Справа № 357/3161/15-ц Головуючий у І інстанції Голуб А.В.
Провадження № 22-ц/780/3411/15 Доповідач у 2 інстанції Ігнатченко Н. В.
Категорія 49 09.06.2015

РІШЕННЯ
Іменем України

9 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді : Ігнатченко Н.В.,

суддів : Лащенка В.Д., Поліщука М.А.,

при секретарі : Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути із ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, а також аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку на своє утримання щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Позовні вимоги мотивовані тим, що від шлюбу сторони мають сина, який після фактичного припинення подружніх стосунків проживає разом з матір`ю. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, уваги дитині не приділяє, матеріальної допомоги на утримання сім`ї та дитини не надає, хоча є особою працездатного віку з регулярним доходом, інших аліментних зобов`язань не має, тому, на думку позивача, має можливість забезпечувати дитині та їй матеріальну підтримку у вигляді аліментів у частці від свого доходу.

В ході розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги та остаточно просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти лише на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 4 березня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, з мотивів неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції належними чином не перевірив всі обставини справи на надані сторонами докази, тому дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що малолітня дитина проживає та знаходиться на утримані позивача, тому вона має передбачене законом право на її утримання з боку відповідача.

При цьому, беручи до уваги матеріальне становище сторін, наявність у платника аліментів інших дітей, які потребують допомоги та інші обставини, що мають істотне значення, суд вважав за необхідне стягувати аліменти в розмірі 1/8 частині від доходу батька.

Колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду, оскільки вони не ґрунтується на матеріалах справи і зроблені в результаті неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення процесуального права.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони з 10 серпня 2012 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З матеріалів справи убачається та не заперечувалося сторонами, що дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні.

Відповідач матеріальної допомоги в добровільному порядку на утримання сина не надає, але дитина потребує його матеріальної підтримки.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 являється військовослужбовцем, щомісячно отримує заробітну плату, має регулярний дохід.

За правилами ст.ст. 180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно із ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 ЦПК України.

Таким чином названі норми матеріального і процесуального права встановлюють обов`язок батьків утримувати своїх дітей до досягнення повноліття з урахуванням істотних обставин, що можуть впливати на розмір такого утримання і це повинно бути доведено сторонами спору належними та допустимими доказами.

Отже, встановивши ту обставину, що в сторін є малолітній син, який проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні, а відповідач є особою працездатного віку без розумових та фізичних вад, має регулярний дохід і спроможний надати матеріальну допомогу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності покладення на нього аліментного зобов`язання.

Однак, розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини, є дещо занижений з огляду на те, що він не відповідатиме інтересам сторін та їхньої дитини, а також принципу рівності батьків в участі по утриманню дитини.

Так, згідно наявних в матеріалах справи свідоцтв про народження убачається, що відповідач також є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а матір`ю даних дітей є ОСОБА_3 .

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2011 року стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей - сина ОСОБА_7 та дочки ОСОБА_8 по 1/3 частині з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 грудня 2010 року і до досягнення дітьми повноліття та по 1/6 частині з усіх видів його заробітку починаючи з 31 грудня 2010 року на утримання ОСОБА_3 щомісячно і до 9 листопада 2013 року.

На час ухвалення оскаржуваного рішення відповідач вже не сплачує на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання, як і добровільно не сплачує аліменти на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає та знаходиться на утриманні останньої.

Інших доказів на підтвердження обставин, що мають істотне значення для визначення аліментів в розмірі, який обрано судом першої інстанції, матеріали справи не містять.

Поруч з цим, доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не є батьком малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і тому при вирішені спору не повинен враховуватися обов`язок його утримання, не заслуговують на увагу колегії суддів з огляду на те, що в судовому порядку питання щодо батьківства ОСОБА_5 не вирішувалось.

За таких обставин рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову не відповідає матеріалам справи, ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи і відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову повністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача стягуються судові витрати в дохід держави в сумі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 304, ч. 1 п. 2 ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м.Біла Церква, Київської області, проживаючого АДРЕСА_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 аліменти щомісячно на користь ОСОБА_1 , проживаючої в АДРЕСА_2 на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.03.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 243 гривні 60 коп.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий

Судді: