Справа № 569/5146/15-ц
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Сидорука Є.І.,
при секретарі Патій Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Рівненське міське управління внутрішніх справ УМВС України в Рівненській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та про зняття з реєстраційного обліку в квартирі,-
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернувся до Рівненського міського суду із цивільним позовом до ОСОБА_3, третя особа Рівненське міське управління внутрішніх справ УМВС України в Рівненській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та про зняття з реєстраційного обліку в квартирі.
Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що в квартирі, яка належить їм на праві спільної часткової власності за адресою АДРЕСА_1, зареєстрований ОСОБА_3 Знятись з реєстраційного обліку відповідач добровільно відмовляється, комунальні послуги не сплачує, своїми діями порушує їхні законні права та інтереси. У звязку з підвищенням вартості комунальних послуг вони не можуть оформити субсидію на квартиру, що призводить до погіршення їхнього матеріального становища. Більш того вони планували розміняти квартиру на меншу, однак основною вимогою покупців їхньої квартири було зняття з реєстраційного обліку усіх осіб, але самостійно вони це не можуть зробити, оскільки відповідач чинить їм перешкоду у користуванні їхнім майном шляхом бездіяльності. Просять усунути їм перешкоди у користуванні квартирою за адресою АДРЕСА_2 шляхом позбавлення ОСОБА_3 права користування житловим приміщенням шляхом зняття його з реєстраційного обліку та зобовязати Рівненське міське управління внутрішніх справ УМВС України в Рівненській області зняти відповідача з реєстраційного обліку за адресою АДРЕСА_1.
Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Вказав, що позовні вимоги підтримує повністю, просив їх задоволити.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у встановлений законом строк, причини неявки суду не повідомив, заяву про перенесення розгляду справи не подавав.
Представник Рівненського міського управління внутрішніх справ УМВС України в Рівненській області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у встановлений законом строк, причини неявки суду не повідомив, заяву про перенесення розгляду справи не подавав.
Дослідивши докази належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, суд прийшов до висновку про розгляд справи без участі відповідача з постановленням заочного рішення по справі.
Суд, повно, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.
Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить на праві спільної часткової власності квартира №42 в житловому будинку №16 по вул. Київська в м. Рівне, що підтверджується копіями Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 11880032 від 30.10.2013 року та №35426209 від 25.03.2015 року.
Рішенням Рівненського міського суду від 31 січня 2013 року був розірваний шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, вказане рішення набрало законної сили, цим рішенням було встановлено, що з 2013 року ОСОБА_3 не веде спільного господарства та не проживає з ОСОБА_1 та сином ОСОБА_2, відтак вказана обставина не підлягає доказуванню відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своє власністю. Право власності є непорушним. Вказане також викладене у ч. 1 ст. 319 ЦК України та ст. 150 Житлового Кодексу України.

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Будучи власниками вказаної квартири позивачі позбавлені свого права на користування та володіння ним. Крім того, реєстрація відповідача в квартирі позивача призводить до додаткових матеріальних витрат, так як відповідно до кількості зареєстрованих в квартирі осіб проводилось та проводиться нарахування платежів з оплати житлово-комунальних послуг.

Враховуючи вище наведене суд вважає, що відповідач втратив право користуватись житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_3, власниками якої є позивачі, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно частини 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи та окремого застереження не вимагає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, 212 215, 218, 294, 296, 297 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4 шляхом зняття ОСОБА_3 з реєстраційного обліку за адресою АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_4