У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Мартинюка В.І., Наумчука М.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коваленко Олени Миколаївни про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню за касаційною скаргою ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_1, на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 11 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 22 березня 2011 року між ОСОБА_1, в якості Лізингоодержувача, та ТОВ «Порше Лізинг Україна», в якості Лізингодавця, було укладено Договір про фінансовий лізинг № 00002819, відповідно до умов якого ТОВ «Порше Лізинг Україна» зобов'язалося передати у розпорядження позивача об'єкт лізингу: транспортний засіб типу «VW» модель «CADDY KOMBI», 2011 року випуску, шасі № НОМЕР_1. (далі - Об'єкт лізингу), а ОСОБА_1 зобов'язався прийняти Об'єкт лізингу і сплатити суму коштів за Договором лізингу, шляхом здійснення платежів відповідно до Договору і згідно із Графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів, що становить невід'ємну частину Договору лізингу, на загальну суму, що становить еквівалент у гривні 26 500,00 доларів CШA, не враховуючи авансового платежу на суму, що становить еквівалент 6 625,00 доларів CШA.

Позивач зазначав, що 20 червня 2013 року співробітниками ДАІ було затримано та вилучено Об'єкт лізингу, після чого позивачеві стало відомо, що 03 грудня 2012 року Об'єкт лізингу було оголошено в розшук відділом ДВС Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві при примусовому виконанні виконавчого напису № 2954, виданого 15 листопада 2012 року про повернення автомобіля на користь Лізингодавця.

Позивач також зазначав, що не тільки не отримував жодної вимоги про сплату заборгованості та повернення Об'єкта лізингу, а також жодного документу щодо вчинення виконавчого напису від відповідача, але й продовжував здійснювати щомісячні платежі.

Просив суд визнати недійсним та скасувати виконавчий напис № 2954 від 15 листопада 2012 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коваленко О.М. та повернути Об'єкт лізингу.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 11 грудня 2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі Січкаренко К.О., який діє в інтересах ОСОБА_1, просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, мотивуючи свої вимоги порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивач порушив умови Договору лізингу, у зв'язку з чим був належним чином повідомлений про розірвання цього Договору. Виконавши свої зобов'язання та діючи в межах діючого законодавства, відповідач на законних підставах звернувся до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису. Оскільки разом із заявою відповідачем нотаріусу були подані усі необхідні документи, які свідчать про безспірність заборгованості, нотаріусом з дотриманням вимог чинного законодавства України було вчинено виконавчий напис.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судом першої та апеляційної інстанцій не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_1, відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 11 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
В.І. Мартинюк
М.І. Наумчук