Справа № 454/549/15 Головуючий у 1 інстанції: Пахут С.О.
Провадження № 22-ц/783/3241/15 Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар - Глинський О.А.

з участю представника відповідача ГУМВС У у Львівській області Мисак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 10 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до відповідачів та просив стягнути з Державної казначейської служби України в його користь 1 000 000 грн. моральної шкоди, спричиненої незаконними діями посадових осіб ГУМВСУ України у Львівській області.

Оскаржуваним рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 10 березня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення оскаржив позивач. Вважає його незаконним та необґрунтованим, постановленим з неправильним встановленням обставин, які мають значення для справи внаслідок свідомого невиконання норм Конституції України.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог та стягнути з Держави України в особі Державної казначейської служби України 1 000 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Вимоги мотивує тим, що рішення не ґрунтується на принципах законності, верховенстві права, прийняте без дотримання Конституції України. Зокрема, суд не вказав за яким Законом і які саме докази позивач зобов'язаний був надати для підтвердження своїх моральних страждань, які полягали у приниженні його честі, гідності, ділової репутації, моральних переживань у зв'язку з діями відповідача. Вказує, що в ЦПК України відсутні норми, які зобов'язують його оскаржувати дії ГУМВС України у Львівській області в порядку КПК України. Суддя повинен був застосувати норми Конституції України, як норми прямої дії і враховуючи ст. 56 Конституції України задоволити позов або на підставі ст. 8 Конституції України вказати у рішенні, що його права не порушувались і не порушуються. Суддя зобов'язаний був підтвердити незаконність дій ГУМВСУ у Львівській області при розгляді його заяви про вчинене кримінальне правопорушення тому, що заяву про вчинене кримінальне правопорушення ГУ МВСУ України у Львівській області зобов'язано розглянути на підставі норми КПК України, а не на підставі ЗУ «Про звернення громадян». Судом в повній мірі не враховано положення статті 1176 ЦК України, зокрема ч.6 цієї норми. Наведені порушення призвели до постановлення незаконного рішення у справі.

Представник відповідача ГУМВСУ у Львівській області проти доводів апеляційної скарги заперечила, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, а апеляційну скаргу без задоволення.

Інші учасники або їх представники в судове засідання не з»явились повторно. Належно повідомлені про розгляд справи за апеляційною скаргою, про що до справи долучено розписки про отримання судових повісток. Причини своєї неявки суду не повідомили. Колегія суддів вважає можливим продовжувати розгляд справи у їх відсутності, що відповідає вимогам ч.2 ст. 305 ЦПК України .

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України - під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів факту заподіяння йому моральних страждань внаслідок дій працівників ГУ МВС України у Львівській області.

З таким висновком погоджується колегія суддів, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 29.07.2013 року звернувся МВС України з заявою про кримінальне правопорушення вчинене дільничним інспектором Сокальського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області Шломенко С.І. за ознаками службового підроблення, яке полягало у викладенні невідповідно фактичним обставинам та без перевірки мотивувальної частини постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 19.08.2011 року /а.с.43/ за завою від 16.08.2011 року громадян ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 відносно братів ОСОБА_3 та ОСОБА_3, яка була скасована за скаргою ОСОБА_3 Сокальським районним судом Львівської області 08.12.2011 року. Просив внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та відкрити кримінальне провадження відносно старшого дільничого інспектора міліції Сокальського РВ ГУ МВС України у Львівській Шломенко С.І. за ст.ст. 364, 366 КК України та визнати ОСОБА_3 потерпілим у даному кримінальному провадженні.

На вказану заяву про кримінальне правопорушення позивачем отримано лист від 23.08.2013 року ГУМВСУ у Львівській області із змісту якого убачається, що кримінальне провадженні по заяві не відкрито, а відтак дані про таке не внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, заявника не визнано потерпілим.

Вважаючи, що такі дії ГУМВСУ у Львівській області суперечать КПК України, оскільки звертався до правоохоронних органів не на підставі Закону України «Про звернення громадян», а із заявою про злочин і така не була вирішена у встановленому законом порядку. Порушенням ГУМВСУ у Львівській області порядку вирішення питання про порушення кримінальної справи спричинено моральну шкоду, яку визначив в сумі 1 000 000 гр. та просив стягнути з Держави Україна.

Враховуючи посилання позивача у заяві до суду на положення п.13 частини 2 статті 3 ЗУ «Про судовий збір» та ч. 2 ст. 120 ЦПК України, вимога про відшкодування моральної шкоди заявлена позивачем на підставі положень ст. 1176 ЦК України та Закону України "Про порядок відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" .

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відсутні правові підстави для настання відповідальності відповідача відшкодувати моральну шкоду, оскільки позивач не притягувався до кримінальної або адміністративної відповідальності і заходи, передбачені ч. 1 ст. 1176 ЦК України, відповідачем щодо позивача не застосовувались.

Колегія суддів погоджується з правильністю висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

На думку апелянта, судом першої інстанції при постановленні судового рішення порушено ряд норм Конституції України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Однак в чому конкретно проявилось порушення судом зазначених норм, що призвело до неправильного вирішення справи, апелянт не зазначає.

Мотиви апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що судом першої інстанції не враховано положення ч.6 ст. 1176 ЦК України, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

За змістом означеної норми - шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Позивачем заявлено вимогу про відшкодування моральної шкоди. На це останній звертає увагу і у своїй апеляційній скарзі, що убачається із змісту абзацу 5-го сторінки 4 апеляційної скарги, де ОСОБА_3 зазначає, що « … я не ставлю вимогу оскаржені дій ГУМВСУ у Львівській області щодо не внесення заяви про вчинений злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань а тільки вимогу про відшкодування шкоди, завданої протиправними діями відповідача і дана вимога не розглядається в порядку КПК України».

Ч.1 ст. 1167 ЦК України регламентовано, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Водночас доказів встановлення вини відповідача чи визнання його дій неправомірними позивач суду не надав, на такі не посилався у позовній заяві, і з відповідними вимогами не звертався.

У відповідності до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин, з урахуванням викладеного та позовних вимог позивача і його доводів, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.303, 304, п.1ч.1 ст.307, 308, ст.313, п.1 ч. 1 ст. 314, ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 10 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий

Судді