У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Луспеника Д.Д., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Одеської області Єлькін Олексій Миколайович, про визнання договору дарування квартири недійсним, припинення права власності, володіння, користування та розпорядження майном, відновлення права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Одеської області від 29 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернулася з позовом до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування Ѕ частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, про припинення право власності, в тому числі право володіння, користування та розпорядження відповідачем на Ѕ частини вищезазначеної квартири, та відновлення право власності на Ѕ частини вказаної квартири, яка належала ОСОБА_5, за нею. На підтвердження своїх вимог посилається на те, що 15 листопада 2013 року між нею та ОСОБА_5 був укладений договір дарування, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Єлькіним О.М. Відповідно до умов вказаного договору відповідачка отримала в дар від ОСОБА_4 Ѕ частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Зазначала, що не мала на меті передавати в дар частину вказаної квартири та просила визнати даний договір дарування не дійсним на підставі ст. 229 ЦК України.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 7 жовтня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено. Скасовано арешт на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1, накладений ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19 червня 2014 року.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 29 січня 2015 року рішення місцевого суду скасовано, ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_4 Визнано недійсним договір дарування Ѕ частини квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений 15 листопада 2013 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Єлькіним О.М., зареєстрований у реєстрі за № 1847.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням норм ст. 229 ЦК України, дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_4, її син ОСОБА_7 в силу інвалідності, відсутності близьких родичів, похилого віку ОСОБА_4 та хвороби з дитинства ОСОБА_7, що стало наслідком його недієздатності, потребували соціального захисту та допомоги. Договір дарування опосередковує безоплатну передачу майна. ОСОБА_4 на момент вчинення правочину було 85 років, безоплатне відчуження належної частки квартири, що є єдиним житлом, особі, яка не є близьким родичем, без обумовлення обов'язку обдарованого вчинити певні дії майнового характеру на користь третьої особи, є помилковим. Має місце неправильне сприйняття правочину, права на проживання у спірній квартирі, гарантування довічного надання допомоги недієздатному синові тощо. Неправильне сприйняття фактичних обставин вплинуло на волевиявлення ОСОБА_4, інакше правочин дарування не був би вчинений, оскільки такий за своєю правовою природою не породжував ніяких обов'язків для ОСОБА_5 як того фактично бажала ОСОБА_4

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 29 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

Д.Д. Луспеник

С.П. Штелик