РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1027/15-ц

03 червня 2015 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя - Цвіркун О. С.

при секретарі - Федас І. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом прокурора Костопільського району Рівненської області в інтересах держави в особі Костопільської районної ради Рівненської області до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Костопільського району Рівненської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Костопільської районної ради Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення в розмірі 4912 грн. 21 коп.

Представник позивача прокурор прокуратури Костопільського району ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, звернувся до суду з письмовою заявою про визнання позову та про розгляд справи у його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд повно, обєктивно та всебічно дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 21.04.2015 року ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку із примиренням сторін на підставі ст. 46 КК України, а кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000026 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України - закрито (а.с.5).

Згідно вищевказаної ухвали, ОСОБА_1 14 січня 2015 року близько 17-ї години , перебуваючи в стані середнього ступеня алкогольного спяніння, керуючи автомобілем НОМЕР_1 зі швидкістю 40 км/годину рухався по вулиці Рівненській м.Костопіль в напрямку до виїзду на м. Рівне. Під час руху, в порушення вимог Правил дорожнього руху України, ОСОБА_1 наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу вулиці Рівненська неподалік перехрестя з вулицею Шевченка, проявив неуважність, не вчасно зреагував на перебування на пішохідному переході пішоходів та здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які в цей час здійснювали перехід вулиці Рівненська зліва направо по ходу руху ОСОБА_1 В результаті наїзду потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5, отримали середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Згідно зі змістом ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до п. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв'язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. У кримінальному судочинстві відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого може покладатися тільки на особу, вина якої у вчиненні злочину встановлена обвинувальним вироком суду (у тому числі без призначення покарання, із звільненням від покарання, про умовне засудження чи засудження з відстрочкою виконання вироку).

Оскільки ухвалою суду встановлена вина ОСОБА_1 у завданні тілесних ушкоджень середньої тяжкості потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_5, тому існує причинний зв'язок між його злочинними діями та перебування ОСОБА_5 на стаціонарному лікуванні.

Згідно довідок Костопільської центральної районної лікарні Костопільської районної ради від 12.03.2015 року за №532/01-14/15 та за № 531/01-14/15, ОСОБА_5М, перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні з 14.01.2015 року по 18.01.2015 року, та в стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні з 14.01.2015 року по 20.02..2015 року і сума витрат лікарні за даний період становить 4432 грн. 97 коп. (а.с.3-4).

Оскільки вказаний розрахунок проведено у відповідності до «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх виконання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, він приймається судом до уваги.

Відповідно до ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину.

Згідно з ч.3 ст.1206 ЦК України вказаної норми, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності або у власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, а також ті обставини, що внаслідок вчинення відповідачем злочину, закладом охорони здоров'я пронесено витрати на лікування осіб, потерпілих від злочину за рахунок бюджетних коштів, вимоги позивача про стягнення коштів є обґрунтованими відповідно до чинного законодавства та доведеними доказами в справі, та такими, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

За таких обставин, суд вважає за вірне стягнути з відповідача судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1187, 1206, ЦК України, ст..ст. 10, 11, 60, 61, 88, 174, 197, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов прокурора прокуратура Костопільського району Рівненської області в інтересах держави в особі Костопільської районної ради Рівненської області до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави в особі Костопільської районної ради Рівненської області 4912 (чотири тисячі дванадцять) гривень 21 копійку витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення за для їх зарахування до Костопільського районного бюджету (МФО 833017, ЗКПО 01999907, розрахунковий рахунок 8280 УДКСУ в Рівненській області).

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:ОСОБА_6