Номер провадження: 22-ц/785/3498/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Драгомерецького М.М.

суддів: Панасенкова В.О.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Добряк Н.І.,

за участю: представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 13 лютого 2015 року за позовом ОСОБА_3 до комунальної установи Одеська обласна клінічна лікарня, головного лікаря комунальної установи Одеська обласна клінічна лікарня ОСОБА_5, Управління охорони здоровя Одеської обласної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування наказу про внесення змін до штатного розпису на 2015 рік у частині скорочення посади старшої медичної сестри,-

В С Т А Н О В И Л А:

19 листопада 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до КУ Одеська обласна клінічна лікарня, головного лікаря комунальної установи Одеська обласна клінічна лікарня ОСОБА_5, Управління охорони здоровя Одеської обласної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування наказу про внесення змін до штатного розпису на 2015 рік у частині скорочення посади старшої медичної сестри.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що ОСОБА_3 з 01.06.2011 року працює на посаді старшої медичної сестри комунальної установи "Одеська обласна клінічна лікарня".

Згідно з Наказом комунальної установи №185 від 30.10.2014 року, позивачку було попереджено про наступне звільнення за скороченням штату працівників та повідомлено про вакантні посади, що відповідають її кваліфікації, з яким вона ознайомлена 05.11.2014 року, про що міститься її підпис та ОСОБА_3 не заперечувалось.

Від запропонованих вакантних посад позивач відмовилась, так як вважає, що наказ Про внесення змін до штатного розпису на 2015 рік №185 від 30.10.2014 року в частині виведення зі штатного розпису КУ Одеська обласна клінічна лікарня посади головної медичної сестри є незаконним та має бути скасований. На підставі чого, ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом, який просила задовольнити у повному обсязі з наведених у позовній заяві правових підстав.

В судовому засіданні представник відповідачів КУ "Одеська обласна клінічна лікарня" та головного лікаря КУ "Одеська обласна клінічна лікарня" ОСОБА_5 проти позову заперечував, вимоги вважав безпідставними та просив у задоволенні позову відмовити.

Від Управління охорони здоров'я Одеської обласної державної адміністрації на адресу суду надійшли письмові заперечення, у яких зазначено, що заявлені до них вимоги є помилковими, оскільки врегулювання відносин у колективі комунальної установи не належить до їх безпосередньої компетенції.

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 13 лютого 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання апеляційної інстанції сторони по справі не зявились, але про розгляд справи вони сповіщались належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про отримання ними судових повісток. Крім того, інтереси позивача ОСОБА_3 представляє довірена особа. Тому у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін до апеляційного суду не перешкоджає подальшому розглядові справи та їх доступі до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

З матеріалів справи видно, що у відповідача мало місце скорочення штату працівників, у тому числі і посади головної медичної сестри, про що свідчить наказ №185 від 30.10.2014 року (а.с. 30).

Згідно з ч.2 ст.40 КЗпП України - звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1,2 і 6 цієї статті допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою на іншу роботу.

Відповідно до вимог ст.49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, працівник, за власним розсудом, звертається до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Відповідно до ч.3 ст. 64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Таким чином суд при вирішенні спору не вправі обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників, в тому числі посади головної медичної сестри. Власник має право, на свій розсуд, вносити зміни в штатний розпис в будь-який час.

Тому доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для зміни штату підприємства суперечать принципу здійснення ефективності підприємницької діяльності та вказаній нормі права.

Отже, розглядаючи спір, місцевий суд вірно послався на норми закону, що регулюють правовідносини, які виникли між сторонами.

Суд перевірив усі докази, які навів позивач ОСОБА_3 у підтвердження своїх позовних вимог, а представник КУ Одеська обласна клінічна лікарня, головного лікаря комунальної установи Одеська обласна клінічна лікарня ОСОБА_5 - у підтвердження своїх заперечень, навів у рішенні фактичні обставини, які були встановлені судом при розгляді справи, вірно застосував правові норми, що регулюють ці правовідносини, та зробив вірний висновок, що порушень діючого трудового законодавства України в діях відповідача стосовно звільнення працівника ОСОБА_3 у зв'язку зі скороченням штату працівників не встановлено.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_3 на те, що місцевий суд не прийняв до уваги тих обставин, що Наказ №№185 від 30.10.2014 року Про внесення змін до штатного розпису на 2015 рік незаконний, а тому підлягає скасуванню в частині виведення зі штатного розпису КУ Одеська обласна клінічна лікарня, не приймаються судовою колегією до уваги, оскільки позивачем та його представником не надано належних та допустимих доказів щодо спростування обставин, що стали підставою для винесення спірного наказу.

За таких обставин, доводи ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позову у повному обсязі, не заслуговують на увагу, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Таким чином, судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції в межах заявлених вимог повно і всебічно розглянув справу, дав належу оцінку наданим доказам, постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 13 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак вона може бути оскаржена на протязі двадцяти днів з дня її проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

ОСОБА_6

ОСОБА_2