Справа №487/4797/14-ц 15.06.2015 15.06.2015 15.06.2015
Провадження №22-ц/784/1389/15
Провадження № 22-ц/784/1389/15 Суддя по 1-й інстанції - Агєєва Л.І.
Категорія 6 Доповідач апеляційної інстанції Самчишина Н.В.
Ухвала

Іменем України

15 червня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Самчишиної Н.В.,

суддів: Галущенка О.І., Лисенка П.П.,

із секретарем судового засідання - Богуславською О.М.,

за участю:

- представника позивача ОСОБА_2,

- відповідача ОСОБА_3, її представника - ОСОБА_4

- представника третьої особи ОСОБА_5 - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

Управління Державної архітектурно - будівельної інспекції у Миколаївській області

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 березня 2015 року, ухвалене у справі за позовом Управління Державної архітектурно - будівельної інспекції у Миколаївській області до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Миколаївська міська рада, ОСОБА_7, ОСОБА_5, про знесення самочинно збудованої будівлі,

встановила:

13 травня 2014 року Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області (далі - Інспекція або ІДАБК), правонаступником якої є Управління Державної архітектурно - будівельної інспекції у Миколаївській області, звернулася до суду з вищевказаним позовом, у якому просила зобов'язати ОСОБА_3 знести самочинно збудований житловий будинок літ. Сбуд за адресою: АДРЕСА_1 та витрати на проведення робіт зі знесення вказаної будівлі покласти на ОСОБА_3

На обґрунтування позову позивач посилався на те, що ІДАБК на підставі звернення ОСОБА_7 було проведено перевірку додержання вимог містобудівного законодавства на об'єкт будівництва - житлового будинку при здійсненні будівельних робіт. У процесі проведення перевірки встановлено, що ОСОБА_3 здійснює будівельні роботи самовільно без розробленої та затвердженої у встановленому порядку проектної документації, без отримання документа, що посвідчує право на виконання будівельних робіт, про що складено відповідний акт та протокол у справі про адміністративне правопорушення від 10 січня 2012 року, а відповідачці винесено припис про усунення порушень шляхом зупинення виконання будівельних робіт та оформлення дозвільних документів. Постановою від 11 січня 2012 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

17 грудня 2013 року Інспекцією проведено перевірку виконання вимог вищезазначеного припису і на підставі звернення ОСОБА_5, та встановлено, що проектна та дозвільна документація на будівництво не оформлена, про що складено акт та протокол про адміністративне правопорушення, а відповідачу внесено припис про усунення порушень шляхом знесення самовільно збудованого житлового будинку. Постановою від 24 грудня 2013 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 6 800 грн.

-2-

26 лютого 2014 року Інспекцією проведено перевірку виконання вимог вищезазначеного припису та встановлено, що вимоги припису не виконані, об'єкт розташований безпосередньо по лівій межі із сусідньою земельною ділянкою будинку АДРЕСА_2, чим порушено п. 3.25 * ДБН 360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень» та його перебудова з метою усунення порушень будівельних норм неможлива, про що складено акт та протокол про адміністративне правопорушення, а відповідачу знову внесено припис про усунення порушень шляхом знесення самовільно збудованого об'єкту. Постановою від 07 березня 2014 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 6 800 грн.

Посилаючись на порушення інтересів держави та вказуючи на те, що вказаний об'єкт збудований відповідачем з порушенням вимог ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ч. 1 ст. 376 ЦК України на земельній ділянці, що не була відведена відповідачу для цієї мети та без відповідного документа, який дає право на виконання будівельних робіт, ураховуючи, що вимоги, зазначені в приписах про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, відповідачем добровільно не виконані, позивач просив на підставі ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 березня 2015 року позов залишено без задоволення.

Не погодившись з таким рішення суду, Управління Державної архітектурно - будівельної інспекції у Миколаївській області подало апеляційну скаргу в який, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

До подачі апеляційної скарги Управлінням Державної архітектурно - будівельної інспекції у Миколаївській області, представником третіх осіб без самостійних вимог: ОСОБА_7 і ОСОБА_5 - ОСОБА_6 подана заява про приєднання до апеляційної скарги.

Ухвалою судді апеляційного суду Миколаївської області від 26 травня 2015 року заяву ОСОБА_6 в частині представництва інтересів ОСОБА_7 про приєднання до апеляційної скарги позивача повернуто за відсутності документів, що посвідчують його повноваження.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Однак, з такими висновком суду, колегія суддів не погоджується.

Із матеріалів справи вбачається, що співвласниками житлового будинку та господарських споруд за адресою АДРЕСА_3 були: ОСОБА_8 - 14/25 частин, ОСОБА_9 -3/25 частин і ОСОБА_10 - 8/25 частин будинку.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 листопада 2006 року визначено порядок користування земельною ділянкою, на якій розташоване зазначене домоволодіння, з виділенням в індивідуальне користування земельної ділянки кожному з співвласників, зокрема ОСОБА_11 - 96, 41 кв.м., ОСОБА_8 - 291, 91 кв.м., ОСОБА_9 - 43,88 кв.м., а також залишене в загальному користуванні співвласників земельну ділянку площею 98,13 кв.м.

-3-

На підставі рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 847 від 20 серпня 2012 року 14/25 частин домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_3, які належать ОСОБА_3, надано нову адресу: АДРЕСА_1.

Згідно з рішенням Миколаївської міської ради від 05 липня 2012 року ОСОБА_3 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документа (державного акту) на земельну ділянку орієнтованою площею 348, 32 кв.м., з метою передачі земельної ділянки у власність для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд.

Власником сусідньої земельної ділянки по АДРЕСА_2, є ОСОБА_5

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 демонтувала розташований у фасадній частині земельної ділянки по АДРЕСА_3 житловий будинок літ. «А», замість якого розпочала будівництво нового жилого будинку літ. "Сбуд", зайнявши частину земельної ділянки, яку за рішенням суду виділено у загальне користування власників житлового будинку.

10 січня 2012 року ІДАБК було складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності ОСОБА_3, згідно з яким установлено, що остання здійснює будівельні роботи самовільно без розробленої та затвердженої у встановленому порядку проектної документації, без отримання документа, що посвідчує право на виконання будівельних робіт, та винесено припис, яким зобов'язано ОСОБА_3 зупинити виконання будівельних робіт та надати інспекції повідомлення про початок виконання будівельних робіт, до 11 лютого 2012 року.

17 грудня 2013 року та 26 лютого 2014 року ОСОБА_3 направлено приписи про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів та правил шляхом добровільного знесення самовільно збудованого житлового будинку.

Постановами ІДАБК від 11 січня 2012 року, 24 грудня 2013 року та від 07 березня 2014 року визнано ОСОБА_3 винною у вчиненні адміністративних правопорушень, які передбачені ч. 3 ст. 96 і ч. 1 ст. 188-42 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постанова від 24 грудня 2013 року скасовано постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 грудня 2014 року.

Враховуючи зазначене, позивач звернувся до суду із вимогою про знесення самочинно збудованого нерухомого майна.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суду першої інстанції, перш за все треба було з'ясувати юрисдикційність спору суду загальної юрисдикції.

Відповідно до частини 1 статті 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Порядок будівництва нерухомого майна врегульовано відповідними нормативними актами, а саме: Земельним кодексом України; ЦК України; законами України: «Про основи містобудування», «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про архітектурну діяльність», «Про пожежну безпеку», «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», «Про охорону навколишнього природного середовища», «Про екологічну експертизу», «Про охорону культурної спадщини», Порядком видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05 липня 2011 року № 103, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 липня 2011 року за № 902/19640.

-4-

За змістом частин четвертої та сьомої статті 376 ЦК України залежно від ознак самочинного будівництва зазначені в цих пунктах особи можуть вимагати від особи, яка здійснила самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об'єкта або проведення його перебудови власними силами або за її рахунок, приведення земельної ділянки у попередній стан або відшкодування витрат.

З урахуванням змісту вищевказаної правової норми в поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України та статті 3 ЦПК України.

Вирішуючи спори про знесення самочинно збудованого нерухомого майна, де позов заявлений суб'єктом владних повноважень на виконання владних управлінських функцій зі здійснення контролю, у зв'язку з порушенням забудовником вимог законодавства з питань будівництва (частина сьома статті 376 ЦК України), судам слід перевіряти, чи не є відносини між сторонами публічно-правовими та чи підлягає зазначений спір вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 17 грудня 2014 року № 6-137цс14, яка, відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України.

Проте, розглянувши спір у порядку цивільного судочинства, суд першої інстанції залишив поза увагою, що позивач - Інспекція, правонаступником якої є Управління Державної архітектурно - будівельної інспекції у Миколаївській області - звернулось до суду як суб'єкт владних повноважень на виконання владних управлінських функцій зі здійснення контролю у сфері містобудування у зв'язку з порушенням забудовником вимог законодавства з питань будівництва та містобудування.

Адже статтею 7 Закону України «Про основи містобудування» визначено, що державне регулювання у сфері містобудування здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами в порядку, встановленому законодавством.

Згідно п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 09 липня 2014 року № 294 «Про затвердження Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України» Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Відповідно до частини 1 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Таким чином, суд не врахував, що відносини між сторонами є публічно-правовими, а тому зазначений спір не підлягав вирішенню в порядку цивільного судочинства.

За такого, доводи в заяві про приєднання до апеляційної скарги представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , які зводяться до переоцінки доказів, не заслуговують на увагу.

-5-

З відповідними вимогами ОСОБА_5 вправі звернутися окремо до суду загальної юрисдикції.

Ураховуючи те, що порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, допустив суд першої інстанції, рішення суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених ч. 1 ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Керуючись статтями 303,310,315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Управління Державної архітектурно - будівельної інспекції у Миколаївській області задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 березня 2015 року скасувати.

Провадження у справі за позовом Управління Державної архітектурно - будівельної інспекції у Миколаївській області до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Миколаївська міська рада, ОСОБА_7, ОСОБА_5, про знесення самочинно збудованої будівлі літ. Сбуд за адресою: АДРЕСА_1 закрити.

Роз'яснити Управлінню Державної архітектурно - будівельної інспекції у Миколаївській області, що воно має право в порядку, визначеному ч. 3 ст. 6 КАС України, звернутися із позовною заявою до адміністративного суду, якщо вважає, що діями ОСОБА_3 порушено його права чи інтереси.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді: