Єдиний унікальний номер (справа №) 2-2247/11
Номер провадження у суді 2/216/2/15
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
16.06.2015 місто ОСОБА_1 Ріг
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Мазурчака В.М.,
секретаря судового засідання Романів Н.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, виселення, зобов'язання зняти з реєстрації,
ОСОБА_2 (позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 (відповідач) та просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою №72 у будинку №28 по вулиці Леніна у місті Кривому Розі Дніпропетровської області (квартира), виселити відповідача з квартири, зобов'язати Центрально-Міський районний відділ в м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти відповідача з реєстрації місця проживання за адресою квартири.
Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач 17.02.2010 року з прилюдних торгів придбав квартиру, після здійсненння повного розрахунку він отримав свідоцтво на квартиру, яке 18.03.2010 року було зареєстроване в КПД ОР «Криворізьке БТІ. Отже, з моменту державної реєстрації відповідно до ст.ст. 182 та 331 ЦК України позивач є власником квартири. Його право власності порушує відповідач, який зареєстрований та проживає у квартирі.
Письмовою заявою від 16.06.2015 року позивач просив розгляд справи провести без його участі, проти заочного рішення не заперечував.
Вирішуючи клопотання відповідача судом встановлено таке:
Позовна заява до суду надійшла 08 серпня 2011 року (а.с. 3).
Провадження відкрито суддею Чумак Н.О. ухвалою від 25 серпня 2011 року (а.с. 23).
Ухвалою від 27 жовтня 2011 року провадження у справі зупинено (а.с. 44).
Ухвалою від 20 червня 2012 року провадження у справі відновлено (а.с. 68).
Ухвалою від 27 вересня 2012 року провадження у справі зупинено (а.с. 83).
У зв'язку з припиненням повноважень судді Чумак Н.О. справа шляхом повторного перерозподілу передана до розгляду судді Мазурчаку В.М. (а.с.85).
Ухвалою від 03 червня 2014 року провадження у справі відновлено (а.с. 95).
Ухвалою від 18 липня 2014 року провадження у справі зупинено (а.с. 114).
Ухвалою від 10 квітня 2015 року провадження у справі відновлено, призначено судове засідання 25 травня 2015 року (а.с. 132).
Про судове засідання 25 травня 2015 року відповідач був повідомлений належним чином, про свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 138).
25 травня 2015 року відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.
Ухвалою від 25 травня 2015 року розгляд справи відкладено на 16 червня 2015 року (а.с. 160).
Про судове засідання 16 червня 2015 року відповідач був повідомлений належним чином, про свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 168).
Отже, справа перебуває на розгляді у суді до 4 років.
Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Після відновлення провадження ухвалою від 10 квітня 2015 року відбулось два судових засідання 25 травня та 16 червня 2015 року, про кожне із яких відповідач належним чином повідомлявся.
Враховуючи очевидне порушення строків розгляду справи, тривалість перебування справі на розгляді у суді, імперативність приписів ч.4 ст.169 ЦПК України, судом було прийнято рішення щодо заочного провадження із постановленням заочного рішення. При цьому судом взято до уваги те, що відповідач очевидно обізнаний із вимогами Цивільного процесуального кодексу України щодо строків розгляду справи. Про це свідчить значна кількість судових рішень, що наявні у справі, в яких відповідач приймав участь у якості особи, яка бере участь у справі. Крім того, судом береться до уваги та обставина, що відповідач особисто через канцелярію суду подав клопотання, а значить мав можливість зявлятись до суду.
Крім цього, відповідач у своєму клопотанні не зазначив вид хвороби, її тяжкість, тобто обставини, що унеможливлюють явку до суду. Відповідач міг скористатись правовою допомогою представника (-ів).
Третя особа письмовою заявою просила розгляд справи здійснити без участі їх представника (а.с. 165).
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.198 ЦПК України одночасно з проведенням фіксування технічними засобами секретарем судового засідання ведеться журнал судового засідання. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснювався судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та без ведення журналу судового засідання.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
Доводи позивача щодо його права власності на квартиру, щодо порушення цього права відповідачем, підтвердженні наявними у справі належними та допустимими доказами.
Позивач ціну квартири сплатив, що підтверджується квитанціями (а.с. 13).
Відповідно до витягу від 18.03.2010 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно позивач є власником квартири на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, що видане приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 (а.с.14).
