради від 29 грудня 2008 року затверджено акт приймання-передачі житлового будинку № 19 на вулиці ОСОБА_12 з балансу ЛКП «Затишне» на баланс ОСББ «Надія-НЛ» (т.2 а.с.26). Вказаний акт погоджений розпорядженням Франківської районної адміністрації Львівської міської ради № 1296 від 26 грудня 2008 року.

Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 13 вересня 2011 року по справі за позовом Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Надія-НЛ» до ОСОБА_3, Управління комунальної власності Львівської міської ради, Львівської міської ради, з участю третіх осіб: Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, ЛКП «Затишне», ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», мешканців будинку, про визнання приміщень допоміжними та усунення перешкод у користуванні підвальними приміщеннями, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 10 липня 2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 вересня 2013 року, відмовлено у задоволенні позову та встановлено, що спірні приміщення є нежитловими, а не допоміжними, у них відсутні інженерні комунікації, що необхідні для експлуатації будинку; власником цих приміщень є Львівська міська рада (т.3 а.с.28-41).

Відповідно до ч.1 ст. 55 Закону України «Про власність» власник не може бути позбавлений права на своє майно, крім випадків, передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами України. У передбачений законом спосіб право власності територіальної громади на спірні приміщення не припинено.

Згідно з п.1.4 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно обовязковій державній реєстрації підлягають право власності та інші речові права на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування. Спірне нерухоме майно зареєстроване на праві комунальної власності за територіальною громадою м.Львова в особі Львівської міської ради на підставі рішення Радянського райвиконкому м. Львова № 271 від 26 травня 1987року.

Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки 30 грудня 2008 року як дублікат реєстраційного посвідчення від 4 травня 1988 року, видано ОСОБА_14 про реєстрацію права власності на нерухоме майно (реєстраційний номер 25999872, номер запису 9963) - (т.1, а.с.20).

Реєстратор (Львівське обласне державне комунальне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки) надав інформацію з Реєстру прав - витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно відповідно до п.п.7.1, 7.1.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 7 лютого 2002 року.

Відповідно до ЦК Української РСР 1963 року право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Така ж позиція висловлена у ст. 328 чинного ЦК України

Частиною 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» встановлено, що власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою, які передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Відповідно до положень ч.2 ст. 382 ЦК України власникам квартир у дво - або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Пунктом 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою, які передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку» до допоміжних приміщень відносяться приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

Відповідно до Рішенням Конституційного Суду України від 2 березня 2004 року № 4-рп/2004 допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т. ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій. Таким чином, допоміжні приміщення не підлягають окремій реєстрації в бюро технічної інвентаризації, як окремі обєкти нерухомого майна, оскільки вони належать власникам приватизованих квартир на праві спільної власності.

Виходячи з положень ЦК України, Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», вказаного вище Рішення Конституційного Суду, власникам приватизованих квартир багатоквартирного будинку належать на праві спільної сумісної власності обєкти нерухомого майна, призначені для забезпечення експлуатації будинку, та допоміжні приміщення визначені законом, право власності на які громадяни набувають одночасно з приватизацією ними квартир.

Нежитлові приміщення під літерами Ш (9,1 кв.м), ІV (16,7 кв.м), V (1,1 кв.м), VІ ( 6,0 кв.м), ХV (19,9 кв.м), ХVІ (15,0 кв.м), ХVП (10,4 кв.м) загальною площею 78,2 кв.м не були передані на баланс ОСББ «Надія-НЛ» та залишилися у комунальній власності. Наявність у порожнинах стін, якими обмежені приміщення, що є предметом спору, димових каналів, які пролягають по всій висоті стін будинку, у тому числі і у стінах квартир, та можуть обслуговуватися з горища, а також з покрівлі будинку, куди виведено димарі, не є доказом того, що спірні приміщення є допоміжними.

Рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено, що спірні приміщення є нежитловими, а не допоміжними, у них відсутні інженерні комунікації, що необхідні для експлуатації будинку. Позивач не надав доказів, що спірні приміщення призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку, а відтак мають належати мешканцям приватизованих квартир будинку на праві власності. Дані приміщення були самостійним обєктом цивільно -правових відносин до приватизації житлових приміщень (квартир) будинку їх мешканцями. Тобто нежиле приміщення, функціональне призначення якого не повязане з обслуговуванням будинку та прибудинкової території і яке є самостійним обєктом цивільно - правових відносин, не стає спільною власністю співвласників багатоквартирного будинку та перебуває у власності чи повному господарському віданні попереднього власника будинку.

Спірні приміщення відноситься до нежитлових і не виконують функцій допоміжних приміщень та не відповідають за забезпечення належного функціонування житлового комплексу, а тому такі приміщення є самостійним обєктом цивільно-правових відносин, є майном територіальної громади міста. Розташування певних приміщень у підвалах, цокольних поверхах не може визнаватися безумовною підставою віднесення їх до статусу допоміжних, які підлягають приватизації разом з приватизацією квартир у будинку. За законом про приватизацію нежилі приміщення житлового фонду, які використовуються на умовах оренди і при приватизації житлового фонду передаються у комунальну власність відповідних рад, не втрачають свій статус не допоміжних нежитлових приміщень, незалежно від того, де, у якій частині житлового будинку вони розташовані.

З огляду на наведене, не будучи власником спірних приміщень, позивач не набув права вимоги усунення порушень неіснуючих прав.

Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ст.6) в редакції, яка була чинною на час розгляду справи судом першої інстанції, обласне комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» не мало повноважень на здійснення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно і не входить до системи органів державної реєстрації прав. До участі в розгляді цієї справи не залучений повноважний орган, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав. Склад осіб, які брали участь у справі, визначений позивачем. В порядку ст. 33 ЦПК України питання про залучення належного відповідача чи співвідповідача до участі в розгляді справи не вирішено. Позивач заявив вимоги в інтересах інших мешканців будинку, хоч такі не уповноважували його на це. Інші мешканці будинку залучені до розгляду справи в якості третіх осіб і уповноважили позивача на представництво їх інтересів під час розгляду справи судом першої інстанції.

Колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Обласного комунального підприємства Львівської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», з участю третіх осіб: ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_11, Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Надія-НЛ», Львівського комунального підприємства «Затишне», ОСОБА_7 про визнання протиправними дій ОСОБА_3 щодо захоплення та користування допоміжними приміщеннями під літерами ХV-ХVП, зобовязання ОСОБА_3 звільниити ці приміщення від власного майна, відновити планування допоміжних приміщень за власний рахунок та забезпечення позивачеві та іншим власникам квартир будинку доступу до спірних приміщень; визнання такими, що не відповідають чинному законодавству виданих Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно про державну реєстрацію прав за № 21459690 про реєстрацію права власності на будинок № 19 на вулиці І. Нечуя-Левицького у м. Львові у цілому, реєстраційний № 25999872, номер запису 9963, за територіальною громадою м. Львова в особі Львівської міської ради, а також технічних паспортів на нежитлові приміщення в підвалі цього житлового будинку, їх скасування; зобовязання Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» внести запис до Реєстру прав власності на нерухоме майно про скасування реєстрації прав на нерухоме майно за територіальною громадою м. Львова в особі Львівської міської ради, а саме на будинок № 19 на вулиці І. Нечуя-Левицького у м.Львові у цілому, реєстраційний № 25999872, номер запису 9963.

Колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Франківського районного суду м.Львова від 23 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: