Справа №442/7075/15-ц
Провадження №2/442/2442/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Івасівка А.П.

при секретарі - Нестір А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що між ним та відповідачкою 13.02.2010 року було укладено шлюб. Від даного шлюбу у них дітей не має. Спочатку їхнє спільне життя було нормальним, але з часом відносини між ними погіршились через те, що вони мають зовсім різні погляди на життя. По будь-яким причинам між ними виникали сварки, непорозуміння, що переростало в довготривалі конфлікти. Такі відносини між ними призвели до того, що вони віддалились один від одного, стали практично чужими людьми. На даний час три роки проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, їх шлюб розпався остаточно і зберігати його не має змісту. Примирення між ними не можливе.

Сторони у судове засідання не зявилися, однак від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі та підтримання позовних вимог, а від відповідача про розгляд справи у його відсутності та визнання позову.

Зясувавши обставини справи, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 13 лютого 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану міста Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 49.

Від даного шлюбу сторони дітей не мають.

Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У відповідності до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя.

Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, не проживають разом протягом року, їхній шлюб існує формально, примирення між ними не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому є всі підстави для розірвання шлюбу.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ч.2 ст.104, ст.ст.105, 110, 112 СК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 13 лютого 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану міста Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 49.

Прізвище ОСОБА_2 після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_2.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до Відділ державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення з дня отримання такого.

Суддя Івасівка А.П.