Факт реєстрації місця проживання відповідача у квартирі підтверджений справкою №422 КП «ЖЕО №20» (а.с. 15), довідкою ТОВ «Дивобуд» від 27.04.2015 року (а.с. 139, 140).
Відповідач на спростування даних доказів та доводів позивача належних та допустимих доказів не надав.
Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста ОСОБА_1 від 18.02.2009 року у справі №4-с-8 за 2008 рік в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність державного виконавця Центрально-Міського відділу Державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції відмовлено (а.с. 48, 49).
Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.06.2009 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_5 задоволено частково, ухвалу Центрально-Міського районного суду міста ОСОБА_1 від 18.02.2009 року змінено, викладено резолютивну частину ухвали в наступній редакції: відмовити представнику боржника ОСОБА_6 ОСОБА_5 в поновленні строку для подання скарги на бездіяльність державного виконавця (а.с. 51, 52).
Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста ОСОБА_1 від 26.07.2010 року у справі №4-С-8/10 в задоволенні Скарги ОСОБА_3 на бездіяльність державного виконавця Центрально-Міського відділу Державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції відмовлено (а.с. 54-60).
Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.03.2011 року апеляційну скаргу ОСОБА_7, який діє в інтересах ОСОБА_3, відхилено, ухвалу Центрально-Міського районного суду міста ОСОБА_1 від 26.07.2010 року залишено без змін (а.с. 61-64).
Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста ОСОБА_1 від 20.02.2015 року у справі №444/3454/12 у задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд ухвали Центрально-Міського районного суду міста ОСОБА_1 від 26.07.2010 року у цивільній справі №4-С-8/10 за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця Центрально-Міського відділу ДВС Криворізького міського управління юстиції за нововиявленими обставинами відмовлено (а.с. 122).
Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 31.03.2015 року апеляційну скаргу апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, ухвалу Центрально-Міського районного суду міста ОСОБА_1 від 20.02.2015 року залишено без змін (а.с. 123).
Відповідно до ст.. 41 Конституції України та ст. 1 першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до ЗУ від 17 липня 1997 року № 475/97 ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном.
Частинами першими статей 316 і 317 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, при цьому, власникові належать права володіння, користування, розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.
Відповідно до ст. 380 ЦК України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.
Статтею 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України визначені права власника житлового будинку. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Отже, відповідач, втративши право приватної власності на квартиру, втратив право володіти, користуватися та розпоряджатися квартирою, що свідчить про наявність підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою.
Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення.
З метою ефективного захисту прав позивача та запобігання необхідності ухвалення додаткового рішення в порядку п.2) ч.1 ст.220 ЦПК України, відповідно до якого суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо суд, вирішивши питання про право, не зазначив які дії треба виконати, суд вважає за необхідне на виконання даного рішення зазначити дії, які треба виконати, а саме, слід зобовязати суб'єкта владних повноважень - Центрально-Міський районний відділ в м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти ОСОБА_3 з реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, місто Кривий Ріг, Дніпропетровська область.
З відповідача на користь позивач в порядку розподілу витрат слід стягнути сплачений позивачем судовий збір та витрати на ІТЗ. Суд відмовляє у стягненні з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 9000 гривень, оскільки відсутній обґрунтований розрахунок даних витрат в межах граничних сум відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах, зокрема, у справі відсутні відомості про кількість годин участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Ця обставина позбавляє суд здійснити перевірку граничного розміру витрат, а отже, обґрунтованість заявлених витрат.
Керуючись Законом України Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, ст. ст. 15, 16, 316, 317, 319, 379, 380, 386, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ст.ст. 224-226 ЦПК України,
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, виселення, зобов'язання зняти з реєстрації задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою №72 у будинку №28 по вулиці Леніна у місті Кривому Розі Дніпропетровської області.
Виселити ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1.
На виконання даного рішення зобов'язати суб'єкта владних повноважень - Центрально-Міський районний відділ в м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти ОСОБА_3 з реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, місто Кривий Ріг, Дніпропетровська область.
Стягнути з ОСОБА_3 ОСОБА_8 на користь ОСОБА_2 902 (дев'ятсот дві) гривні 02 копійки судового збору та 120 (сто двадцять) гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
За заявою відповідача, заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Повний текст складено 22 червня 2015 року.
Суддя Мазурчак В.М.