справа №489/2919/15-ц
номер провадження 2/489/1710/15
Рішення

Іменем України

23 червня 2015 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.

секретаря Коденко К.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Служба у справах дітей адміністрації Ленінського району Миколаївської міської ради про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дітей та визначення місця проживання дітей

в с т а н о в и в:

У травні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого з відповідачем 21.09.2007, стягнення аліментів на утримання дітей та визначення місця їхнього проживання разом з нею.

У обґрунтування вимог вказала, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, сварки. Від спільного шлюбу мають двох дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з нею і перебувають на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає.

Ухвалою суду від 23.06.2015 позовна заява в частині вимог про визначення місця проживання дітей залишена без розгляду.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Відповідач та третя особа в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач заяву про розгляд справи за своєї відсутності та письмових заперечень проти позову до суду не надав.

Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

21.09.2007 між сторонами Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 689, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ФП №032941.

Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії 1-ФП №120564, актовий запис № 3069), доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії І-ФП №179881, актовий запис № 225), які проживають разом з позивачем.

Із пояснень позивача встановлено, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, а також застосування до неї відповідачем фізичного насильства, у звязку з цим шлюбні відносини між ними фактично припинені. Примирення та подальше спільне життя сторін зі слів позивача неможливе.

Відповідно до статей 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частиною другою статті 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Зясувавши фактичні взаємини між подружжям, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, а також те, що їх примирення неможливе, взявши до уваги встановлені судом обставини життя подружжя та відсутність підстав, які перешкоджали розірванню шлюбу в судовому порядку, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Позивач пояснила, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обовязків та не надає матеріальну допомогу на утримання дітей.

З слів позивача встановлено, що відповідач працює неофіційно та має мінливий, нерегулярний дохід.

Згідно із статтею 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до частини третьої статті 181 наведеного Кодексу встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідно до частини другої статті 182 СК України не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Положеннями частини першої статті 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно статті 191 вказаного Кодексу аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Враховуючи встановлені обставини та неналежне виконання відповідачем обовязку із утримання дітей, приймаючи до уваги відсутність офіційного працевлаштування відповідача та отримання ним мінливого доходу, суд вважає за можливе позов задовольнити частково шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. на обох дітей, щомісячно до досягнення ними повноліття, починаючи з 06.05.2015, з індексацією відповідно до закону.

Одночасно суд розяснює, що відповідно до частини першої статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Також, згідно з частиною першою статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 243,60 грн., сплаченого за вимогу про розірвання шлюбу, та 243,60 грн. на користь держави за вимогу про стягнення аліментів, від сплати якого позивач звільнена.

Керуючись статтями 10, 11, 14, 60, 62, 88, 212-214 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований 21.09.2007 Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції (а/з № 689) між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_3 (іден. номер - НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання двох дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. на двох дітей, щомісячно і до досягнення ними повноліття, починаючи з 06.05.2015, з індексацією відповідно до закону.

Стягнути з ОСОБА_3 (іден. номер - НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 (іден. номер - НОМЕР_1) на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 коп.).

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Відповідно до статті 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів на дитину в межах сплати платежу за один місяць.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя І.В.Коваленко

Повний текст рішення

підписано 23.06.2015.