Справа № 450/2028/08 Головуючий у 1 інстанції: Матвієнко А.І.
Провадження № 22-ц/783/7059/15 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

при секретарі: Ясиновській Я.М.

з участю: ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3,

представника ОСОБА_4- ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на заочне рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 грудня 2008 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_7 звернувся з позовом до Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року на земельну ділянку площею 0,0599 га, яка розташована на території АДРЕСА_1 і передана для ведення садівництва, якою вона володіла на підставі державного акту НОМЕР_1, що виданий 16.10.1995 року Скнилівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області.

Оскаржуваним заочним рішенням позов задоволено, визнано за ОСОБА_7 право власності, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року на земельну ділянку площею 0,0599 га, яка розташована на території АДРЕСА_1 і передана для ведення садівництва, якою вона володіла на підставі державного акту НОМЕР_1, що виданий 16.10.1995 року Скнилівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області.

Заочне рішення в апеляційному порядку оскаржила представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6, вважає, що рішення ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі покликається на те, що суд першої інстанції при ухваленні заочного рішення не перевірив наявності інших спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_8, не з"ясував наявність спору, який був підставою звернення до суду і чи взагалі такий спір існував. Також апелянт зазначає те, що в позовній заяві відповідачем зазначено Скнилівську сільську раду Пустомитівського району Львівської області, яка не була належним відповідачем у справі і не могла ним бути, оскільки відповідачами у справі повинні були бути залучені діти спадкодавця, які є спадкоємцями першої черги. Просить врахувати, що судом першої інстанції він не повідомлявся про судові засідання, чим був позбавлений можливості надати докази, які мають значення для вирішення справи, чим порушено його права як спадкоємця за законом. З наведених підстав апелянт просить рішення суду скасувати, а позов залишити без розгляду.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позов та визнаючи за позивачем ОСОБА_7 право власності на земельну ділянку площею 0.0599 га для ведення садівництва, що розташована на території АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, ОСОБА_7, є єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері, ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкування здійснюється за законом та за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Стаття 529 ЦК УРСР передбачає, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_2, що ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_5.

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, є дітьми ОСОБА_8, що підтверджується копіями свідоцтва про народження, у яких їх батьками записані ОСОБА_10 і ОСОБА_8, а тому після її смерті вони є спадкоємцями першої черги за законом.

Оскільки заповіт ОСОБА_8 не складався, спадкування після її смерті здійснюється за законом, і спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_8, є її діти - ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_9

Судом апеляційної інстанції встановлено, і це підтверджується листом Львівського державного нотаріального архіву від 18.11.2015 р. №2352, що згідно «Алфавітних книг спадкових справ» з 1996 року до 2002 року Третьої Львівської державної нотаріальної контори спадкова справа після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_8 не заводилася.

Спадкова справа №99/2014 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_8, була заведена Четвертою Львівською державною нотаріальною конторою 27.01.2014 року, що підтверджується завіреною копією цієї спадкової справи, з якої вбачається, що із заявою про прийняття спадщини звернулася дочка померлої ОСОБА_9, спадкоємець першої черги ОСОБА_4 30.01.2014 року подав заяву про те, що на оформлення спадщини, яка залишилася після смерті матері, не претендує. В той же час, 13.08.2014 року, довірителька ОСОБА_4 - ОСОБА_9 подала від його імені заяву до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до ст. 533 ЦК УРСР, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого - небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Належних доказів на підтвердження подання ОСОБА_4 протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, яким є день смерті спадкодавця (ІНФОРМАЦІЯ_5), до нотаріальної контори заяви про відмову від спадщини, ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції не було надано, що свідчить про те, що спадкоємець першої черги за законом ОСОБА_4 від спадщини не відмовлявся. Як вбачається зі спадкової справи така заява була подана 30.01.2014 року, яка 13.08.2014 року була відкликана його представником.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, чинним на момент виникнення спірних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Судом апеляційної інстанції також встановлено і це підтверджується довідкою ЛКП «Старий Львів» № 2611 від 24.06.2015 р., що на момент смерті матері, ОСОБА_8, яка до дня смерті проживала і була зареєстрована у АДРЕСА_2, разом з нею проживав син, ОСОБА_4, місце проживання якого зареєстровано за вказаною адресою з 06.07.1983 року до часу видачі вказаної довідки. Зазначене з врахуванням положень ст. 549 ЦК УРСР є доказом прийняття ним спадщини після смерті матері, ОСОБА_8

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_4, як спадкоємець першої черги за законом, після смерті матері, ОСОБА_8, має право на спадкування майна, належного їй на день її смерті, в тому числі і на земельну ділянку площею 0,0599 га, яка розташована на території АДРЕСА_1 і передана для ведення садівництва, якою вона володіла на підставі державного акту НОМЕР_1, що виданий 16.10.1995 року Скнилівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_7 та визнаючи за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року на земельну ділянку площею 0,0599 га, яка розташована на території АДРЕСА_1 і передана для ведення садівництва, якою вона володіла на підставі державного акту НОМЕР_1, що виданий 16.10.1995 року Скнилівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, суд першої інстанції керувався тим, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_8 Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інтонації не з»ясував кола спадкоємців після смерті ОСОБА_8, не з»ясував тієї обставини, чи є інші, крім ОСОБА_9, спадкоємці за законом першої черги, чи прийняли вони спадщину, не з»ясував чи заводилась спадкова справа після смерті ОСОБА_8, хто зі спадкоємців подавав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, чи відмовлялись вони від спадщини.

Не з»ясування цих обставин призвело до того, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом не були враховані права та законні інтереси двох інших спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_8, а саме, дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_9, які не були залучені до участі у справі.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення стосується прав та законних інтересів ОСОБА_4 на спадкування, який не був залучений до участі у даній справі, хоча він, як спадкоємець першої черги за законом, що у встановлений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини від її прийняття не відмовився, на день смерті проживав разом зі спадкодавцем, що відповідно до ст. 549 ЦК УРСР свідчить про прийняття ним спадщини. Справа була розглянута без участі апелянта, участь якого, на думку суду, є обов»язковою

Згідно зі ст.15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 30 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач та відповідач, позивачами і відповідачами можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Згідно з положеннями цивільного процесуального законодавства відповідач - це особа, яка на думку позивача порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому залучається до участі у цивільній справі за пред»явленими вимогами.

Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред»явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ч.1 ст. 33 ЦПК України).

Відповідно до закріпленого в ст.11 ЦПК принципу диспозитивності цивільного судочинства та за змістом ч.1 ст.33 ЦПК України залучення судом до участі у справі особи як співвідповідача можливе лише як результат вирішення судом клопотання позивача про заміну первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред»явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом.

Відповідно до роз»яснень п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання, оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні чи суспільні інтереси (частина перша та друга ст.3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення суду не дотримано зазначених вимог, оскільки ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції не з»ясував кола спадкоємців після смерті ОСОБА_8, в результаті чого спадкоємець ОСОБА_4, як вбачається з позовної заяви, не був залучений позивачем до участі у справі, як відповідач чи як співвідповідач, клопотання про залучення його до участі у справі, як відповідача, позивачем в порядку ст. 33 ЦПК України, не заявлялося, не був він залучений судом до участі у справі, як третя особа, хоча оскаржуваним рішенням вирішено питання про його права та законні інтереси.

Відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: 1) неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Заочне рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 грудня 2008 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_7 у задоволенні позову.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуюча: Шеремета Н.О.

Судді: Зверхановська Л.Д.

Цяцяк Р.П.