У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мартинюк В.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Рівненської області від 27 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом зняття фізичної особи з реєстраційного обліку,

в с т а н о в и в:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом зняття фізичної особи з реєстраційного обліку.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 6 квітня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Усунуто ОСОБА_2 перешкоди у користуванні житловим приміщенням шляхом зняття ОСОБА_3 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1.

У решті позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 27 травня 2015 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 6 квітня 2015 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 щодо усунення їй перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом зняття ОСОБА_3 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1, скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено за безпідставністю.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення апеляційного суду Рівненської області від 27 травня 2015 року скасувати, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 6 квітня 2015 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 та приймаючи рішення про усунення ОСОБА_2 перешкод в користуванні житловим приміщенням, шляхом зняття ОСОБА_3 із реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1, суд першої інстанції виходив із того, що це не призведене до позбавлення його, як співвласника, права користування житловим приміщенням за вказаною адресою.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом зняття з реєстраційного обліку та ухвалюючи нове рішення в цій частині про відмову в позові, апеляційний суд зазначав про те, що правильно встановивши ту обставину, що після смерті свого сина позивач, у порядку спадкування, став співвласником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що зняття ОСОБА_3 із реєстраційного обліку за місцезнаходження вказаного житлового приміщення, не призведе до обмеження права останнього у користуванні своєю власністю, оскільки це суперечить положенням ст. 317 ЦК України, яка розкриває зміст права власності, та ст. 319 ЦК України, яка гарантує кожному власнику право володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд, що також включає і право бути зареєстрованим за місцезнаходженням жилого приміщення, яке особі належить на праві приватної власності.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваного судового рішення убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом зняття фізичної особи з реєстраційного обліку.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.І. Мартинюк