АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ 11 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого Куценко Т.Р.

суддів Волошина М.П., Демченко Е.Л.

при секретарі Прудченко В.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа виконком Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилається на те, що її донька ОСОБА_4 у 2010 році уклала шлюб з громадянином ОСОБА_5 та разом з сином переїхала туди проживати. У липні 2013 року донька зникла, а у січні 2014 року було видано свідоцтво про її смерть. Після цього позивач забрала неповнолітнього онука ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 до України, який з того часу проживав разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач, який є батьком ОСОБА_7, ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, не приділяє уваги сину, не навідується до школи, де навчається дитина, не цікавиться його справами та взагалі уникає спілкування з ним. Тому позивач просить позбавити відповідача батьківських прав, призначити її опікуном та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини до досягнення ним повноліття /а.с.1-3/.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково, позбавлено відповідача батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, стягнуто на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з 07 жовтня 2014 року до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, також вирішено питання щодо судових витрат. В іншій частині позову відмовлено /а.с.63-65/.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_2, звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду в частині позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина скасувати, ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права /а.с.76-79/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 батьки неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження від 27 січня 2010 року, актовий запис № 325 зроблено Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції від 24 квітня 2001 року /а.с.4/.

Позивач ОСОБА_3 матір ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження виданого 27.01.2010 року, актовий запис № 510 зроблений Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 15 лютого 1977 року /а.с.5/.

Її донька ОСОБА_4 перебувала ви шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, актовий запис № 440 зроблено Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 31 серпня 2005 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було розірвано /а.с. 6/.

ОСОБА_8 виконавчого листа виданого по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів від 18 березня 2008 року з відповідача на утримання сина стягнено аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно.

19 березня 2010 року ОСОБА_4 уклала шлюб з Дюма ОСОБА_9 Раймоном та переїхала до ОСОБА_5 з сином ОСОБА_6 на постійне місце проживання.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть від 28 січня 2014 року, виданого Директором служби цивільного стану і засвідченим Міністерством закордонних справ, торгівлі та розвитку ОСОБА_5 і переведеному з французької мови, ОСОБА_4 померла 29 липня 2013 року /а.с. 8/

ОСОБА_8 листа Посольства України в ОСОБА_5 №3144/17-540-1028 від 29 липня 2013 року, неповнолітній ОСОБА_6 повернутий з бабусею ОСОБА_3 та дідусем ОСОБА_10 до постійного місця проживання в Україну /а.с. 9/.

З 2013 року дитина проживає постійно разом з бабусею, навчається в НВК №137 за місцем проживання в 7-В класі, що підтверджується наданими позивачем довідками /а.с. 12, 15/.

ОСОБА_8 обстеження житлово-побутових умов від 04 серпня 2014 року у квартирі № 4 будинку № 22 на ж/м Тополя-3 у м. Дніпропетровську, де проживає дитина, є всі необхідні меблі, посуд, одяг /а.с. 17/.

ОСОБА_8 довідки Бабушкінського ВДВС ДМУЮ №482 від 04 вересня 2014 року виконавчий лист щодо стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 на виконання не надходив та не знаходиться /а.с. 22/.

Відповідно до висновку наданого Бабушкінською районною у м. Дніпропетровську ради, позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини /а.с.30/.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідних умов для його проживання, харчування, навчання, медичного догляду, не спілкується з сином в обсязі, достатньому для його нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, що в своїй сукупності суд розцінює як ухилення батька від виконання батьківських обов'язків по відношенню до ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, а тому вважає, що відповідача можливо позбавити батьківських прав відносно його сина.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна, з наступних підстав.

Статтею 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який складається з шести пунктів та є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Отже, відповідно ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, у випадках коли вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоровя без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

ОСОБА_8 із ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Пленум Верховного Суду України в п. 15, 18 Постанови N 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських прав.

Проте, суд першої інстанції зазначені норми закону не прийняв до уваги та не дав оцінки тому, що із змісту наведеного вище висновку Бабушкінською районною у м. Дніпропетровську ради про доцільність позбавлення батьківських прав ґрунтується лише на фактах окремого проживання батька та дитини, довідки Навчально-виховного комплексу № 137 та витягів з амбулаторних карток дитини з яких вбачається, що відповідач не приймає активної участі у вихованні дитини та догляд за хворими дитиною здійснює тільки бабуся.

Причини такої поведінки відповідача орган опіки та піклування не зясував, умови його проживання не досліджував, про необхідність змінити ставлення до виховання дітей не попереджував.

Не містить зазначений висновок також обґрунтування в чому полягає повне та всебічне забезпечення прав та законних інтересів дитини, як наслідок позбавлення батьківських прав батька, який бажає і може виховувати та утримувати дітей.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_2, колегія суддів приходить до висновку, що вони також не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Також п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Отже, право на звернення з даними вимогами належить саме батькам дитини або відповідно до норм ст. 67, 69 ЦК України її опікуну чи піклувальнику.

Позивач ОСОБА_3 офіційно опікуном неповнолітнього ОСОБА_6 не призначалася, а тому не може звертатися з позовом про стягнення аліментів.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду, в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про призначення ОСОБА_3 опікуном неповнолітнього ОСОБА_6 сторонами не оскаржено.

Керуючись ст.ст. 303, ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2015 року в частині позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнення аліментів скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в цій частині відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Волошин М.П.

ОСОБА_11