Справа № 459/52/15 Головуючий у 1 інстанції: Кріль М.Д.
Провадження № 22-ц/783/3204/15 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
Категорія справи: 48
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Копняк С.М. і Крайник Н.П.,

при секретарі Куцик І.Б.,

з участю позивача ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 03 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа : Реєстраційна служба Червоноградського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Львівській області про поділ спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 03 березня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_5 право власності на 1/2 ідеальну частини квартири АДРЕСА_1. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржила відповідач - ОСОБА_5. З рішенням суду не погоджується, оскільки вважає його таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно встановлених обставинах, що мають значення для правильного вирішення справи. В апеляційній скарзі просить рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 03 березня 2015 року змінити частково, визнавши за ОСОБА_3 право власності на 1/4 ідеальну частку квартири АДРЕСА_1, визнати за ОСОБА_5 право власності на 3/4 ідеальних частки квартири АДРЕСА_1. В решті рішення суду просить залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_5 до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.09.2000 року по 03.02.2015 року, день постановлення Червоноградським міським судом Львівської області про розірвання шлюбу та вирішено питання стягнення аліментів.

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 02.04.2010 року, посвідченого державним нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори, ОСОБА_5 придбала квартиру АДРЕСА_1.

Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25815879 від 09.04.2010 року стверджується, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу №1-498 від 02.04.2010 року.

Задовольняючи позов частково та визнаючи за сторонами право власності на 1/2 ідеальну частку квартири АДРЕСА_1 за кожним, суд першої інстанції виходив з тих підстав, що дана квартира є спільною сумісною власністю подружжя, в зв"язку з чим частки таких, чоловіка та дружини, є рівними, і підлягають виділу в натурі.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погоджується, так як суд прийшов до правильного висновку, встановив фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно із ч.ч.1, 3 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ст.ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Суд першої інстанції покликаючись на вищезгадані норми прийшов до правильного висновку, з яким колегія суддів погоджується в повній мірі, оскільки квартира, яка є предметом спору набута ОСОБА_5 під час шлюбу.

Згідно ч.1 ст. 71 СК України, майно, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Оскільки сторони не досягли згоди при поділі згаданої квартири, суд підставно визначив частку квартири кожній із сторін, позивачу - ОСОБА_3 - 1/2 частину квартири та відповідачу - ОСОБА_5 - 1/2 частину квартири.

Частино 3 ст. 70 СК України передбачено, що за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Згідно рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 03 лютого 2015 року вирішено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 на утримання дітей: ОСОБА_7 та ОСОБА_8, аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму в місяць для дитини відповідного віку починаючи з 20.10.2014 року. ОСОБА_5 не представлено ні в суді першої інстанції ні в суді апеляційної інстанції доказу того, що аліменти які призначені судом сплачуються ОСОБА_3 в меншому розмірі ніж це визначено чинним законодавством та рішенням суду, чи інших доказів, які би свідчили про недостатність суми аліментів, які стягуються на дітей для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування, щою відступити від рівності часток майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто квартири АДРЕСА_1.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому у задоволенні такої скарги апелянту слід відмовити, а рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 03 березня 2015 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 03 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набранням ухвалою законної сили.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: С.М. Копняк

Н.П. Крайник