Номер провадження: 22-ц/785/4258/15
Головуючий у першій інстанції Кочко В. К.
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - судді - Варикаші О.Д.

суддів - Ступакова О.А.

- Станкевича В.А.

при секретарі - Стадніченко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 23.03.2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ПрАТ "Страхова компанія Україна", ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

встановила:

Позивачка звернулася з вказаним позовом до суду (а. с. 3-7), в якому просила: стягнути з ПрАТ "СК "Україна" на її користь страхове відшкодування в розмірі 9 623,87 грн.; стягнути з ОСОБА_3 на її користь матеріальну шкоду в розмірі 7 970,53 грн., а також стягнути солідарно з відповідачів судові витрати відповідно до квитанцій.

Свої позовні вимоги позивачка відповідно до позовної заяви обгрунтовувала тим, що в результаті ДТП, яка сталася 09.02.2014 року, винним в якій визнано відповідача ОСОБА_3 постановою Біляївського районного суду Одеської області від 04.04.2014 року, пошкоджено її автомобіль та їй завдано матеріальної шкоди розмір якої становить 15 970 грн. 43 коп.

Враховуючи, що цивільна відповідальність ОСОБА_3 застрахована ПрАТ "СК "Україна", то вартість відновлювального ремонту з врахуванням зносу (8 999,90 грн.) та пені (863,97 грн.), а також вартості автотоварознавчого дослідження (760 грн.) за мінусом франшизи (1 000 грн.), що складає в загальній сумі 9 623 грн. 87 коп., зобов'язана відшкодувати страхова компанія, а вартість втрати товарної вартості транспортного засобу, що складає 6 970 грн. 53 коп. та франшизу в розмірі 1 000 грн. згідно страхового полісу зобов'язаний відшкодувати сам ОСОБА_3

Оскільки, ні страховою компанією, ні ОСОБА_3 їй не відшкодовано шкоду, то позивачка звернулася з вказаним позовом до суду.

Як зазначено в рішенні суду, представник позивача в судове засідання з'явився, заявлені позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити повністю. Відповідач ПрАТ "СК "Україна" у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином рекомендованими повідомленнями, причини неявки суду не відомі, заперечення до суду не надходили. Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання з'явився, позовні вимоги не визнав, у задоволенні позову просив відмовити.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 23.03.2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія Україна" (02140, м. Київ, вул. Ревуцького, 42Г, ) на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН НОМЕР_1) страхове відшкодування у розмірі 9 623 (дев'ять тисяч шістсот двадцять три) гривні 87 копійок. Стягнуто з ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_2, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН НОМЕР_1) матеріальну шкоду у розмірі 6 970 (шість тисяч дев'ятсот сімдесят) гривень 53 коп. та франшизу за полісом № АС/3970649 у розмірі 1 000 (тисячу) гривень. Стягнуто солідарно з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія Україна" та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 23.03.2015 року, в якій просить скасувати рішення суду і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на те, що вважає, що суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, і тому з рішенням суду першої інстанції в повному обсязі він не погоджується.

Іншими учасниками процесу рішення суду не оскаржується.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу, представник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Інші учасники процесу в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи від них на адресу суду не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні, в частині порядку стягнення судових витрат з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для зміни рішення суду першої інстанції є, зокрема: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що 09 лютого 2014 року в смт. Великодолинське Овідіопольського р-ну Одеської області сталася дорожньо-транспортна пригода. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Винним у цьому ДТП відповідно до постанови Біляївського районного суду Одеської області від 04.04.2014 р. (с. Бобуйок А.Д.) визнано ОСОБА_3

Автомобіль винного у цьому ДТП "Шевроле Авео", реєстраційний номер НОМЕР_3 застрахований в страховій компанії ПрАТ "СК "Україна", що підтверджується страховим полісом № АС/3970649, який діяв з 26.11.2013 р. до 25.11.2014 р.

