УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Крижанівської Г.В.,

суддів Шебуєвої В.А., Оніщука М.І.,

при секретарі: Заліській Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Корпорації «Феномен» про стягнення заборгованості по заробітній платі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 13 березня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до Корпорації «Феномен» про стягнення заборгованості по заробітній платі.

У березні 2015 року позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти Корпорації «Феномен», що містяться на рахунках: в ПАТ «Марфін Банк», код фінансової установи 328168, номер рахунку 1840, код валюти рахунку 840, номер рахунку 1, код валюти рахунку 980; в ПАТ «Укрсоцбанк», код фінансової установи 300023, номер рахунку 1761, код валюти рахунку 980; в ПУ АТ «Фідобанк», код фінансової установи 300175, номер рахунку 9794, код валюти рахунку 980, номер рахунку 9794, код валюти рахунку 980; в КМФ ПАТ «УСБ» м. Київ, код фінансової установи 322012, номер рахунку 0937, код валюти рахунку 840.

Свої вимоги обґрунтував тим, що вжиття заходів забезпечення позову є необхідним та доцільним в рамках даної судової справи, оскільки невжиття таких заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13.03.2015 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Справа № 761/3454/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/6961/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Гуменюк А.І. Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В. .
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
Апелянт зазначив, що існує реальна можливість того, що відповідач вирішить зняти кошти з рахунків у банках та використати їх за власним розсудом. На підтвердження того, що вказані у заяві рахунки дійсно належать Корпорації «Феномен», апелянт разом з апеляційної скаргою надав копію постанови головного державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Гречуха О.Я. про арешт коштів боржника від 12.11.2014.

Посилаючись на вищевикладене, просив скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 13 березня 2015 рокуі постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

В судовому засіданні представникпозивача просив апеляційну скаргу задовольнити з наведених у ній підстав.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справ повідомлявся належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Корпорації «Феномен» про стягнення заборгованості по заробітній платі. В подальшому позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти Корпорації «Феномен». У заяві зазначено, кошти містяться на рахунках: в ПАТ «Марфін Банк», код фінансової установи 328168, номер рахунку 1840, код валюти рахунку 840, номер рахунку 1, код валюти рахунку 980; в ПАТ «Укрсоцбанк», код фінансової установи 300023, номер рахунку 1761, код валюти рахунку 980; в ПУ АТ «Фідобанк», код фінансової установи 300175, номер рахунку 9794, код валюти рахунку 980, номер рахунку 9794, код валюти рахунку 980; в КМФ ПАТ «УСБ» м. Київ, код фінансової установи 322012, номер рахунку 0937, код валюти рахунку 840.

Відповідно до ч. 1,3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відмовляючи в задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не доведено, що у разі задоволення позову, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду та не надано доказів належності відповідачеві вказаних вище рахунків.

Колегія судів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, оскільки відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №6 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В заяві про забезпечення позову представник позивача не навів переконливих доказів на підтвердження реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи апеляційної скарги про те, що існує реальна можливість того, що Корпорація «Феномен» вирішить зняти кошти із її рахунків у банках та використати на власний розсуд є безпідставними та ґрунтуються на припущеннях.

Суд також дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження належності рахунків відповідачеві.

Додана представником апелянта до апеляційної скарги копія постанови про арешт коштів боржника не приймається судом до уваги, оскільки вона не була досліджена судом першої інстанції, а суд апеляційної інстанції відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України перевіряє законність і обгрутованість оскаржуваного судового рішення на момент його ухвалення.

Як в апеляційній скарзі, так і в судовому засіданні, представник позивача не надав суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження доводів, викладених у скарзі, а відтак вони є необґрунтованими.

Інші доводи апеляційної скарги є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах чинного процесуального законодавства, а тому не спростовують висновків суду та не впливають на правильність постановленої судом ухвали і, з огляду на вимоги ст. 312 ЦПК України, не можуть бути підставою для її скасування, тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 13 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Г.В. Крижанівська

Судді: В.А. Шебуєва

М.І.Оніщук