Справа № 527/1295/15-ц
номер провадження 2/527/394/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.06.2015 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Левицької Т.В.,

при секретарі Папенко Л.І.,

з участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, з залученням третіх осіб Глобинської міської ради, управління державної міграційної служби України в Полтавській області, ОСОБА_5 про визнання втрати права користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

27 травня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Глобинського районного суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) про визнання втрати права користуванням житловим приміщенням, в якому прохає визнати, що ОСОБА_3 втратив право користування житловим приміщенням: буд. 364 по вул. Леніна в м. Глобине Полтавської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що віповідно до договору дарування від 13 травня 2014 року він є власником житлового будинку № 364 по вул. Леніна в м. Глобине Полтавської області з господарськими будівлями. Згідно записів домової книги у будинку, який належить позивачу на праві особистої приватної власності, зареєстровані він та його мати ОСОБА_5. Крім того, за вказаною адресою зареєстрований відповідач ОСОБА_3, який перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5 Відповідно до рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 30.11.2012 року шлюб між ними розірвано.Відповідно до рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 06.11.2013 року, яке набрало законної сили, ОСОБА_3 був вселений у житловий будинок, що знаходиться за адресою вул. Леніна,364 м. Глобине Полтавської області, який на той час належав на праві власності ОСОБА_5. 12.03.2014 року виконавче провадження закінчене у зв»язку із вселенням стягувача у житловий будинок. Відповідач за вказаною адресою після його вселення із 28.02.2014 року фактично не проживає, коштів на оплату комунальних послуг не сплачує, із майна залишилася одна його меблева стінка, побутові речі відповідача відсутні. В добровільному порядку вирішити питання про зняття з реєстраційного обліку виявилося неможливим, так як відповідач влаштовує скандали.У звязку з тим, що відповідач не знявся з реєстраційного обліку, в добровільному порядку не бажає знятися з реєстраційного обліку, позивачу створені незручності в праві користуванні пільгами, порушується його право власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном. Між відповідачем і позивачем, теперішнім власником нерухомого майна, договір найму житлового приміщення не укладено.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позов підтримали з підстав, зазначених у ньому та просили його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 проти задоволення позову заперечували з тих підстав, що в будинку до цих пір залишаються особисті речі відповідача, які він не може забрати, в звязку з тим, що ОСОБА_1 не пускає його в будинок. Крім того, вважають, що договір дарування будинку укладений з порушенням вимог діючого законодавства.

ОСОБА_5 в судовому засіданні позов прохала задовольнити.

Представники третіх осіб Глобинської міської ради, управління державної міграційної служби України в Полтавській області були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду.

Суд, заслухавши пояснення сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як встановлено судом, ОСОБА_6 є власником житлового будинку з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: вул. Леніна, 364 в м. Глобине Полтавської області, що підтверджується договором дарування від 13 травня 2014 року, посвідченим приватним нотаріусом Глобинського нотаріального округу ОСОБА_7 Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13.05.2014 року за номером 12973980.

Згідно записів домової книги у вказаному будинку зареєстрований позивач ОСОБА_1 та його мати - ОСОБА_5.

За вказаною адресою зареєстрований також відповідач ОСОБА_3, який перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5І, що підтверджується відміткою в паспорті ОСОБА_3 про реєстрацію.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 30.11.2012 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5І розірвано.

Відповідно до рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 06.11.2013 року, яке набрало законної сили, ОСОБА_3 був вселений у житловий будинок, що знаходиться за адресою: вул. Леніна,364 м. Глобине Полтавської області, який на той час належав на праві власності ОСОБА_5, як бувший член сім»ї.

12.03.2014 року виконавче провадження закінчене у зв»язку із вселенням стягувача у житловий будинок.

Відповідач ОСОБА_3 за вказаною адресою після його вселення із 28.02.2014 року фактично не проживає, комунальні послуги не сплачує.

Відповідно до вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Згідно зі ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням у обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Зазначене свідчить, що виникнення права членів сім'ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком (квартирою) та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку (квартири) права власності на цей будинок (квартиру), а відтак припинення права власності особи на будинок (квартиру) припиняє право членів її сім'ї на користування цим будинком (квартирою).

Таким чином, права членів сім'ї власника будинку (квартири) на об'єкт власності є похідними від прав самого власника.

ОСОБА_3 не є членом сім'ї позивача по справі ОСОБА_1

Крім того, як встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 не надавав свою згоду на реєстрацію чи проживання відповідача у спірному будинку.

Передбачаючи право власника жилого будинку (квартири) на відчуження цих об'єктів, закон не передбачив при цьому перехід прав і обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом (житлового сервітуту) членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника будинку (квартири).

Таким чином, право ОСОБА_3 на проживання у спірній квартирі похідне від права колишнього власника ОСОБА_5, колишнім членом сім'ї якої він був та за згодою якої проживав у вказаній квартирі.

В ході розгляду справи знайшло своє підтвердження, що наявність зареєстрованої особи ОСОБА_3 в квартирі позивача створює останньому перешкоди, як власнику у користуванні, розпорядженні та володінні своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 1, 2, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном .

При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як убачається з позовних вимог, у справі, що розглядається, позивач виходив з того, що передбачений ст. 391 ЦК України спосіб захисту порушеного права може бути реалізований через ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залучивши відповідний орган у якості третьої особи.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином, належним способом захисту цивільних прав у такому разі є пред'явлення позову про позбавлення права власності або визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, які є підставою для зняття особи в подальшому з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України, згідно якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст. 156 ЖК України, ст.ст. 317, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 5-11, 15, 57-62, 88, 107, 209, 212-218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, з залученням третіх осіб Глобинської міської ради, управління державної міграційної служби України в Полтавській області, ОСОБА_5 про визнання втрати права користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком № 364 по вулиці Леніна в м. Глобине Полтавської області.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 гривень.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення.

СУДДЯ Т. В. Левицька