Власником автомобіля "Хюндай", реєстраційний номер НОМЕР_4 є ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія САК № 451552 від 27.12.2011 року.

Для оцінки нанесеного збитку автомобілю "Хюндай", реєстраційний номер НОМЕР_4, ОСОБА_4 звернулася до ТОВ "ХАВК ХОЛДИНГ" для проведення експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріальної шкоди, нанесеної її автомобілю та отримала Висновок № 14/О-45 від 25 лютого 2014 року. Вартість автотоварознавчого дослідження відповідно до квитанції складає 760,00 гривень.

Розмір завданої шкоди відповідно до Висновку № 14/О-45 від 25 лютого 2014 року становить 15 970, 43 гривень, з якої вартість відновлювального ремонту з врахуванням зносу, що має сплатити страхова компанія складає 8 999, 90 гривень, та втрата товарної вартості транспортного засобу, що має сплатити заподіювач шкоди ОСОБА_3 складає 6 970,53 гривень.

Відповідно до п. п. 12.1. ст. 12 Закону № 1961-IV страхове відшкодування зменшується на суму франшизи. Згідно з полісом відповідача ОСОБА_3 франшиза становить 1 000,00 (одну тисячу) гривень.

ОСОБА_4 28.04.2014 року подала заяву про виплату страхового відшкодування, надала усі необхідні документи для виплати страхового відшкодування і є усі підстави для здійснення такої виплати згідно чинного законодавства України.

Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону № 1961-IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування регламентної виплати) та виплатити його.

Отже страхова компанія ПрАТ "СК "Україна" повинна була в термін не пізніше 90 днів від 28.04.2014 року, тобто 30.07.2014 сплатити суму страхового відшкодування.

ОСОБА_4 неодноразово телефонувала та письмово звернулася до голови ПрАТ "СК "Україна", але станом на момент подання дійсного позову до суду страхова виплата не здійснена.

Згідно п. 36.5 ст. 36 ЗУ Закону № 1961-IV законодавець надає право потерпілому вимагати стягнення пені, а саме: "за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня".

Розмір страхового відшкодування за вирахуванням франшизи, який повинна була сплатити страхова компанія становить 7 999, 90 гривень.

Отже, страхова компанія ПрАТ "СК "Україна" повинна виплатити позивачу 8 999,90 гривень матеріальний збиток відповідно до висновку експертного дослідження) + 863,97 гривень пеня) + 760,00 грн. (ціна автотоварознавчого дослідження відповідно до квитанції) - 1 000,00 грн. (розмір франшизи відповідно до полісу) = 9 623, 87 гривень.

Приписами ст. 1166 Цивільного кодексу України передбачені загальні підстави відповідальності за завдану шкоду, згідно з якими майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому, під шкодою розуміється зменшення або втрата певного особистого чи майнового блага.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Необхідною підставою для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є наявність складу правопорушення.

Згідно ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п. 32.7 ст. 32 Закону № 1961-ІУ страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу.

Відповідно до п. 1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно п. 1 ст. 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, а відповідно до ст. 61 цього ж Кодексу обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За таких обставин, суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги позивачки та стягнув з відповідачів на користь позивачки солідарно судові витрати на загальну суму 243,60 гривень.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції, в межах позовних вимог, повно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та прийшов до правильного висновку на підставі наданих та досліджених доказів, задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_4, стягнувши з відповідачів на її користь страхове відшкодування та матеріальну шкоду, а також судові витрати.

Тому судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині.

Оскільки, в судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 09.02.2014 року сталася ДТП за участю ОСОБА_4 та ОСОБА_3, винним в якій визнано відповідача ОСОБА_3 відповідно до постанови Біляївського районного суду Одеської області від 04.04.2014 року (а. с. 8).

В результаті даної ДТП пошкоджено автомобіль ОСОБА_4 та їй завдано матеріальної шкоди розмір якої становить 15 970 грн. 43 коп., з яких: 8 999,90 грн. - вартість відновлювального ремонту; 6 970,53 грн. - величина втрати товарної вартості, згідно експертного автотоварознавчого дослідження (а. с. 16-29), вартість якого складає 760 грн. (а. с. 15).

