Справа № 522/270/15-ц
Провадження № 2/522/3805/15
03 червня 2015 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Свяченої Ю.Б.
при секретарі Шеян І. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, за участю третьої особи ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 міської ради, за участю третьої особи ОСОБА_3 та просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною пл. 31, 7 кв. м.
Позивачка обґрунтовує позовні вимоги тим, що 25 листопада 2013 року помер її чоловік ОСОБА_4. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1, загальною пл. 31, 7 кв. м. Позивачка звернулася до приватного нотаріуса ОСОБА_5 з заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказану квартиру, оскільки ОСОБА_4 своєчасно не звернувся до КП «ОМБТІ та РОН» за реєстрацією права власності на вказану квартиру на своє імя на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2012 року. У звязку з цим, ОСОБА_1 звернулась до суду з дійсним позовом.
Представник позивачки ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити та подав заяву про розгляд справи в заочному порядку.
Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради, а також третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника ОСОБА_2 міської ради надійшла заява про розгляд справи за відсутністю їх представника, заперечували проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Тобто, враховуючи неявку представника відповідача за даною цивільною справою, а також наявність відповідної заяви представника позивача про винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку.
Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думку представника позивачки, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 17 травня 1969 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був зареєстрований шлюб, що підтверджується відповідним свідоцтвом серії ІІ-АГ №283871.
25 січня 2012 року ОСОБА_4 уклав з ОСОБА_3 договір дарування квартири АДРЕСА_1, загальною пл. 31, 7 кв. м., після чого остання зареєструвала своє право власності на квартиру в КП «ОМБТІ та РОН», номер запису 778 в книзі 747пр-37.
В подальшому, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2012 року, що набрало чинності, вищевказаний договір дарування визнаний недійсним, а сторони повернуті у первинний стан.
Однак, на підставі вищевказаного рішення суду, ОСОБА_4, фактично являючись власником спірної квартири, не зареєстрував право власності на своє імя в КП «ОМБТІ та РОН».
25 листопада 2013 ОСОБА_4 помер, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №356579.
Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1, загальною пл. 31, 7 кв. м.
Згідно витягу зі спадкового реєстру, №36326349 від 15 січня 2014 року, за оформленням спадщини за спадковою справою №55598054 до нотаріуса ніхто не звертався.
Тому, ОСОБА_1, як дружина померлого, є спадкоємицею першої черги згідно ст. 1261 ЦК України.
Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином позивачка ОСОБА_1 вважається такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка.
Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
У свою чергу, ст. 1297 ЦК України встановлює обовязок спадкоємця звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Також судом встановлено, що позивачка звернулася до приватного нотаріуса ОСОБА_5 з заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказану квартиру, оскільки ОСОБА_4 своєчасно не звернувся до КП «ОМБТІ та РОН» за реєстрацією права власності на вказану квартиру на своє імя на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2012 року.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).
Норми ст. 392 ЦК не застосовуються щодо вимог про визнання права власності на обєкти самочинного будівництва (ч. 3 ст. 376 ЦК), оскільки особа не є власником, а лише заявляє вимогу про встановлення права власності на обєкт самочинного будівництва.
При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно судам слід звертати увагу на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовувати редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини.
Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 12681270 ЦК.
За змістом ст. 392 ЦК належним відповідачем є особа учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку.
У спорах про визнання права власності на спадкове майно в якості належного відповідача не може розглядатись нотаріус або орган державної реєстрації прав. Якщо зазначені особи та органи відмовляють у вчиненні покладених на них нотаріальних дій чи здійсненні державної реєстрації, така відмова може бути оскаржена в судовому порядку, за умови відсутності спору про право на спадщину.
Вищевикладене також зазначено в п. 3.1 Листа ВССУ від 16 травня 2013 року №№24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».
Згідно п. 3.3 вказаного листа, у випадках відсутності правовстановлюючих документів у звязку з їх втратою та відсутності реєстрації обєкта нерухомості за спадкодавцем (на імя спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.
Тому, оскільки ОСОБА_4 був власником квартири АДРЕСА_1, загальною пл. 31, 7 кв. м., суд вважає за можливе визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування на вказану квартиру.
У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.
Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.
Таким чином, після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.
На підставі викладеного, керуючись Листом ВССУ від 16 травня 2013 року №№24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», ст. ст. 392, 638, 1216, 1223, 1261, 1268, 1296, 1297 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 73, 208-209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, за участю третьої особи ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування, - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною пл. 31, 7 кв. м.
Рішення після набрання ним законної сили є підставою для реєстрації Реєстраційною службою ОСОБА_2 міського управління юстиції за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною пл. 31, 7 кв. м.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Свячена Ю.Б.