_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/258/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2015 року

Київський районний суд міста ОСОБА_1 у складі:

головуючого судді Реви С.В.,

при секретарі Кириковій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить суд стягнути з ОСОБА_3 на свою користь різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 1587 (тисяча пятсот вісімдесят сім) гривень 15 копійок, втрату товарної вартості автомобіля в розмірі 6615 (шість тисяч шістсот п'ятнадцять) гривень 90 копійок, витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 720 (сімсот двадцять) гривень та витрати на правову допомогу в розмірі 2500 (дві тисячі пятсот) гривень.

Свої позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 21.10.2013 з вини ОСОБА_3, його автомобіль НОМЕР_1 отримав значні технічні ушкодження.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження, вартість збитку, заподіяного власнику автомобіля становить 14439,30 грн. При цьому позивач посилається на те, що за договором про обовязкове страхування цивільної відповідальності ОСОБА_3 він отримав 6236,25 грн., в якості страхового відшкодування, що відшкодувало йому вартість ремонтно-відновлювальних робіт у повному обсязі (6120,00 грн.) та частково вартість необхідних для ремонту матеріалів в сумі 116,25 грн.

У зв'язку з чим вважає, що різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 1587,15 грн. (1703,40 - 116,25) необхідно стягнути з винної особи, тобто відповідача по справі. Крім цього, на думку позивача, з відповідача також слід стягнути витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 720 грн., витрати на правову допомогу при підготовці матеріалів для подання позову до суду в сумі 2500 грн. та розмір втрати товарної вартості автомобіля в сумі 6615,90 грн., яка відповідно до законодавства страховиком не відшкодовується.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги визнав частково в частині стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 1587,15 грн., в задоволенні інших вимог просив відмовити за безпідставністю.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного.

Постановою судді Приморського районного суду міста Одеси Погрібного С.О.. від 16.04.2014 по справі № 522/807/14-п встановлено, що 21 жовтня 2013 року приблизно о 20 годині 30 хвилин ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки «Тойота», д/н НОМЕР_2, рухаючись по вул. Люстдорфська дорога у м. Одесі в порушення п. 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, здійснюючи поворот ліворуч через суцільну смугу, при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеку іншим учасникам руху, в наслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_1, обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Вказаною постановою ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, але звільнено від відповідальності через сплив строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно висновку № 355/2014 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу від 04.07.2013 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2, який є власником автомобіля НОМЕР_4 (а.с. 6) причинено матеріальну шкоду в розмірі 14439,30 грн. з яких: вартість ремонтно-відновлювальних робіт - 6120,00 грн., вартість необхідних для ремонту матеріалів - 1703,40 грн., втрата товарної вартості - 6615,90 грн.

При цьому судом встановлено, що 29.11.2012 року ОСОБА_3 відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» застрахував цивільно-правову відповідальність, яка могла виникнути у результаті використання транспортного засобу «Тойота», д/н НОМЕР_2 у ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», що підтверджується Полісом № АВ/9678203. Дійсність полісу встановлена з 02.12.2012 до 01.12.2013. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 50000,00 грн.

У зв'язку з цим, ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» виплатила позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 6236,25 грн., що підтверджується листом страхової компанії від 15.10.2014 № 223.

За положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, які її завдала.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з виконанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогнебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній підставі володіє транспортним засобом, механізмом іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою (ч. 4 ст. 61 ЦПК України).

У зв'язку із тим, що відповідач у момент ДТП 21.10.2013 правомірно володів забезпеченим транспортним засобом та дорожньо-транспортна пригода сталась саме з його вини, тому він є особою, відповідальною за завдану шкоду.

За положеннями ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Від так позовні вимоги в частині стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 1587,15 грн. підлягають задоволенню, оскільки ОСОБА_2 страховиком компенсовано лише частину матеріальної шкоди, завданої відповідачем.

При цьому судом приймається до уваги визнання представником відповідача позовних вимог в цій частині.

Стосовно вимог щодо відшкодування втрати товарної вартості автомобіля суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі - Методика) вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження (п. 8.2).

Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Пунктом 1.6. Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Величина ВТВ характеризує фізичний знос, який виникає у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду, а також унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті (п. 8.6).

Відповідно до пункту 8.6.1 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.

Розрахунок величини ВТВ здійснюється за формулою № 26, одним із складників якої є ринкова вартість. Ринкова вартість КТЗ (його складників) - вартість, за яку можливе відчуження КТЗ (його складників) на ринку подібного КТЗ (його складників) на дату оцінки за договором, укладеним між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

Від так з системного аналізу положень Методики суд приходить до висновку, що для визначення ВТВ при встановленні розміру матеріального збитку від пошкодження КТЗ у дорожньо-транспортній пригоді за дату оцінки приймається дата пошкодження КТЗ у дорожньо-транспортній пригоді, що також підтверджується листом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз від 20.10.2014 № 11-39/3511 та листом Міністерства юстиції України від 06.11.2014 № І-19062/9 щодо розяснення стосовно Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Посилання ж відповідача на те, що експертом порушено положення Методики при вирішення питання щодо визначення розміру втрати товарної вартості судом до уваги не приймаються, оскільки ґрунтуються на власному тлумаченні законодавства останнім.

Від так суд приходить до висновку, що експертне дослідження № 355/2014 від 04.07.2013 здійснено у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, та є законодавчо встановленим способом визначення матеріальних збитків позивача, а тому приймається судом до уваги при визначенні завданих позивачу збитків внаслідок пошкодження його автомобілю.

Враховуючи викладене та те, що позивач поніс витрати на встановлення розміру збитків в сумі 720,00 грн. суд вважає, що ОСОБА_3 повинен відшкодувати ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 6615,90 грн. та витрати на проведення експертизи у розмірі 720,00 грн.

Суд також зазначає, що за положеннями ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Ухвалою суду від 17.06.2015 року встановлено, що під час підготовки матеріалів для подання позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою до суду, ОСОБА_2 надавалась правова допомога фахівцем в галузі права ОСОБА_4 загальною вартістю 2500 грн., що підтверджується договором 08/08/14 про надання правової допомоги та актом прийому-передачі виконаних робіт до Договору № 08/08/14 про надання правової допомоги від 08 серпня 2014 року.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Від так з відповідача підлягають також стягненню судові витрати у розмірі 2500 грн. (витрати на правову допомогу) та 243,60 грн. (витрати по сплаті судового збору).

Керуючись ст.ст. 1166, 1187, 1194 ЦК України; ст.ст. 10, 11, 57-60, 208, 209, 212-215, 223 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_5) на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_6) різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 1587 (тисяча пятсот вісімдесят сім) гривень 15 копійок, втрату товарної вартості автомобіля в розмірі 6615 (шість тисяч шістсот п'ятнадцять) гривень 90 копійок, витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 720 (сімсот двадцять) гривень, витрати на правову допомогу в розмірі 2500 (дві тисячі пятсот) гривень, витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок, а всього 11666 (одинадцять тисяч шістсот шістдесят шість) гривень 65 копійок.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду міста ОСОБА_1 апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Рева С. В.