Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Соловей Р.С.
Справа № 425/1098/14-ц
Провадження № 22ц/782/294/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 року

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області в складі:

Головуючого - судді Соловей Р.С.

Суддів Авалян Н.М., Малієнко Н.В.

при секретарі Коротенку С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду в місті Сєвєродонецьку Луганської області справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 19 травня 2015 року

у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Рубіжанська міська рада Луганської області,

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, якою просив встановити юридичний факт його роботи у Рубіжанській міській раді та виконання ним обовязків міського голови у квітні 2013 року.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, вважаючи його незаконним і необґрунтованим, заявник подав апеляційну скаргу, в якій просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог.

У судове засідання не з'явився апелянт, проте його повідомлено належним чином про час та місце розгляду справи, що підтверджується зворотним поштовим повідомленням. Апелянт просив розгляд апеляційної скарги провести за його відсутності (а. с. 51).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представника заінтересованої особи, дослідивши письмові докази у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

У справі встановлено наступні фактичні обставини, що не заперечуються особами, які беруть участь у справі. У листопаді 2010 року ОСОБА_2 було обрано на посаду міського голови міста Рубіжне Луганської області; 27.06.2012 р. на підставі рішення Рубіжанської міської ради №22/65 його було звільнено у звязку з достроковим припиненням повноважень міського голови (запис у трудовій книжці №30). Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 26.03.2013 р. було визнано протиправним та скасовано рішення Рубіжанської міської ради №22/65 від 27.06.2012 р., на підставі чого до трудової книжки ОСОБА_2 було внесено запис під №31 про визнання недійсним запису №30. Згідно із записом №32 у трудовій книжці від 20.06.2013 р. ОСОБА_2 звільнено у звязку з достроковим припиненням повноважень Рубіжанського міського голови на підставі рішення Рубіжанської міської ради (а. с. 19).

Довідкою Рубіжанської міської ради від 19.05.2015 р. №19 підтверджено, що ОСОБА_2 з 24.11.2010 р. по 27.06.2012 р. та з 27.03.2013 р. по 20.06.2013 р. працював у Рубіжанській міській раді і виконував у цей період обовязки міського голови (а. с. 39).

Відмовляючи заявникові у задоволенні його вимог, суд першої інстанції керувався ч. 1 ст. 55 Конституції України та офіційним тлумаченням її Конституційним судом України у справі №9-зп від 25.12.1997 р., ст. ст. 3, ч. 2 ст. 256 ЦПК України, та виходив з того, що у судовому порядку можуть встановлюватися факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, а також з того, що факт роботи заявника у Рубіжанській міській раді на посаді міського голови у квітні 2013 року підтверджується записом у трудовій книжці.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Довід апелянта щодо того, що суд не послався на норми Цивільного процесуального кодексу, на підставі яких йому відмовлено у задоволенні заяви, на думку колегії суддів, є безпідставним. Суд у оскаржуваному рішенні послався на приписи ст. 3 та на ч. 2 ст. 256 ЦПК.

Перелік фактів, що мають юридичне значення, про встановлення яких суд може розглядати справи, визначено ч. 1 ст. 256 ЦПК України. Згідно з частиною 2 вказаної норми у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Натомість, із змісту заяви ОСОБА_2 та з матеріалів справи не вбачається, що від факту, який він просить встановити, залежить виникнення або зміна його особистих чи майнових прав. Крім того, із запису в трудовій книжці заявника вказано, у який період він працював на посаді міського голови міста Рубіжне, цей період охоплює і квітень 2013 року, отже, факт, про встановлення якого заявляє ОСОБА_2 витікає із трудової книжки, яка є правовстановлюючим документом.

Необгрунтованим є довід апелянта про ігнорування судом першої інстанції ст. ст. 3, 4, ч. 1 ст. 8 ст. 11 ЦПК України

Так, частиною 1 ст. 3 ЦПК України закріплено право кожної особина звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а згідно із ст. 4 ЦПК при здійсненні правосуддя суд захищає права, свободи та інтереси, зокрема, фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Із справи не вбачається порушення,невизнання або оспорювання будь-ким прав, свобод чи інтересів заявника, які судовим рішенням мали б бути захищені.

Суд першої інстанції розглянув справу відповідно до Конституції України, законів України, в межах заявлених заявником вимог і на підставі наявних у справі доказів, що відповідає приписам ч. 1 ст. 8 та ч. 1 ст. 11 ЦПК України.

Довід апелянта щодо того, що главою 6 ЦПК, якою регулюється розгляд справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, не передбачено такого висновку як відмова у задоволенні заяви, не заслуговує на увагу.

Загальна норма ст. 215 ЦПК України передбачає, що в судовому рішенні суд має вказати, зокрема, мотиви, з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення; бере до уваги або відхиляє докази; зазначає, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду, а якщо були, то ким; а також висновок суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково.

Безпідставним є довід апелянта, що він позбавлений права щодо розгляду його заяви, оскільки його заяву розглянуто по суті з ухваленням судового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване є законним та обґрунтованим, достатньо обґрунтованим та вмотивованим, ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів та не містить припущень. Доводами апелянта висновки суду першої інстанції не спростовуються.

Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

керуючись ст. ст. 209, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 19 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: