Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Кострицький В.В.
Справа № 408/446/14-ц
Провадження № 22ц/782/215/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого судді Кострицького В.В.

суддів Коновалової В.А., Орлова І.В.

при секретарі Коротенко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі апеляційного суду Луганської області у місті Сєвєродонецьку апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Біловодського районного суду Луганської області від 24 квітня 2015 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Комунального закладу «Біловодська центральна районна лікарня», третіх осіб головного лікаря Комунального закладу «Біловодська центральна районна лікарня» ОСОБА_3, Біловодської районної державної адміністрації та управління Державної казначейської служби в Біловодському районі Луганської області про стягнення середнього заробітку за час затримки з 26.02.2014 року по 26.08.2014 року в сумі 26258,06 гривень та про зобовязання відповідача сплати середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 26.02.2014 по 29.08.2014 року в сумі 26903,75 гривень,

встановила:

23.04.2014 року позивачка звернулася з позовом до відповідача в особі Комунального закладу «Біловодська центральна районна лікарня» про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 26.02.2014 по 22.04.214 року в сумі 8609,20 гривень, а 19 травня без збільшення позивачкою позовних вимог подано письмовий розрахунок про заборгованість з заробітної плати з 22.04.2014 по 19.05.2014 року. Провадження у справі 2/408/152/14 (408/446/14-ц) було зупинено 19.05.2014 року та поновлено 10.02.2015 року, також 10.02.2015 року було обєднано в одне провадження зі справою 2/208/399/14 (408/994/14-ц), яка надійшла до суду 06.11.2014 року (в наступному в редакції уточнених позовних вимог від 18.11.2014 року). За останньою редакцією обєднаних цивільних справ позивачка просить суд (вхідний №847, а.с. 88 від 25.02.2015 року) про стягнення середнього заробітку за час затримки з 26.02.2014 року по 26.08.2014 року в сумі 26258,06 гривень та про зобовязання відповідача сплатити середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 26.02.2014 року по 29.08.2014 року в сумі 26903,75 гривень.

Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 24 квітня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 повністю відмовлено за безпідставністю всіх заявлених позовних вимог, а щодо вимог про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 26.04.2014 року по 29.08.2014 року за безпідставністю цих позовних вимог на час розгляду цієї справи.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 звернулася до апеляційного суду Луганської області з апеляційною скаргою на нього. Апелянт просила скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, зобовязати відповідача сплатити заробітну плату за час затримки з 26.02.2014 року по 26.08.2014 року в сумі 26258,06 гривень та сплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу з 26.02.2014 по 29.08.2014 року в сумі 26903,75 гривень на її користь. Посилаючись на те що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, а в процесі розгляду справи були порушені норми процесуального права.

Вислухавши доповідь судді доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, розглянувши справу у межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України законним і обґрунтованим є рішення, коли суд виконав всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом на основі повного і всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

На підставі ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що порушення трудового законодавства під час невиконання відповідачем рішення апеляційного суду Луганської області віл 25 лютого 2014 року про поновлення ОСОБА_2 на роботі та про виплату їй середнього заробітку за час вимушеного прогулу включно по дати, які вказала в позовній заяві позивач у справі, або до дати фактичного її поновлення на посаді на рішення суду - з 26.02.2014 року по 29.08.2014 року, за якою їй дійсно необхідно було б виплатити суму в розмірі 26903,75 гривень, однак ця сума не може бути виплачена позивачці з огляду на час розгляду справи у зв'язку з відмовою в задоволенні її апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції з інших підстав, яке набрало законної сили і даних про наявність іншого рішення, яке б набрало законної сили , на даний час не має. Стосовно позовних вимог про стягнення суми 26258,06 гривень про затримку розрахунку, суд взагалі не вважає такі позовні вимоги обґрунтованими, виходячи з того, що в даному випадку в разі затримки виконання рішення суду ст. 236 КзПП України передбачає тільки виплату працівнику середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки власником або уповноваженим органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір , про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника , і застосування інших норм КзПП України, в т.ч. ст. 117 КзПП України , не передбачено. На час розгляду позовних вимог по суті, а саме з 27 листопада 2014 року за наданою копією ухвали Вищим спеціалізованим Судом України було скасовано рішення апеляційного суду Луганської області , яке фактично дало всі законні підстави для поновлення позивача на роботі та про виплату їй середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в тому числі і після затримки виконання цього рішення суду, однак наразі набрало чинності 21.01.2015 року рішення апеляційного суду Харківської області про відхилення апеляції позивача про відмову в поновленні на роботі з інших підстав. В зазначеному рішенні апеляційного суду за ухвалою Харківського апеляційного суду від 18.03.2015 року була виправлена описка в році його винесення - з 21.01.2014 року на 21.01.2015 рік. Таким чином, суд, виходячи з вищевикладеного , і відповідно до вимог ст.236 КзПП України , при затримці виконання першого рішення та вимушеного прогулу позивача досить тривалий час з причин невиконання негайно рішення апеляційного суду Луганської області без законних підстав відповідачем , на час постанови рішення у цій; справі вже не бачить підстав про стягнення середнього заробітку з причин невиконання першого рішення суду стосовно суми заробітної плати - з 26.02.2014 року по 29.08.2014 року в розмірі 26903,85 гривень , і в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають за їх безпідставністю. Судова колегія враховує також той факт який не заперечується апелянтом, що її було поновлено на посаді.

Зважаючи на викладене, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість рішення суду слід вважати такими, що не заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду відповідає вимогам закону, порушень процесуального законодавства при розгляді справи та прийнятті рішення не встановлено, тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.1 ст. 308, ст. ст. 313- 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Біловодського районного суду Луганської області від 24 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: