печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Матійчук Г.О.

при секретарі - Бабіч В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про роз'яснення судового рішення від 28.08.2015 р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця - ОСОБА_2 про розірвання трудового договору,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Печерського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця - ОСОБА_2 про розірвання трудового договору.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 28.08.2015 року позов задоволено та розірвано трудовий договір, укладений між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 05 липня 2010 року за №0 у Луганському міському центрі зайнятості, згідно ст.38 КЗпП України, вирішено питання щодо судових витрат.

06.11.2015 р. позивач звернулася до суд з заявою про роз'яснення рішення суду, посилається на те, що після звернення із зазначеним рішенням суду, яке набрало законної сили, до Печерського районного центру зайнятості для зняття трудового договору з реєстрації, відповідальними особами центру зайнятості останній було відмовлено в цьому, у зв'язку з незрозумілістю для них судового рішення, оскільки:

По-перше, не дивлячись на те, що в описовій частині рішення суду зазначено, що «у разі відсутності однієї зі сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили», відповідальні особи Печерського районного центру зайнятості вважають, що в резолютивній частині судового рішення від 28.08.2015 суд повинен був, крім іншого, зобов'язати їх зняти вищезазначений трудовий договір з реєстрації.

По-друге, не дивлячись на те, що в описовій частині рішення суду зазначено, що «позивач, на підставі ст. 38 КЗпП України, звернулась до відповідача із заявою про звільнення з роботи на займаній посаді (бухгалтера) за власним бажанням з 01.05.2015 року», відповідальні особи Печерського районного центру зайнятості вважають, що в резолютивній частині судового рішення від 28.08.2015 після слів «згідно ст.38 КЗпП України» суд повинен був зазначити «за власним бажанням працівника з 01.05.2015».

Учасники судового розгляду в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду заяви повідомлялись належним чином.

Суд дослідивши матеріали справи, вивчивши заяву та додані до неї документи, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, суд за їх заявою постановляє ухвалу в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. З вищевказаної норми випливає, що предметом роз'яснення є резолютивна частина рішення, а сам зміст рішення суд не змінює.

Аналогічні положення містяться і в ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження", де зазначено, що у разі якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою, державний виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення відповідного рішення.

Пунктом 21 Пленуму Верховного Суду України «про судове рішення» від 18.12.2009р. № 14 визначено, що роз'яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Відповідно до ст. 38 КЗпП, яка регулює порядок розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи працівника, зазначено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

З огляду на обставини викладені позивачем, а також норми законодавства, враховуючи що судом встановлено, що при виконання судового рішення виникли труднощі, приходжу до висновку, що заява про роз'яснення рішення підлягає задоволенню.

Керуючись ЗУ "Про виконавче провадження", ст. 208-209, 221 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про роз'яснення судового рішення від 28.08.2015 р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця - ОСОБА_2 про розірвання трудового договору - задовольнити.

Роз'яснити судове рішення від 28.08.2015 р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця - ОСОБА_2 про розірвання трудового договору, зазначивши, що:

-розірваним трудовий договір, укладений між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 05.07.2010 за № 0 у Луганському міському центрі зайнятості за власним бажанням працівника вважати з 01.05.2015;

- Зобов'язати Печерський районний центр зайнятості зняти з реєстрації в односторонньому порядку у разі відсутності роботодавця трудовий договір, укладений між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 05.07.2010 за № 0 у Луганському міському центрі зайнятості.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Г.О. Матійчук