Справа № 344/8035/15-ц
Провадження № 2/344/3392/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Ковалюк І.П.

секретаря Перун І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що подружнє життя не склалось через різні погляди, різні характери та інтереси між ними, внаслідок чого вони втратили взаєморозуміння і добрі почуття один до одного. Спір про поділ майна, набутого за час шлюбу відсутній. Вважає, що примирення між ними є неможливим, тому просить шлюб розірвати, малолітню дитину залишити на проживання з нею.

Позивач в судове засідання не з'явилася, суду подала заяву в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, суду подав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позов визнає в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.

Згідно свідоцтва про одруження сторони зареєстрували шлюб 24.09.1997 року у відділі РАЦС Івано-Франківського МУЮ, актовий запис №1244 від 24.09.1997 року. В шлюбі народилося двоє дітей, з яких малолітнім є син ОСОБА_3, 27.08.2002 року.

За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

В судовому засіданні встановлено, що стосунки, які існують між сторонами виключають можливість збереження сімї, сторони миритись не бажають, шлюб їх існує формально, а тому зберігати його не доцільно. Щодо поділу майна спору у сторін немає.

З огляду на викладене та з урахуванням положень ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд дійшов до висновку, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід розірвати.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Сторони дійшли згоди про залишення малолітньої дитини проживати з матір'ю. І суд вважає доцільним залишити малолітнього ОСОБА_3 проживати з матірю ОСОБА_1.

На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 110 ч. 1, 112 ч. 2, 161 Сімейного кодексу України, п. 24 Постанови Пленум Верховного Суду України від 12 червня 1998 року N 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, керуючись ст.ст. 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу- задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, укладений 24.09.1997 року відділом РАЦС Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис №1244.

Малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити на проживання з матірю ОСОБА_1.

Після розірвання шлюбу прізвище позивачки не змінювати на дошлюбне.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ковалюк І.П.