АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №638/442814
Провадження №22ц/790/2647/15
Головуючий1інстанції:Штих Т.В.
Категорія: кредитні Доповідач: Гуцал Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Гуцал Л.В.,

суддів - Коростійової В.І., Крилової Т.Г.,

за участю секретаря - Литвин О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 28 травня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агенство «Верус», в особі філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агенство «Верус» у Дзержинському районі м.Харкова, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

встановила:

21 березня 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із зазначеним позовом.

Позивач просив стягнути заборгованість за кредитом з ОСОБА_2 - 14 184,45 гривень та з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агенство «Верус», в особі філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агенство «Верус» у Дзержинському районі м.Харкова (далі ТОВ «УФА «Верус») і ОСОБА_2 солідарно - 10 000 гривень.

В обгрунтування позову посилався на те, що 25 січня 2006 року між позивачем і ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №DNH4KS70400325, за умовами якого Банк надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 3 046,67 гривень зі сплатою 25,08 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом строком на 24 місяці.

01 вересня 2010 року ПАТ КБ «ПриватБанк» і ТОВ «УФА «Верус» уклали між собою договір поруки, згідно якого останнє поручилось за виконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань, з лімітом відповідальності поручителя у 10 000 гривень.

ОСОБА_2 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, що призвело до утворення заборгованості, розмір якої станом на 16 січня 2014 року склав 24 184,45 гривень, з яких: 3 046,68 гривень - заборгованість за кредитом; 6563,98 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 12 945,96 гривень - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; 500 гривень - штраф (фіксована частина); 1 127,83 гривень - штраф (процентна складова).

Відповідачі до суду першої інстанції не з'явились.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 28 травня 2014 року позов задоволено частково - стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором: з ОСОБА_2 - 4 415,99 гривень; з ОСОБА_2 і ТОВ «УФА «Верус» - 10 000 гривень солідарно. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просе рішення суду першої інстанції змінити у частині зменшення суми заборгованості з ОСОБА_2 та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

В іншій частині рішення не оскаржується і судом апеляційної інстанції не переглядається.

Відповідачі рішення суду не оскаржили, письмових заперечень на апеляційну скаргу не подали.

У письмовій заяві ПАТ «ПриватБанк» просив розглянути апеляційну скаргу у відсутність свого представника.

Відповідач ОСОБА_2, на адресу якого належним чином та завчасно за місцем реєстрації згідно даних адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМСУ в Харківській області, неодноразово направлялись судові повістки, за викликом суду не з'явився.

Відповідач ТОВ «УФА «Верус» явку свого представника до суду не забезпечив.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, створення судом належним умов розгляду справи у суді, неприпустимість зловживання процесуальними права учасниками процесу, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачів.

Перевіряючи законність і обґрунтованість судового рішення відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України - у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 січня 2006 року ПАТ КБ «ПриватБанк» уклало з ОСОБА_2 кредитний договір №DNH4KS70400325, за умовами якого Банк надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 3 046,67 гривень зі сплатою 25,08 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, строком до 25 січня 2008 року.

За умовами кредитного договору він складається із заяви позичальника №DNH4KS70400325 від 25 січня 2006 року і Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") Стандарт і тарифів, з якими ОСОБА_2 ознайомлений, про що свідчить його особистий підпис у заяві (а.с.8-12).

Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов'язався вносити щомісячні платежі по 163,26 гривень на погашення заборгованості за тілом кредиту, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно з умовами надання кредиту.

Встановлено також, що 01 вересня 2010 року ПАТ КБ «ПриватБанк» уклало з ТОВ «УФА «Верус», в особі його філії у Дзержинському районі міста Харкова, договір поруки, за умовами якого останнє поручилось за виконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором, з лімітом відповідальності поручителя у 10 000 гривень (а.с.6,7).

За приписами ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що Банк свої зобов'язання виконав, проте ОСОБА_2 договірних зобов'язань не виконував.

За наданим позивачем розрахунком, який відповідачами не спростований, розмір заборгованості за кредитом станом на 16 січня 2014 року склав 24 184,45 гривень, з яких:

- 3 046,68 гривень - заборгованість за кредитом;

- 6 563,98 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 12 945,96 гривень - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором;

- 500 гривень - штраф (фіксована частина);

- 1 127,83 гривень - штраф (процентна складова).

Відповідно до приписів ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; щтрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. При цьому закон дозволяє сторонами домовитись про зміну розміру неустойки у бік її зменшення або збільшення, крім випадків, передбачених законом (ст. 551 ЦК України).

Частина 3 цієї ж статті надає суду право, оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір в тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через не співмірність з розміром основного зобов'язанння.

Встановивши, що сума боргу складає 24 184,45 гривень, суд першої інстанції вважав за необхідне на підставі ч.3 ст.551 ЦК України, зменшити розмір пені до 4 805,99 гривень, зазначивши, що всуперечь принципу добросовісності розмір пені перевищує суму боргу за кредитом та відсотками.

Проте, визначаючи розмір зменшення пені, суд першої інстанції свого розрахунку не навів і цю суму не обгрунтував. В цій частині доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції в тій частині, що розмір пені не є співмірним з сумою боргу за тілом кредиту та перевищує збитки, які завдані Банку, проте вважає за необхідне в цій частині рішення змінити, зменшивши розмір пені, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 до суми тіла кредиту - 3 046,68 гривень.

Посилання позивача на те, що сторони узгодили умови договору, зокрема, щодо нарахування неустойки, на висновки суду про зменшення пені не впливає.

Із матеріалів справи вбачається, що строк дії кредитного договору сплинув 25 січня 2008 року, а з даним позовом Банк звернувся лише у березні 2014 року. Таке зволікання кредитора з пред'явленням позову беззаперечно вплинуло на збільшення розміру неустойки і ця обставина у розумінні ч.3 ст.551 ЦК України є такою, що має істотне значення і дає підстави для зменшення її розміру.

За таких обставин, станом на 16 січня 2014 року підлягає стягненню: заборгованість за кредитом - 3 046,68 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом - 6 563,98 гривень; пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 3 046,68 гривень, штраф (фіксована частина) - 500 гривень, штраф (процентна складова) - 1 127,83 гривень, а всього - 14 285,17 гривень.

Оскільки судом першої інстанції стягнуто солідарно з ОСОБА_2 і ТОВ «УФА «Верус» заборгованість у сумі 10 000 гривень, то з ОСОБА_2 підлягає стягненню 4 285,17 гривень (14 285,17 - 10 000).

Питання про судові витрати судова колегія вирішує відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст.307, п.п. 3, 4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 28 травня 2014 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 25 січня 2006 року в сумі 4285 (чотири тисячі двісті вісімдесят п'ять) гривень 17 копійок та судові витрати в сумі 142 (сто сорок дві) гривні 85 копійок.

В іншій частині рішення не оскаржувалось і судом апеляційної інстанції не переглядалось.

Рішення набирає законної сили від дня його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий

Судді