УХВАЛАІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитними договорами за касаційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 5 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 11 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду із указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що між АКБ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого було ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № ML-2 1/1 54/2006 від 21 березня 2006 року на суму 42 500 доларів США, зі сплатою 11 % річних на строк до 21 березня 2021 року.

24 грудня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого було ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № CNL-201/144/2007, на суму 150 тис. доларів США, зі сплатою 5,99 % річних та F1DR на строк до 24 грудня 2022 року.

З метою забезпечення наданих кредитів між АКБ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5 було укладено договори поруки № CGML-201/154/2006 від 21 березня 2006 року та між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_5 № SRSNL201/144/2007 від 24 грудня 2007 року, згідно із умовами яких вона зобов'язалася відповідати за повне та своєчасне виконання позичальником боргових зобов'язань за кредитними договорами у повному обсязі.

29 листопада 2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого банк передав останньому право вимоги за кредитними зобов'язаннями ОСОБА_4

Станом на 1 липня 2014 року заборгованість за кредитним договором № ML-2 1/1 54/2006 від 21 березня 2006 року становить 1 528 575 грн 13 коп., зокрема, за тілом кредиту -12 865,04 доларів США, що еквівалентно 152 107 грн 81 коп., пені -1 376 467 грн 32 коп.

Заборгованість за кредитним договором № CNL-201/144/2007 від 24 грудня 2007 року становить 8 749 098 грн 92 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту - 144 542,40 доларів США, що еквівалентно 1 708 974 грн 80 коп., заборгованості за процентами - 1 459,16 доларів США, що еквівалентно 172 551 грн 80 коп.; пені - 8 749 098 грн 92 коп.

Посилаючись на наведені обставини, із урахуванням збільшених позовних вимог просило стягнути солідарно із відповідачів заборгованість за кредитними договорами № ML-2 1/1 54/2006 від 21 березня 2006 року та № CNL-201/144/2007 від 24 грудня 2007 року у сумі 1 528 575 грн 13 коп. та 8 749 098 грн 92 коп. відповідно.

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ПАТ «ОТП Банк» про визнання кредитного договору недійсним.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 4 вересня 2014 року позови ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_4 об'єднано в одне провадження.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 5 листопада 2014 року позов ОСОБА_4 до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ПАТ «ОТП Банк» про визнання кредитного договору недійсним залишено без розгляду.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 5 листопада 2014 року позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № CNL-201/144/2007 від 24 грудня 2007 року у сумі 8 749 098 грн 92 коп., що складається із: 144 542,40 доларів США, що дорівнює 1 708 974 грн 80 коп. - суми заборгованості за тілом кредиту; 14 594,16 доларів США, що дорівнює 172 551 грн 80 коп. - заборгованості за відсотками; 6 867 572 грн 32 коп. - пені.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № ML-2 1/1 54/2006 від 21 березня 2006 року у сумі 1 528 575 грн 13 коп., що складається із: 12 865,04 доларів США, що дорівнює 152 107 грн 81 коп. - суми заборгованості за тілом кредиту; 1 376 467 грн 32 коп. - пені.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 11 лютого 2015 року рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05 листопада 2014 року змінено.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» неустойку за кредитним договором № CNL-201/144/2007 від 24 грудня 2007 року в сумі 1 881 527 грн, а всього за цим договором стягнуто 3 763 053 грн 60 коп.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» неустойку за кредитним договором № ML-2 1/1 54/2006 від 21 березня 2006 року у сумі 152 108 грн, а всього стягнуто за цим договором 304 215 грн 81 коп.

В іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5 просять скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про стягнення основної заборгованості та відсотків, місцевий суд, із висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, керуючись ст.ст. 526, 543, 549, 551, 554, 610-612, 1049, 1050, 1054 ЦК України, на підставі наданих доказів, виходив із того, що позичальник не виконує взятих на себе зобов'язань за кредитними договорами, які забезпечені порукою, має заборгованість, яка повинна бути солідарно стягнута з нього та його поручителя.

Змінюючи рішення суду першої інстанції у частині стягнення неустойки, апеляційний суд застосував ч. 3 ст. 551 ЦК України, оскільки її розмір значно перевищує суму заборгованості.

Колегія суддів погоджується із такими висновками.

Доводи касаційної про порушення судом норм процесуального права, зокрема, розгляд в одному провадженні вимог про стягнення боргу за двома кредитними договорами, відмову у зупиненні провадження у справі, колегія відхиляє, оскільки це не є підставою для скасування ухвалених рішень і не свідчить про унеможливлення встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Інші доводи не вказують на порушення норм матеріального права, зводяться до оцінки доказів, що не є компетенцією суду касаційної інстанції, та не спростовують висновків судів і не дають підстав вважати, що ними при розгляді даної справи допущені порушення, які передбачені ст.ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Таким чином, оцінивши всі зібрані у справі докази, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суди із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшли висновку про часткове задоволення позову.

Виходячи з принципу диспозитивності, закріпленого ст. 11 ЦПК України, та заявлених позовних вимог, рішення судів попередніх інстанцій є правильними та законними, ухвалено із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 5 листопада 2014 року з урахуванням змін, внесених рішенням апеляційного суду Запорізької області від 11 лютого 2015 року, та рішення апеляційного суду Запорізької області від 11 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Журавель
Судді:В.А. Черненко
С.П. Штелик