Провадження № 2/202/2302/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 травня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді Зосименко С.Г.

при секретарі Калиновський Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач у листопаді 2013 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 12.09.2006 року між ним та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № K2H0RX04800009, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 3109,70 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 24,00 % на рік з кінцевим терміном повернення 12.09.2007 року. Вимоги до відповідача, що випливають із вказаного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «А-Банк» договору поруки. Відповідач ОСОБА_1 зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, у звязку з чим виникла заборгованість станом на 02.09.2013 року у розмірі 43728,26 грн., яка складається з: 3104,99 грн. заборгованість за кредитом, 15981,34 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 503,76 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 21579,68 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 500 грн. штраф (фіксована частина), 2058,49 грн. штраф (процентна складова). Просили стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № K2H0RX04800009 від 12.09.2006 року у розмірі 33728,26 грн., витрати на юридичну допомогу у розмірі 3200 грн., судові витрати, та стягнути солідарно з відповідачів суму у розмірі 10000 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 у судове засідання зявився, проти задоволення позову заперечував. Суду пояснив, що позивачем було пропущено строк позовної давності. Просив застосувати наслідки пропуску строку.

Представник відповідача ПАТ «А-Банк» у судове засідання не зявився. Повідомлений належним чином.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до заяви позичальника № K2H0RX04800009 від 12.09.2006 та Умов надання споживчого кредиту фізичної особи («Розстрочка») (Стандарт) ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 3109,70 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 24,00 % на рік з кінцевим терміном повернення 12.09.2007 року.

В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором № K2H0RX04800009 від 12.09.2006 року між позивачем та відповідачем ПАТ «Акцент-Банк» був укладений договір поруки № 167 від 20.10.2010 року.

Позивачем заявлено, що відповідач ОСОБА_1 зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, у звязку з чим виникла заборгованість станом на 02.09.2013 року у розмірі 43728,26 грн., яка складається з: 3104,99 грн. заборгованість за кредитом, 15981,34 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 503,76 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 21579,68 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 500 грн. штраф (фіксована частина), 2058,49 грн. штраф (процентна складова).

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовні давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовні давність строком один рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовні давність застосовується за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення, а відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові.

Строк дії договору закінчився 12.09.2007 року, позовна давність за даним договором, встановлена самим договором, сплинула 12.09.2012 року. Позивач звернувся до суду із позовом 13.11.2013 року. Тому суд вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду із даним позовом.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів , що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Предявленням вимоги до поручителя як направлення або вручення йому вимоги про погашення боргу так і предявлення до нього позову. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позивальником зобовязання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобовязань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України. З урахуванням того, що строк виконання зобовязання за кредитним договором настав 12 вересня 2007 року, а договір поруки з ПАТ «А-Банк» було укладено після закінчення дії основного договору, тому відсутні підстави для стягнення боргу за цим договором поруки.

У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 252, 257, 258, 261, 267, 559 ЦК України, п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ст.ст. 11, 15, 27, 60, 61, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк, з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Суддя С.Г. Зосименко