У х в а л а

іменем україни

21 травня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Горелкіної Н.А., Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до районної адміністрації Запорізької міської ради по Жовтневому району як органу опіки та піклування, комунальної установи «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко», третя особа - комунальна установа «Обласна психіатрична лікарня» про повернення дитини за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 11 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до районної адміністрації Запорізької міської ради по Жовтневому району як органу опіки та піклування, комунальної установи «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» про повернення дитини матері.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 6 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 11 грудня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати постановлену ухвалу апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відхиляючи апеляційну скаргу ОСОБА_4 та залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, правильно виходив із того, що психічне здоров'я позивачки не дозволяє їй у повній мірі оцінити свої можливості щодо забезпечення дитині достойного рівня життя та, відповідно, створити такі умови, які будуть сприяти її фізичному, інтелектуальному, моральному, культурному, духовному і соціальному розвитку.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Таким чином, касаційну скаргу на ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 11 грудня 2014 року слід відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 11 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Н.А. Горелкіна
І.М. Завгородня
Ю.Г. Іваненко