Ухвала

іменем україни

21 травня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В. Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення грошового зобов'язання, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 18 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 13 червня 2010 року він позичив відповідачу грошові кошти у розмірі 265 000 доларів США. Згідно до власноручно написаної боргової розписки ОСОБА_5 зобов'язувався повернути позивачеві позичені кошти до 14 вересня 2010 року, проте на момент звернення до суду своїх зобов'язань не виконав, борг не повернув.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 18 лютого 2015 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованість за позикою в розмірі 2 118 145 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення місцевого та ухвалу апеляційного судів, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, та просить передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну правову оцінку, правомірно виходив із того, що 13 липня 2010 року позивач уклав з відповідачем договір позики та надав останньому грошові кошти у розмірі 265000 доларів США, які відповідач зобов'язувався повернути до 14 вересня 2010 року. Свої зобов'язання відповідач перед позивачем не виконав. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 18 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

І.М. Фаловська