Справа № 681/658/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року Полонський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Дідек М.Б.

секретарі - Богданевич О.О.

представника позивачки ОСОБА_1

представника відповідачів ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держземагенства України у Хмельницькій області, відділу Держземагенства у Полонському районі Хмельницької області, сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Україна», Кустовецької сільської ради Полонського районну Хмельницької області про визнання права власності на земельну частку (пай), включення до списку до державного акта на право колективної власності на землю, видача свідоцтва про право власності на земельну частку (пай),

встановив:

29 квітня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що рішенням загальних зборів колгоспників колгоспу «Радянська Україна» від 01.04.1993 року її прийнято в члени колгоспу на посаду кухаря с. Голубча. 12.02.1995 року колгосп «Радянська Україна» перейменовано в КСП «Україна». Протоколом загальних зборів від 15.10.1996 року звільнена з займаної посади за власним бажанням.

06.10.1995 року КСП «Україна» отримала акт на право колективної власності на землю, будучи членом КСП «Україна» ОСОБА_3, на час передачі землі у колективну власність для ведення сільськогосподарського виробництва, не була включена до списку громадян членів зазначеного підприємства, чим безпідставно позбавлена права на земельну частку (пай) із земель колективної власності КСП «Україна». Позивач звернулась до СТОВ «Україна» з приводу зясування включення її до списку, що додавався до державного акту на право колективної власності на землю, де довідкою підтвердили, що вона помилково не включена до списку, а тому, на думку позивача, вона має право на земельну частку (пай).

В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав.

Представник Держземагенства позов не визнала, пояснила, що ОСОБА_3, дійсно являлась членом КСП «Україна» для якого в 1995 році було видано Державний акт на право колективної власності на землю. Позивача повинні були включити до списку членів КСП «Україна», що мали право на отримання земельної частки(паю), але цього зроблено не було з невідомих причин. Але, оскільки ОСОБА_3 без поважних причин пропустила строк звернення до суду, а саме пройшло вже понад двадцять років, тому просить відмовити в задоволені позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.1 Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) від 05.06.2003 року право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств,сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, громадяни та юридичні особи, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай).

Згідно із п.2 Указу Президента України Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям від 08 серпня 1995 року право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року Про практику застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ роз'яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Отже, необхідною умовою для отримання земельної частки (паю) є членство в колективному підприємстві.

Як вбачається з матеріалів справи, на час отримання Державного акту на право колективної власності на землю, ОСОБА_3 була членом КСП «Україна» та мала право на земельну частку (пай), але до списків на отримання земельної частки (паю) із невідомих причин включена не була.

Разом із тим, судом встановлено, що позивач звернулася до суду з позовом у квітні 2015 року, через 20 років після того, як відбулося розпаювання земель КСП «Україна» - було видано Державний акт на право колективної власності на землю.

Як на причину поважності пропуску строку ОСОБА_3 посилається на те, що про порушення свого права вона дізналася у березні 2015 року, оскільки хворіли родичі і вона не знала, що має таке право.

Відповідно до ст.71 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), що була чинна на час виникнення спірних правовідносин, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення свого права (ст.76 ЦК УРСР).

Статтею 75 ЦК УРСР передбачено, що позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін по справі.

Згідно із ч.1 ст.80 ЦК Української РСР закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. Позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін (ст. 75 ЦК УРСР)

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції 2003 року), правовідносини, які виникли до набрання ним чинності, повинні регулюватися законодавством, яке діяло на час їх виникнення, а пунктом 6 передбачено застосування його правил про позовну давність до позовів, строк пред`явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

На пред'явлення позову про витребування належного громадянину майна, інших вимог про захист приватної власності поширюється встановлений ст. 50 Закону України Про власність і ст. 71 ЦК УРСР (чинних на час виникнення спірних правовідносин) трирічний строк позовної давності, якщо інше не передбачено законом.

Право на позов у позивача виникло ще в 1995році, про що вона повинна була знати, тому трирічний строк позовної давності минув ще до набрання чинності ЦК України 2004 року.

Керуючись наведеним, ст.10, 60, ч.3 ст.209, ст. 212-215, ЦПК України суд,-

вирішив:

В позові ОСОБА_3 до Головного управління Держземагенства України у Хмельницькій області, відділу Держземагенства у Полонському районі Хмельницької області, сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Україна», Кустовецької сільської ради Полонського районну Хмельницької області про визнання права власності на земельну частку (пай), включення до списку до державного акта на право колективної власності на землю, видача свідоцтва про право власності на земельну частку (пай), відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Хмельницької області через Полонський районний суд Хмельницької області протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, - протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Дідек М.Б.