У х в а л а

10 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Григор'євої Л.І.,

Сеніна Ю.Л.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 лютого 2015 року та рішення Апеляційного суду Полтавської області від 11 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про припинення права особи на частку у спільному майні та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визначення порядку користування квартирою,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 8 вересня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено: припинено право власності ОСОБА_5 на ј частину квартири АДРЕСА_1 та визнано право власності на вказану частину квартири за ОСОБА_4; стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 грошову компенсацію вартості вказаної частини квартири в розмірі 64 тис. грн, що внесені ОСОБА_4 на депозитний рахунок суду. Вирішено питання судових витрат. В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 11 грудня 2014 року рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 8 вересня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено; зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково: визначено порядок користування спірною квартирою. Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 лютого 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Апеляційного суду Полтавської області від 11 грудня 2014 року залишено без змін.

14 травня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд вищезазначених судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) щодо неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме частини першої статті 365 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

На обґрунтування підстави перегляду зазначених судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на рішення Верховного Суду України від 4 червня 2008 року і ухвалу Верховного Суду України від 2 червня 2010 року, в яких, на його думку, по-іншому застосовано вказану норму матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 25 лютого 2015 року, про перегляд якої порушує питання заявник, та залишаючи без змін рішення Апеляційного суду Полтавської області від 11 грудня 2014 року, касаційний суд погодився з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність правових підстав для припинення права на частку у спільному майні, оскільки іншого житла у власності або в користуванні ОСОБА_5 не має, а тому це завдасть істотної шкоди його інтересам.

Разом з тим в судових рішеннях Верховного Суду України від 2 червня 2010 року і 4 червня 2008 року, наданих заявником для порівняння, суд касаційної інстанції дійшов висновків про наявність правових підстав для припинення права на частку у спільному майні, оскільки частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суди касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметом спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права спірних правовідносин дійшли протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску вищевказаної справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про припинення права особи на частку у спільному майні та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визначення порядку користування квартирою за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 лютого 2015 року та рішення Апеляційного суду Полтавської області від 11 грудня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : Л.І. Охрімчук

Л.І. Григор'єва

Ю.Л. Сенін