Справа № 495/1304/15-ц
Ухвала

28 травня 2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючої одноособово судді Чебан Н.В.

при секретарі Ткаченко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 який дії в інтересах ОСОБА_2 про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебуває вищевказана справа.

В судовому засіданні, яке відбулось 28.05.2015 року представник позивача надав клопотання про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи, у якому просив призначити по справі посмертну судово-психіатричну експертизу, на вирішення експертів поставити наступні питання: - чи могла ОСОБА_4 на час складання заповіту та договору дарування у 2005 році в силу свого психічного стану здоровя, віку і розвитку правильно розуміти і усвідомлювати значення своїх дій, їх наслідки і могла керувати ними? чи могла ОСОБА_4 до та після складання заповіту та договору дарування у 2005 році в силу свого психічного стану здоровя, віку і розвитку правильно розуміти і усвідомлювати значення своїх дій, їх наслідки і могла керувати ними? Проведення експертизи просив доручити експертам Київського міського центру судово-психіатричної експертизи.

Представник позивача в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач та його представник проти задоволення вищевказаного клопотання заперечували.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та клопотання, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні вказаного клопотання з наступних підстав.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.02.2013 року по справі № 2-2500/11 у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання заповіту та договору дарування недійсними відмовлено, оскільки під час укладання заповіту і договору дарування в 2005 році, в силу свого психічного стану здоров`я, віку і розвитку, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, могла правильно розуміти і усвідомлювати значення своїх дій, їх наслідки і могла керувати ними. Вищевказане рішення залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 08 липня 2014 року (а.с.100-101,110-112).

Так, згідно з положеннями п. 2 ч.1 ст. 145 ЦПК України, призначення експертизи є обовязковим за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.

У відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи вищевикладене, а саме те, що судовим рішенням по справі № 2-2500/11 встановлені обставини щодо психічного стану ОСОБА_4 під час укладання оспорюваних правочинів та рішення набрало законної сили, то в силу положень ч.3 ст.61 ЦПК необхідність дослідження даних обставин у вищевказаному провадженні відсутня.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 27,61,145,293 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 який дії в інтересах ОСОБА_2 про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.В. Чебан