АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5300/15 Справа № 185/1364/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Куценко Т.Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

17 червня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого Куценко Т.Р.

суддів Волошина М.П., Демченко Е.Л.

при секретарі Прудченко В.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди /а.с. 1-4/.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.04.2015 року ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позовних вимог /а.с. 138-141/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення скасувати, та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права /а.с.146-149/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Згідно ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1. догана, 2. звільнення.

Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Відповідно до ч.1 ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування у відпустці.

Відповідно до ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Судом встановлено, що позивач розпорядженням № 164-вк від 08.10.2010 року був прийнятий на роботу ВСП «Шахта «Західно-Донбаська» учнем гірника поверхні, а розпорядженням № 177-вк від 01.11.2010 року переведений гірником поверхні 3-го розряду. З 24.01.2014 року був переведений гірником поверхні 2 розряду на дільницю «Підготовки виробництва та матеріальний склад», де працював до моменту звільнення, що підтверджується трудовою книжкою /а.с. 21-24/.

27.12.2014 року ОСОБА_2 був відсутній на роботі протягом усього робочого дня без поважних причин, що підтверджується актом від 27.12.2014 року, табелем виходів на роботу у грудні 2014 року та докладною запискою начальника дільниці /а.с. 73-77/.

Адміністрація шахтоуправління, з метою встановлення причин відсутності ОСОБА_2 на роботі, 30.12.2014 році направила йому лист, в якому запропонувала пояснити причину відсутності, та розяснила наслідки ненадання документів, підтверджуючих поважність цієї причини. ОСОБА_2 будь-яких пояснень або довідок не надав.

В період з 29.12.2014 року по 06.01.2015 року ОСОБА_2 перебував на лікарняному /а.с. 6/.

Після виходу на роботу 08.01.2015 року ОСОБА_2 було запропоновано надати письмові пояснення з приводу його відсутності на роботі 27.12.2014 року, але від дачі пояснень він відмовився, про що було складено акт, виправдувальних документів також надано не було.

Розпорядженням № 145к від 27.01.2015 року ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ОСОБА_2 було звільнено з роботи за п. 4 ч.1 ст. 40 КЗпП України, за прогул без поважних причин 27.01.2015 року /а.с. 70-72/.

ОСОБА_2 від ознайомлення з цим розпорядженням та отримання копії відмовився, про що було складено акт /а.с. 98/.

Також ОСОБА_2 відмовився від отримання довідки про нарахування сум, належних йому при звільненні, про що також було складено акт /а.с. 99/.

ОСОБА_2 неодноразово і раніше допускав порушення трудової дисципліни, а саме прогули, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, що підтверджується розпорядженням № 1080 від 13.05.2014 року, № 1080 від 13.05.2014 року, № 1328 від 16.06.2014 року /а.с. 104, 105,106/.

При вищенаведених обставинах справи, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Приведені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_2 про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновком суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Щодо посилань ОСОБА_2 на те, що він втратив здоров'я на підприємстві так як отримав дві трудові травми, через що існує конфлікт між ним та адміністрацією підприємства, що 26.12.2014 року він звертався до лікарні і у нього було встановлено наявність болю в правому колінному суглобі при пальпації та рухах та призначено відповідне лікування. Що 27.12.2015 року він збирався на роботу, але через біль у коліні не зміг рухатися, що є поважною причиною його неявки на роботу, але з цими доводами погодитися не можна.

Звільнення з роботи на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України допускається тільки у тому випадку, якщо працівник здійснив прогул, або був відсутній на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважної причини. Наявність поважних причин визнається у разі доведеної непрацездатності працівника, хоча б вона і не була підтверджена лікарняним листком.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 до лікаря травматолога звертався 26.12.2014 року, документ про тимчасове звільнення від праці йому не видавався. 27.12.2014 року ОСОБА_2 до лікарні за медичною допомогою не звертався, що підтверджується довідкою КЗ «Павлограська міська лікарня № 4» Дніпропетровської міської ради № 188 від 27.01.2015 року /а.с. 103/.

Лікарняний лист позивачу був виданий 29.12.2014 року по 06.01.2015 року /а.с. 6/.

Таким чином, будь-яких поважних причин не явки на роботу 27.12.2014 року або своєї непрацездатності у цей день позивачем суду не надано.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст.303, ст. 307, 308 ЦПК України, колегії суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Волошин М.П

ОСОБА_3