Справа № 386/1157/15-ц
Провадження № 2/386/461/15
26 листопада 2015 року смт. Голованівськ
Голованівський районний суд Кіровоградської області
В складі головуючого судді Бутенко О. Ф.
секретаря судового засідання - Ю.Ю. Фенюшиної
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Голованівськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа- група в справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб при Голованівському районному відділі управління внутрішніх справ України в Кіровоградській області про визнання особи такою , що втратила право на проживання
Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом , в якому вказав, що від перебував у шлюбі з ОСОБА_2 . Шлюб розірвано 28.03.2015 року , свідоцтво про розірвання шлюбу серії ОЛ № 059786 , видане відділом ДРАЦС РС Голованівського РУЮ .
Після одруження він надав право проживати ОСОБА_2 , як його дружині , в житловому будинку з надвірними будівлями № 29 по вул.. Маяковського в смт. Голованівськ Кіровоградської області , який належить йому на праві приватної власності на підставі договору дарування жилого будинку від 17.08.2001 року .
ОСОБА_2 з грудня 2014 року фактично не проживає за місцем реєстрації , що підтверджується актом обстеження на факт проживання від 30.07.2015 року , складеним депутатом Голованівської селищної ради ОСОБА_3 та сусідів .
Добровільно ОСОБА_2 відмовляється зніматися з реєстрації .
Просить визнати ОСОБА_2 такою , що втратила право на проживання в житловому будинку з надвірними будівлями № 29 , що знаходиться по вул.. Маяковського в смт. Голованівськ Кіровоградської області.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав з підстав , зазначених в позові і суду пояснив , що відповідач ОСОБА_2 фактично не проживає в буд . № 29 по вул. Маяковського в смт. Голованівськ з грудня 2014 року . В грудні ОСОБА_2 виїхала на інше постійне місце проживання .
28.03.2015 року вони розірвали шлюб, в добровільному порядку розділили спільне майно. ОСОБА_2 забрала автомобіль , меблі та інше майно , запевнила його , що якщо він перереєструє причіп до автомобіля на неї , то вона зніметься з реєстрації в його будинку .
Будинок належить йому на праві приватної власності , після одруження він надав право їй на проживання в будинку , зареєстрував за вказаною адресою. Він умови ОСОБА_2 виконав , причіп перереєстрував на ім.»я ОСОБА_2 , але вона відмовилася виписуватись , тому просить позов задовольнити .
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання 10.11. та 26.11.2015 року не з»явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, судові повістки одержала під підпис 19.10.2015 року та 21.11.2015 року .
В попередньому судовому засіданні 19.10.2015 року підтвердила , що дійсно не проживає в будинку більше півроку .
Третя особа - представник групи в справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб при Голованівському районному відділі управління внутрішніх справ України в Кіровоградській області в судове засідання не з»явився , надіслав суду заяву про розгляд справи в їх відсутність , зазначив , що відповідно до Наказу УДМС України від 13.07.2012 року № 34 «Положення про Голованівський РС УДМС України в Кіровоградській області» Голованівський районний сектор не є юридичною особою .
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України .
Суд, заслухавши позивача , дослідивши заяву третьої особи та матеріали цивільної справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Судом встановлено , що 20.01.1990 року позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 уклали шлюб , який розірвали 28.03.2015 року .
Будинок № 29 по вул.. Маяковського в смт. Голованівськ Кіровоградської області належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1 , що підтверджується договором дарування житлового будинку від 17.08.2001 року та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності , а/с- 7,8.
Згідно ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення,невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст.64 ОСОБА_4 України право на звернення до суду за захистом своїх прав і свобод не підлягає обмеженню. Дане право гарантоване усім фізичним та юридичним особам, права і свободи чи інтереси яких порушені, невизнані або оспорені.
Приписами ч.3 ст.10 ЦПК України встановлено , що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
У відповідності до ст.41 ОСОБА_4 України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. ОСОБА_4 України є нормами прямої дії,які мають найвищу силу.
Ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.1996 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до ст.8 ЦПК України - суд вирішує справи відповідно до ОСОБА_4 України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України,застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені ОСОБА_4 та законами України.
П.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом, а пункт 1 статті 6, стаття 13 Конвенції та стаття 1 Першого протоколу зазначає , що «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Позивач ОСОБА_1 являючись власником будинку № 29 по вул.. Маяковській в смт. Голованівськ , позбавлений права вільно розпоряджатись своєю власністю, оскільки у спірному житловому будинку зареєстрована його колишня дружина, яка не проживає в ній з грудня 2014 року, участі у витратах на утримання будинку не приймає, речей своїх в будинку не зберігає, виселилась із будинку добровільно , перешкод у користуванні будинком їй ніхто не чинив.
Згідно зі ст. 9 ЖК ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням , інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Рішення Європейського суду з прав людини від 02 грудня 2010 року «Справа Кривіцька і Кривіцький проти України», у контексті Конвенції, поняття «Житло» не обмежується приміщеннями, в яких проживають на законних підставах або які були у законному порядку встановлені, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих звязків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є самою крайньою формою втручання у права на житло.

Відповідно до ст. 71 ЖК України , особа може бути визнана такою, що втратила право на користування жилим приміщенням за умови її відсутності понад 6 місяців без поважних причин , за виключенням випадків, передбачених частиною 3 цієї норми.

П. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеним чи позбавленим житла.

Згідно вимог ст.41 ОСОБА_4 України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

ОСОБА_4 України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.2 ст. 64 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки, членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство, а за ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно зі ст 72. ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

ОСОБА_2 , не є членом сімї власника житлового будинку, не веде з ним спільного господарства та більше 10 місяців не користується житлом, тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 втратила право користування цим житлом, в добровільному порядку виселилась з житлового будинку позивача на інше постійне місце проживання і створила другу сім»ю , позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, ОСОБА_2 слід визнати такою, що втратила право на користування жилим приміщенням та проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі положення ст.ст. 71, 150, 156 ЖК України.

Відповідно до ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

На підставі змін до Закону України Про судовий збір згідно Закону № 484-VIII позивач сплатив судовий збір згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача у справі необхідно стягнути судові витрати на користь позивача ОСОБА_5

Керуючись ст.ст. 3,5,8,10,59,60,61,88,212,213215,218 ЦПК України ст.ст. 41, 47 ОСОБА_4 України, ст. 15, 321 ЦК України, ст.ст.9, 64, 71,72, 150,156 ЖК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа- група в справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб при Голованівському районному відділі управління внутрішніх справ України в Кіровоградській області про визнання особи такою , що втратила право на проживання задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на проживання в житловому будинку з надвірними будівлями № 29 , що знаходиться по вул.. Маяковського в смт. Голованівськ Кіровоградської області.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Кіровоградської області через Голованівський районний суд протягом 10 ( десяти ) днів з дня проголошення рішення , а в разі проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини рішення в такий же строк з дня складання повного рішення .

Особи , які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу протягом 10(десяти) днів з дня отримання копії цього рішення .

Заочне рішення може бути переглянуте судом , що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано .

У разі подання апеляційної скарги рішення суду , якщо його не скасовано , набирає законної сили після розгляду скарги апеляційним судом .

Повне рішення складено 30.11.2015 року.

Суддя: Бутенко О. Ф.