АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №666/8629/14-ц Головуючий в І інстанції Дорошинська В.Е.
Провадження №22-ц/791/1755/2015 Доповідач: Прокопчук Л.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року червня місяця «17» дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Прокопчук Л.П.
Суддів:Кузнєцової О.А.,
Полікарпової О.М.
при секретарі:Яковенку В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від «23» квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 18 серпня 2014 року відповідачка, керуючи транспортним засобом «Джелі», порушила пункти 10.9, 10.10 Правил дорожнього руху та здійснила наїзд на належний йому автомобіль «Хюндай», що знаходився на вул. 13-в Східна у м.Херсоні, в результаті чого автомобіль був пошкоджений.

За висновком експерта вартість матеріальних збитків складає 32700,50 грн., з яких 14576,03 грн. - величина втрати товарної вартості, яку страховик йому не відшкодував, тому позивач просив стягнути її з відповідачки.

Крім матеріальної шкоди, ОСОБА_6 заподіяла йому і моральну шкоду, яку ОСОБА_5 оцінив у 3700 грн. та просив стягнути на його користь.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 23 квітня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив його скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному об'ємі.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримав з підстав, викладених у ній.

Вважаючи рішення суду законним і обґрунтованим, ОСОБА_6 просила залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частина 3 цієї ж статті передбачає, що особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання та утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах, що визначені ст. 1166 ЦК України.

Постановою Дніпровського районного суду м.Херсона від 29.09.2014 року встановлено, що 08.08.2014 року біля 17.45 год. ОСОБА_6 у м.Херсоні по вул. 13-а Східна, керуючи транспортним засобом «Джелі», державний номер НОМЕР_2, здійснила рух заднім ходом, не переконалась в безпеці даного маневру, в результаті чого здійснила наїзд на стоячий автомобіль «Хюндай», державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_7, чим порушила вимоги пунктів 10.9; 10.10 Правил дорожнього руху України.

В результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

За дане правопорушення ОСОБА_6 притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 08.08.2014 року особу ОСОБА_6 встановлено по посвідченню водія НОМЕР_3, а також встановлено, що транспортний засіб, яким керувала ОСОБА_6 «Джелі» номерний знак НОМЕР_2, належить ОСОБА_8.

Даних в адмінпротоколі про те, що ОСОБА_6 незаконно заволоділа транспортним засобом немає. В судовому засіданні апеляційної інстанції відповідачка підтвердила, що керувала ТЗ зі згоди власника, бо при собі мала реєстраційний документ на автомобіль, який передала їй власник.

У пункті 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що особа, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична чи юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії ї реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди ( пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до неправильного висновку про те, що ОСОБА_6, як особа, щодо якої недоведено законність володіння транспортним засобом, не повинна відповідати за заподіяну шкоду.

Із укладеного позивачем зі страховою компанією «УНІКА» договору добровільного комплексного страхування на транспорті від 24.03.2014 року вбачається, що страховик не відшкодовує непрямі збитки, пов'язані зі страховим випадком (штрафи, пені, втрата прибутку, втрати внаслідок інфляції, зміни в курсах валют, матеріальна компенсація моральної шкоди, простій, витрати на банківське обслуговування, витрати на реєстрацію або зняття ТЗ з обліку в ДАІ тощо); збитки внаслідок втрати товарної вартості ТЗ та/або ДО.

За висновком експертного автотоварознавчого дослідження №571 від 26.08.2014 року вартість матеріальної шкоди, спричиненої володільцю легкового автомобіля «Хюндай», реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП 08.08.2014 року, складає 32700,50 грн., в тому числі величина втрати товарної вартості складає 14576,03 грн.

Отже, матеріальна шкода у вигляді втрати товарної вартості автомобіля у сумі 14576,03 грн. підлягає стягненню з відповідачки ОСОБА_6, що узгоджується з вимогами ст. 1187 ЦК України.

Пунктом 3 ч.2 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Оскільки в результаті дорожньо-транспортної пригоди, винною, в якій є відповідачка, автомобілю позивача спричинені значні механічні пошкодження, що слідує із висновку експерта №571 від 28.08.2014 року, то розмір моральної шкоди у сумі 3700 грн. є достатньою компенсацією за заподіяні позивачу моральні страждання у зв'язку з пошкодженням його майна.

З урахуванням зазначеного колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, в силу ст.ст. 23, 1167, 1187 ЦК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 23 квітня 2015 року скасувати і ухвалити нове.

Позов ОСОБА_5 задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 - 14576,03 грн. матеріальної шкода, 3700 грн. - моральної шкоди, 730,80 грн. - витрат по сплаті судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис)

Судді: (два підписи)

З оригіналом згідно:

Суддя: Л.П.Прокопчук