На час вчинення ДТП цивільна відповідальність відповідача ОСОБА_3 була застрахована ПрАТ "СК "Україна", що підтверджується страховим полісом (а. с. 12).

ОСОБА_4 28.04.2014 року звернулася до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування (а. с. 13), однак страхове відшкодування не отримала. Докази протилежного в матеріалах справи відсутні та суду апеляційної інстанції не надані страховою компанією.

За таких обставин, суд першої інстанції правомірно стягнув з ПрАТ "СК "Україна" на користь позивачки страхове відшкодування та пеню за прострочку виплати страхового відшкодування відповідно до ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Розмір стягнутого страхового відшкодування та розмір пені страховою компанією не оспорюється, рішення ПрАТ "СК "Україна" не оскаржує.

Відповідно до п. 12.1. ст. 12., п. 32.7. ст. 32 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту; страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу;

Тому суд першої інстанції правомірно стягнув з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачки завдану їй матеріальну шкоду у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу, розмір якої визначено відповідно до експертного автотоварознавчого дослідження (а. с. 16-29) та франшизу відповідно до ст. ст. 1166, 1187 ЦК України.

Судова колегія погоджується також з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат.

Однак, судова колегія не погоджується з солідарним порядком стягнення судових витрат з відповідачів, оскільки процесуальним законодавством не передбачено стягнення судових витрат в солідарному порядку, що також роз'яснено і в п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах".

Тому з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судові витрати в рівних частках.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції необхідно змінити, в частині порядку стягнення судових витрат з відповідачів.

Доводи апеляційної скарги стосовно неправильного розрахунку матеріальної шкоди стягнутої з відповідача ОСОБА_3 відповідно до експертного автотоварознавчого дослідження (а. с. 16-29), судова колегія не приймає до уваги.

Оскільки, відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження своїх позовних вимог позивачкою надано висновок № 14/О-45 експертного автотоварознавчого дослідження від 25.02.2014 року, який відповідно до ст. 64 ЦПК України є письмовим доказом та на підставі якого відповідно до ст. 57 ЦПК України суд встановив наявність обставин, що обґрунтовують вимоги позивачки.

Відповідач ОСОБА_3 на підтвердження своїх заперечень щодо неправильності розрахунку не представив будь-яких доказів. Будучи присутнім в судових засіданнях в суді першої інстанції (а. с. 47, 52, 55-56), клопотання про призначення судової експертизи для перевірки розрахунку матеріальної шкоди, розрахованої згідно експертного автотоварознавчого дослідження від 25.02.2014 року наданого позивачкою, не заявляв, докази протилежного в матеріалах справи відсутні, та в суді апеляційної інстанції не навів поважних причин не заявлення такого клопотання. Крім того, не представив свій розрахунок матеріальної шкоди.

Тому доводи ОСОБА_3 щодо неправильності розрахунку матеріальної шкоди відповідно до експертного автотоварознавчого дослідження не підтверджені доказами та ґрунтуються на припущеннях.

Також судова колегія звертає увагу апелянта на те, що суд апеляційної інстанції відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства не має повноважень щодо направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції, про що просив апелянт в апеляційній скарзі.

Таким чином, на підставі наведеного, враховуючи доводи апеляційної скарги, рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 23.03.2015 року підлягає зміні, в частині порядку стягнення судових витрат, стягнувши з відповідачів на користь позивача судові витрати в рівних частках. В іншій частині рішення суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 23.03.2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ПрАТ "Страхова компанія Україна", ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди змінити, в частині порядку стягнення судових витрат.

Стягнути з ПрАТ "Страхова компанія Україна" та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати в рівних частках.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області О.Д. Варикаша

О.А. Ступаков

В.А. Станкевич