Справа № 667/3356/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 року

Комсомольський районний суд м. Херсона

у складі :головуючого -судді Ігнатенко О.Й.

при секретарі Хоречко Я.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника ПАТ «Будівельна

компанія «Будмеханізація» - ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Будівельна компанія «Будмеханізація», фізичної особи підприємця ОСОБА_3 про визнання договорів недійсними, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що 10.03.2015 року він придбав у ПАТ «Будівельна компанія «Будмеханізація» майнові права на квартиру в новобудові за адресою: м. Херсон, вул. І.Кулика, 31.Під час купівлі майнових прав на житло для відповідача одним з ключових аспектів був той факт, що прибудинкова територія даного будинку буде оселена, приємна для прогулянок, у тому числі з дітьми, а також те, що на території житлового комплексу не буде автомобільних стоянок. Позивач вказує, що на його прохання в договір був доповнений пунктом, відповідно до якого забудовник гарантує відсутність стоянок та парковок на території житлового комплексу.

У лютому 2015 року позивач від інших майбутніх мешканців будинку дізнався про можливість придбання «Парко-місця» на території житлового комплексу, в якому позивач придбав квартиру. Також позивачу продемонстрували договір на дольову участь, укладений 29.01.2015 року між ним та ФОП ОСОБА_3, де відповідно до договору підприємство будує для ФОП ОСОБА_3 сімнадцять парковочних місць на території, яка відповідно до проекту має бути благоустроєна.

Позивач вказує що коли він звернувся до підприємства щодо пояснень, то йому пояснили, що ніяких стоянок будуватися не буде, вони не заплановані, а договори є неукладеними, оскільки в них відсутні відповідні реквізити. Проте, позивачу стало відомо, що стоянки продаються і кожен має можливість придбати їх за певну грошову суму.

У звязку з викладеним, позивач просив визнати недійсними з моменту укладення наступні правочини: договори №1-17 на дольову участь між ПАТ «Будівельна компанія «Будмеханізація» та ФОП ОСОБА_3 від 29.01.2015 року та стягнути з відповідачів понесені судові витрати.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити.

Представник ПАТ «Будівельна компанія «Бухмеханізація» в судовому засіданні позов не визнала просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, він та його представник просили відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не обґрунтований та не підлягає задоволенню, оскільки, запроваджена ст. 203 ЦК України норма закріплює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Згідно ч. 1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

П. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» розяснює, що судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Зміст зазначеної статті було позивачеві розяснено судом, але жодних доказів на підтвердження своїх вимог він не надав.

Заслуговує на увагу заперечення представника відповідача ОСОБА_3 про відсутність права позивача звертатися до суду з позовом про визнання недійсними договорів між юридичними особами, оскільки, відповідно до п.п. 1.1 договору купівлі-продажу майнових прав №1 від 10.03.2015 року, укладеного між ПАТ «Будівельна компанія «Будмеханізація» та ФОП ОСОБА_3, за вказаним договором компанія продає, а покупець набуває майнові права на квартиру №29 у житловому будинку по вул. І.Кулика в м. Херсоні ( ІІІ черга; блок секція №2 ( третя черга) (далі квартира), на умовах та в порядку, що визначені у цьому договорі. В п. 1.4 цього ж договору вказано, що компанія зобовязана передати покупцеві майнові права на квартиру, а покупець прийняти їх та оплатити. Передача та приймання майнових прав здійснюється сторонами за ОСОБА_5 приймання-передачі прав після отримання зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Херсонській області Декларації про готовність обєкта до експлуатації та проведення кінцевих розрахунків за фактично збудовану площу відповідно до технічних паспортів, виготовлених Херсонським БТІ. Покупець набуває право власності на майнові права після оформлення акту приймання-передачі майнових прав.

Листом № 118 від 30.04.2015 року ОСОБА_1 повідомлено, що керівництвом ПАТ «Будівельна компанія «Будмеханізація» велися переговори щодо будівництва парковочних місць та території одного з будівельних майданчиків підприємства. Про те, через непогодження місця розміщення цих парковочних місць договори так і не були належним чином укладені. Також, у листі вказано, що договори, які були надані позивачем є не укладеними в силу вимог ч. 8 ст. 181 Господарського Кодексу України оскільки в них відсутня інформація щодо предмету договору. Крім цього, позивача було запевнено, що жодних стоянок чи парковок на території житлового комплексу по вул. І.Кулика, 31 не планується. На даний час підприємство приступило до благоустрою території відповідно до затвердженого проекту. А тому, ствердження позивача про те, що стоянки продаються і кожен має можливість придбати їх за певну грошову суму є припущенням. Також, є недоведеним з боку позивача його ствердження, що діями відповідачів порушуються його права або інтереси.

Крім цього, п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вказує, що не може бути визнаний недійсним правочин який не вчинено.

Окрім того, із досліджених судом наданих представником ПАТ «Будівельна компанія «Будмеханізація» договорів вбачається відсутність даних про конкретне місце розташування та розміри наземних паркінгів по вул. І.Кулика у м. Херсоні ( не зазначено навіть номеру будівлі), не визначено порядку введення їх в експлуатацію, відсутня будь-яка дозвільна, проектно-кошторисна та інша технічна документація передбачена законом на що обґрунтовано посилалася представник відповідача у своїх запереченнях. Неспростовані її посилання на те, що генеральним планом робочого проекту не заплановано облаштування наземного паркінгу на будь-якому обєкті будівництва по вул. І.Кулика у м. Херсоні, а також те, що підприємство ніколи не продавало та не передавало ОСОБА_5 право на будь-які некапітальні споруди для стоянки автомобілів.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України не підлягає стягненню з відповідачів судовий збір у розмірі 243,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 15, 203, 215 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», суд -

Вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Будівельна компанія «Будмеханізація», фізичної особи підприємця ОСОБА_3 про визнання договорів недійсними відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи,які брали участь у справі, але, не були присутні у судовому засіданні на час проголошення рішення ,можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: