АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 2-863/11
Провадження № 22-ц/790/3675/15 Головуючий 1-ї ін-т. ОСОБА_1
Категорія спадкові Доповідач Тичкова О.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії - ОСОБА_2, ОСОБА_3

при секретарі - Доля О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення факту прийняття спадщини, відновлення прав на домоволодіння, стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2012 року до суду звернувся ОСОБА_4 із заявою про ухвалення додаткового рішення (Т.5 а.с. 246-249) до рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 вересня 2011 року (Т.5 а.с. 195-198).

Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 березня 2013 року у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної, моральної шкоди та припинення зловживання його правами та вчиняти певні дії відмовлено.

У січні 2015 року ОСОБА_4 подав до суду заяву про перегляд за нововиявленими обставинам додаткового рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.03.2013 року (т.6 а.с. 101-102). В обгрунтування посилався на те, що з 2001 року неправосудним розєднанням проваджень його позбавлено доступу до правосуддя з вимогами щодо відсутності у ОСОБА_6 - спадкодавця ОСОБА_5 права на позов до спадкодавця ОСОБА_4 ОСОБА_7, згідно з постановами президії Харківського обласного суду від 29.09.2000 р. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 20.11.2009 р. було встановлено право на звернення до суду з позовами, що приєднані до справи № 2-310/1997 р., але вони , на думку позивача, не були розглянуті, правонаступники сторін були притягнуті до участі у справі, але рішення стосовно них не приймалося. ОСОБА_4 вважає, що справа досліджена судом в повному обсязі, але до апеляційного суду направлено обєднану справу, що позбавило суд апеляційної інстанції перевірити законність та обґрунтованість рішення від 08.08.2011 р. в повному обсязі. При зверненні заявника до канцелярії суду наприкінці 2014 р. із заявою про видачу копій постанов президії Харківського обласного суду та ухвал апеляційного суду, йому стало відомо про відсутність у справі постанови президії від 26.04.1996 р., на підставі якої обєднані провадження, ОСОБА_6 не могла бути позивачем у справі, а спадкодавець ОСОБА_8 не був стороною, що є новивиявленою обставиною та суд мав спочатку розглянути обєднану справу, яку направлено на перегляд постановою президії Харківського обласного суду від 29.09.2000 р. На думку ОСОБА_4, додаткове рішення та висновки апеляційного суду не є тією справою, про розгляд якої заявлено вимоги, тому обєднана справа жодного разу не була предметом розгляду апеляційної та касаційної інстанції, у тому числі при оскарженні рішення від 07.12.2001 р. Представник позивача пояснив, що при винесенні додаткового рішення його запевнили в тому, що справа № 2-863/2011 р. не була обєднана зі справою № 2-310/1997 р., що суперечило фактичним обставинам, виявленим ним в грудні 2014 р.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 квітня 2015 року у задоволенні вказаної вище заяви про перегляд додаткового рішення за ново виявленими обставинами було відмовлено.

В апеляційній скарзі заявник просить ухвалу скасувати. В обґрунтування посилається на неповне встановлення судом першої інстанції обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_4 та ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи та обговоривши наведені в скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд додаткового рішення за нововиявленими обставинами суд першої інстанції керувався ст. 361 ЦПК України, п.п. 3,4 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 30.03.2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку із нововиявленими обставинами» та виходив з того, що обставини, викладені заявником, не є нововиявленими, а фактично стосуються оспорювання рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.09.2011 року.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

З 04.01.1988 р. у провадженні Жовтневого районного суду м. Харкова перебувала справа за позовом ОСОБА_6 (спадкодавця ОСОБА_5О.) до ОСОБА_7 (спадкодавця ОСОБА_4Ф.) про визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 (справа № 2-863/11 Т.1 а.с. 2) . У лютому 1988 р. із зустрічними позовами звернулися також ОСОБА_7 до ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10, а також ОСОБА_9, ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про визнання права власності на частину домоволодіння у порядку спадкування (справа № 2-863/11 Т.1 а.с. 10, 12). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.01.1996 р. із зазначеними позовами була обєднана заява ОСОБА_11 та ОСОБА_9 про встановлення факту прийняття спадщини (справа № 2-863/11 т. 1 а.с. 119).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.07.1997 р. відмовлено у встановленні факту прийняття спадщини ОСОБА_11 та ОСОБА_9 після смерті батьків ОСОБА_12 та ОСОБА_13. У позові ОСОБА_10 відмовлено, за ОСОБА_6 і ОСОБА_7 визнано право власності за кожним на 1/2 частину домоволодіння по вул. Електричний вїзд, 1 (справа № 2-863/11 т. 1 а.с. 166-168). Постановою президії Харківського обласного суду від 29.09.2000 р. рішення в частині визнання права власності скасовано (справа № 2-863/1 т. 1 а.с. 175-176). Справа неодноразово переглядалася судом.

18.12.2000 р. ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_5 з позовом про визнання за ОСОБА_7 права власності на 2/3 частини домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_12 - діда та після смерті ОСОБА_11 матері і про визнання за ОСОБА_6 права власності на 1/3 частину спірного домоволодіння (справа № 2-863/1 т. 1 а.с. 184-185). 01.02.2001 р. ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_14 з позовом про встановлення матеріального і процесуального права на позов ОСОБА_9, ОСОБА_6 та просив визначити долю ОСОБА_7 у спірному домоволодінні (справа № 2-863/1 т. 1 а.с. 219-220). 05.06.2001 р. ОСОБА_4 подав доповнення своїх позовних вимог про стягнення матеріальної та моральної шкоди (справа № 2-863/1 т. 1 а.с. 317-319).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.12.2001 р. за ОСОБА_6 визнано право власності на 1/3 частину домоволодіння після смерті ОСОБА_12, а також його сина ОСОБА_8 - чоловіка ОСОБА_6 За ОСОБА_7 визнано право власності на 2/3 частини домоволодіння після смерті ОСОБА_12, а також його доньки ОСОБА_11 - матері ОСОБА_7 (справа № 2-863/1 т. 1 а.с. 407). Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 18.03.2002 р. рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.12.2001 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 і ОСОБА_5 змінено, за ОСОБА_5 визнано право власності на 1/3 частину житлового будинку, за ОСОБА_4 - на 2/3 частини, визнано недійсними свідоцтва про право на спадкування за заповітом та анульовано правову реєстрацію, здійснену на підставі вказаних свідоцтв (справа № 2-863/1 т. 1 а.с. 490-496).

В подальшому ОСОБА_4 27.10.2010 р. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про розгляд справи про встановлення факту прийняття спадку ОСОБА_12; визнання, що відсутність заяви ОСОБА_8 та висновки рішення від 13.11.1944 року є підставою для відмов ОСОБА_5 у вимогах встановити факт прийняття спадку ОСОБА_8 та у вимогах, якими він намагається оскаржити рішення від 13.11.1944 року; відновлення прав на домоволодіння у цілому, порушених неправосудним відшкодуванням на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_15 1/3 частини домоволодіння, яке згідно рішення від 13.11.1944 року належало ОСОБА_12І та не належало ОСОБА_8 (справа № 2-863/2011 т.5 а.с.3-4). 18.07.2011 року ОСОБА_4 збільшив позовні вимоги та просив відшкодувати йому матеріальну шкоду у сумі 5000 грн. та моральні збитки у розмірі 10000 грн. та зобовязати ОСОБА_5прпинити зловживати своїми правами та вчиняти недопустимі дії (справа № 2-863/2011 т. 5 а.с. 146-148).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.09.2011 р. у задоволенні позову ОСОБА_4 про встановлення факту прийняття спадку ОСОБА_12 його спадкоємцями, визнання відсутності заяви ОСОБА_8 та висновків рішення від 13.11.1944 року підставами для відмови ОСОБА_5 у вимогах про встановлення факту прийняття спадку ОСОБА_8 та у вимогах про оскарження рішення суду від 13.11.1944 року; відновлення прав на домоволодіння у цілому - відмовлено (справа № 2-863/2011 т. 5 а.с. 195-198). Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 08.11.2011 р. рішення суду першої інстанції було залишено без змін (справа № 2-863/2011 т. 5 а.с. 240-241).

У липні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по справі за його позовом до ОСОБА_5 до рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.09.2011 року та розглянути всі його позовні вимоги.

Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.03.2013 року у задоволенні позову ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної, моральної шкоди та припинення зловживання правами та вчиняти певні дії - відмовлено (справа № 2-863/2011 т. 6 а.с. 9-11).

Обгрунтовуючи заяву про перегляд додаткового рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.03.2013 року за ново виявленими обставинами ОСОБА_4 фактично посилався на те, що при ухваленні додаткового рішення не були розглянуті його позовні вимоги, що заявлялись у позові 2000-2001 років, за результатами якого було ухвалено рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.12.2001 року, змінене ухвалою апеляційного суду Харківської області від 18.03.2002 року.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 361 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Разом з тим, обставини, на які посилається ОСОБА_4 у своїй заяві, не є нововияленими у розумінні ст. 361 ЦПК України. Вони стосуються процесуальних порушень при оформленні та розгляді справи та позовних вимог, що не були розглянуті у 2001 році. Вказані обставини не стосуються позову, що був предметом розгляду при ухваленні рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.09.2011 року та додаткового рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.03.2013 року.

За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що оскаржувана ухвала суду від 02 квітня 2015 року є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 313, 314 ч.1 п.4, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 квітня 2015 року- залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: