Справа № 450/1049/14 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/783/532/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Приколоти Т.І.

суддів: Тропак О.В., Федоришина А.В.

при секретарі: Івановій О.О.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, про відшкодування майнової шкоди спадкоємцями,-

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 вересня 2014 року в позові відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення скасувати. Посилається на те, що рішення не ґрунтується на вимогах закону, ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 21 січня 2010 року з ОСОБА_7 на її користь було стягнуто борг за договором позики в розмірі 34700 дол. США, проведено розподіл судових витрат. Вказує, що боржник помер в січні 2004 року. Борг не погашений, а тому відповідачі по справі, які є спадкоємцями ОСОБА_8 повинні виконати грошове забезпечення перед нею.

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта та її представника, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Встановлено, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 21 січня 2010 року стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики від 12 червня 2007 року в розмірі 34700 доларів США та судові витрати.

Заборгованість за договором позики, згідно розписки від 12 червня 2007 року вже була стягнута за рішенням суду, яке набрало законної сили. ВДВС Пустомитівського РУЮ у Львівській області було відкрито виконавче провадження.

Згідно положень ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Таким чином виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7 про стягнення боргу.

Встановлено, що 22 грудня 2013 року боржник ОСОБА_7 помер, що підтверджено копією актового запису про смерть №1827 від 23 грудня 2013 року, вчиненого Міським відділом РАЦС Реєстраційної служби Львівського МУЮ. Внаслідок смерті ОСОБА_7 відбулося вибуття боржника у виконавчому провадженні, без зміни чи припинення правовідносин, котрі допускають правонаступництво.

Відповідно до ст.378 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

У відповідності до положень ст. 37 ЦПК України підставою правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу.

Відповідно до ст. 512 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні може відбутися шляхом правонаступництва. З цього випливає висновок про те, що позивач вправі звернутися до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні її правонаступником.

Позивач звернулася до суду із позовом про стягнення заборгованості за договором позики шляхом звернення стягнення на майно, що входить до складу спадкової маси.

У відповідності до ст. 13 ЦК У країни цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів, а також закріплено положення про те, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Суд прийшов до вірного висновку, що позивачем було обрано неналежний спосіб захисту свого цивільного права та законного інтересу.

Відповідно до вимог ст. ст. 57, 58, 59, 64 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участі, у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Встановлено, що позивачем не доведено тих обставин, що відповідачі у цій справі є спадкоємцями та правонаступниками ОСОБА_7, а саме, що вони прийняли спадщину після його смерті.

З матеріалів справи, а саме з відповіді Пустомитівської державної нотаріальної контори від 12 березня 2015 року та Першої Львівської державної нотаріальної контори вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_7 не заводилась.

Можливість звернення стягнення на майно боржника передбачене у випадку, коли таке майно перебуває у заставі (іпотеці) з метою забезпечення виконання зобов'язань за основним договором, або в межах процедури виконавчого провадження у порядку та на умовах, встановлених Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються на аналізі наявних у справі доказів.

З висновками суду слід погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для скасування рішення суду відсутні, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1, ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий (підпис)

Судді (підписи)

З оригіналом згідно:

Судове рішення набрало законної сили

Суддя Т.І. Приколота

Дата оформлення

Помічник судді М.Б. Борачок