Справа № 575/444/15-ц
Провадження № 2/575/164/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2015 р. смт. Велика Писарівка

ОСОБА_1 районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Савєльєвої А.І.

за участю секретаря Доценко Т.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.В.Писарівка справу за цивільним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання колишнього чоловіка,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду з цивільним позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання колишнього чоловіка, в якому зазначає, що з 06.04.1994 року перебував з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який в подальшому рішенням ОСОБА_1 райсуду Сумської області від 30.12.2005 року було розірвано, однак про розірвання шлюбу йому стало відомо нещодавно. Позивач являється інвалідом І групи з 12.01.2010 року, з 10.03.2009 року по 12.01.2010 року мав ІІ групу інвалідності, отримує пенсію у розмірі 1100 гривень, інших джерел доходів не має, тому потребує матеріальної допомоги. Позивач вважає, що у відповідності до ст.ст. 75,76 СК України відповідач зобовязана надавати йому матеріальну допомогу і має таку можливість. За таких обставин просить позов задовольнити.

У судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, де позов підтримує, просить суд його задовольнити на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнала, оскільки шлюб з позивачем було розірвано у 2005 році, за таких обставин позивач права на утримання не має і вона не має можливості надавати матеріальну допомогу, оскільки ніде не працює, має повнолітню дитину, яка навчається, перебуває на обліку в УПСЗН по догляду за матірю ОСОБА_4

Заслухавши пояснення відповідача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до ст.75 СК України право на утримання має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу; непрацездатним являється той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи; один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно зі ст.76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу; після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

Матеріалами справи встановлено, що у відповідності до довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААВ № 592468 від 19.03.2014 року позивач ОСОБА_2 являється інвалідом І групи, причина інвалідності загальне захворювання, інвалідність встановлена до 01.04.2017 року, дата чергового переогляду 19.03.2017р. (а.с.5).

З позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_2 був визнаний інвалідом ІІ групи з 10.03.2009р., інвалідом І групи з 12.01.2010р., отримує пенсію у розмірі 1100 гривень, однак на підтвердження вказаних обставин позивач письмових доказів до позову не надав. Як наполягає позивач, інвалідність була встановлена йому з 10.03.2009р. ще під час перебування у шлюбі з відповідачем ОСОБА_3

У відповідності до копії рішення ОСОБА_1 районного суду Сумської області від 20.12.2005 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстрований 06.04.1994 року у відділі ОСОБА_5ОСОБА_1 районного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 12, розірваний (а.с.16). У позовній заяві позивач ОСОБА_2 зазначає, що про розірвання шлюбу йому стало відомо нещодавно з позовної заяви у справі № 575/249/15-ц, що перебувала у провадженні ОСОБА_1 районного суду. Однак, з копії тексту вищевказаного рішення про розірвання шлюбу вбачається, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу між сторонами, ОСОБА_2 був присутнім у судовому засіданні і з позовом погодився.

Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення ОСОБА_1 районного суду Сумської області від 20.12.2005 року про розірвання шлюбу між сторонами набрало чинності 30.12.2005 року.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950р.та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

У відповідності до п.17 Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Право на утримання відповідно до вказаної норми мають також жінка та чоловік, які не перебували у шлюбі між собою і під час спільного проживання стали непрацездатними за умови тривалого часу проживання однією сім'єю (ч.1 ст. 91 СК).

Однак, як встановлено з пояснень відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні, після розірвання шлюбу сторони, хоча і проживали деякий час за однією адресою, але стосунків як чоловік та дружина не підтримували, спільне господарство не вели.

За таких обставин, з урахуванням приписів ст.ст. 75, 76, 114 СК України, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивач ОСОБА_2 не набув права на утримання, передбачене ст.ст. 75, 76 СК України, оскільки став непрацездатним з 10.03.2009р., тобто більш ніж через 3 роки після розірвання шлюбу з відповідачем ОСОБА_3 Крім того, на підтвердження факту визнання його інвалідом ІІ групи із вказаної ним дати або під час перебування у шлюбі, а також факту потребування матеріальної допомоги (довідки про розмір пенсії) позивач не надав.

Крім цього, як встановлено у судовому засіданні, відповідач ОСОБА_3 ніде не працює, перебуває на обліку в УПСЗН по догляду за матірю ОСОБА_4 на підставі довідки ЛКК з 23.01.2015 року по 23.01.2016 року, де отримує компенсацію у розмірі 121,80 грн. щомісячно (а.с.33,34), інших джерел доходів не має, отже надавати матеріальну допомогу на утримання ОСОБА_2 можливості не має.

На підставі ст.ст. 75, 76, 114 Сімейного Кодексу України,

керуючись ст.ст. 10,11,27,31,60,88,209,212,214,215 ЦПК України, суд -

В и р і ш и в :

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання колишнього чоловіка відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Сумської області через ОСОБА_1 районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 22 червня 2015 року.

Суддя : А.І.Савєльєва