Справа № 295/1526/15-ц
УХВАЛА

іменем України

"19" червня 2015 р.

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Кузнєцова Д.В.

при секретарі Говорадло А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі заяву адвоката ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду від 16.04.2015 року по справі №295/1526/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 16.04.2015 року, ухваленому у справі за вищезазначеним позовом, позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" задоволено частково. Винесено рішення про стягнення із ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ Приватбанк заборгованості за кредитним договором в сумі 3 214,98 доларів США, що еквівалентно 50 707 грн. 31 коп. станом на 20.01.2015 року, а також вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

18.05.2015 року від представника відповідача адвоката ОСОБА_1 на адресу суду надійшла заява про перегляд заочного рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16.04.2015 року. В обґрунтування своїх вимог заявник послався на те, що відповідач не був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, тому що судову повістку ОСОБА_2 не отримав (лист був повернутий адресанту «за закінченням терміну зберігання»). За словами представника ОСОБА_2 суд не звернув увагу, що відповідно до п. 7.3. кредитного договору в якості забезпечення виконання Позичальником зобовязань за даним Договором виступає автомобіль FORD Transit, р.н. AM 1197АК, а позивач в свою чергу не повідомив суд про те, що на підставі вказаного вище договору застави 30.03.2010 року працівниками ПАТ КБ «Приватбанк» вилучено автомобіль у ОСОБА_2 в рахунок погашення боргу за кредитним договором, про що складено відповідний акт. Таким чином, згідно змісту заяви про перегляд заочного рішення, при прийнятті заочного рішення суд не встановив, чи був реалізований предмет застави та чи враховані зазначені кошти при визначенні суми заборгованості відповідача. Окрім цього, суд не звернув уваги на положення ч. 2 ст. 258 ЦК України та помилково стягнув заборгованість по пені більш ніж за 7 років. На підставі викладеного у заяві просить суд скасувати заочне рішення суду від 16.04.2015 року по справі №295/1526/15-ц та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_1 підтримав вимоги своєї заяви в судовому засіданні, просив її задовольнити. Додав, що відповідач не володіє інформацією чи був реалізований його заставний автомобіль FORD Transit, р.н. AM 1197АК.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду невідомі. Судом при розгляді заяви враховуються положення ст.231 ЦПК України відповідно до якої неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Вивчивши матеріали заяви та цивільної справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Із змісту ст. 232 ЦПК України випливає, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом одразу двох обставин: відповідач не з'явився в судове засідання, в якому ухвалене заочне рішення та не повідомив про причини неявки з поважних причин; докази, на які він посилається мають істотне значення для правильного вирішення справи.

На думку суду, не встановлення в судовому засіданні обставин: чи був реалізований предмет застави та чи враховані зазначені кошти при визначенні суми заборгованості відповідача, не є посиланням на докази, що мають саме істотне значення для правильного вирішення справи, з огляду на положення ст. 232 ЦПК України. Так, право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором, належить виключно позивачеві. Таким чином задоволення вимог банку шляхом реалізації предмету застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості за тим самим кредитним договором у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Сторонами не надано, а судом не здобуто доказів погашення заборгованості за кредитом в результаті або за рахунок, зокрема, реалізації заставного майна.

Суд не погоджується із твердженням заявника про те, що судом порушено норму ч. 2 ст. 258 ЦК України та помилково стягнуто заборгованість по пені більш ніж за 7 років з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Як розяснено судам в п. 31 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5 враховуючи, що ЦК України не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку із пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК України про позовну давність. Таким чином, оскільки заяви про застосування строків позовної давності до винесення судом рішення зроблено не було, суд не застосовував положення ст. 258 ЦК України щодо спеціальної позовної давності.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 231 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення, залишити заяву без задоволення.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що заявнику необхідно відмовити в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення, оскільки відповідач не послався в заяві на докази, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим суд вважає за необхідно розяснити відповідачу, що нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами, можуть бути досліджені судом апеляційної інстанції згідно ст. 303 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 231, 232 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву адвоката ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16.04.2015 року по справі №295/1526/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Суд розяснює, що заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів. У цьому разі строк, на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Д.В. Кузнєцов