АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів Ратнікової В.М., Борисової О.В.

при секретарі П'ятничук В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 31 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 31 липня 2015 року відкрито провадження по справі.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на не правильне застосування норм процесуального права, просив її скасувати та направити справу до суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на вимоги ч.1 ст.109 ЦПК України, та вказує, що позов потрібно було подавати за місцем його реєстрації, що не було враховано судом першої інстанції.

Крім того зазначає, що в позовній заяві позивач вказала адресу, яка відноситься до юрисдикції Шевченківського районного суду м. Києва, а тому, в даному випадку, не можна застосувати положення ч.2 ст. 110 ЦПК України про альтернативну підсудність за вибором позивача.

Також апелянт посилається на те, що надана суду довідка про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України є недійсною, оскільки позивач порушуючи законодавство проживає без належної реєстрації в іншому місці, а ніж зазначеному у вказаній довідці.

ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином.

19 листопада 2015 року подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, яке було розглянуту колегією суддів в судовому засіданні та, вислухавши думку сторін, відхилене, у зв'язку із тим, що судом не встановлено поважності неявки в судове засідання.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та її представника, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом встановлено, що представник ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Справа № 752/11966/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/14621/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Пасинок В.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
31 липня 2015 року суд першої інстанції, перевіривши позовну заяву на відповідність вимог цивільного процесуального законодавства, правомірно відкрив провадження по даній справі.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що справа не підсудна Голосіївському районному суду м. Києва, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем є фізична особа ОСОБА_1, який зареєстрований за адресою: м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 27, кв.456, згідно наданої копії паспорту відповідача. (а.с.24)

Дійсно, згідно ч.1 ст. 109 ЦПК України, позови до фізичної осіб пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Разом з тим, стаття 110 ЦПК України передбачає альтернативну підсудність деяких справ, за вибором позивача.

Так, зокрема, згідно положень ч.1 ст.110 ЦПК України, зокрема, позови про стягнення аліментів можуть пред'являтися також зареєстрованим за місцем проживання чи перебування позивача.

Згідно ч.14 ст.110 ЦПК України, позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 114 цього Кодексу.

Відповідно до положень постанови №3 пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», Право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності (стаття 109 ЦПК) і правилом альтернативної підсудності (стаття 110 ЦПК) підсудна справа, належить виключно позивачеві (частина чотирнадцята статті 110 ЦПК).

Якщо позивач при пред'явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

Як вбачається із довідки № від 04.06.2015р. про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, ОСОБА_2 перемістилася з тимчасово окупованої території в АДРЕСА_1 (а.с.7), що за територіальною юрисдикцією відноситься до Голосіївського районного суду м. Києва.

Тобто, дана довідка підтверджує зареєстроване місце перебування позивача.

Даних про те, що дійсність довідки кимось оспорюється матеріали справи не містять та апелянтом надано не було, а тому його посилання її недійсність є безпідставними.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, керуючись вимогами ч.1 ст.110 ЦПК України, правильно визначився з підсудністю справи Голосіївському районному суду м. Києва та вірно відкрив провадження по справі.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін, оскільки вона постановлена з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п.1 ч.2 ст. 307, ст.ст. 311-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 31 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді