АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 682/827/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1181/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Варвус Ю.Д.,

суддів: Заїки В.М., Пастощука М.М.,

при секретарі: Шевчук Ю.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Славутського міськрайонного суду від 06 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДО-ЦЕНТР» про визнання недійсним та розірвання договору.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

17 березня 2015 року ОСОБА_1, звертаючись в суд із зазначеним вище позовом вказував, що він прочитав в газеті „Подільські Вісті оголошення про те, що відповідач, як фінансова установа надає кошти на будь-які потреби та гарантує їх отримання вже сьогодні з мінімальним пакетом документів. 08 вересня 2014 року позивач з відповідачем уклали договір №141301 про надання послуг, а саме коштів в сумі 150000грн. на придбання вантажного транспортного засобу. Працівники ТОВ „КРЕДО-ЦЕНТР пообіцяли, що кошти перерахують на протязі двох днів, проте на усні та письмові звернення позивача йому було відмовлено у наданні коштів так як він не сплатив щомісячний платіж, а компанія надає перевагу лише тим клієнтам, які сплатили більше 30% від основної суми. Вважає, що договір №141301 суперечить нормам чинного законодавства, має неспівмірний обсяг прав та обовязків сторін, окремі терміни відрізняються від загальновживаних понять у нормах закону, в умовах вказаного договору вбачаються ознаки нечесної підприємницької діяльності. На підставі викладеного та з урахуванням Закону України „Про захист прав споживачів, іншого цивільного законодавства України, просив визнати _______________________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_2 Категорія: 19

Доповідач: Варвус Ю.Д.

недійсним та розірвати договір №141301, укладений між ним та ТОВ „КРЕДО-ЦЕНТР.

Рішенням Славутського міськрайонного суду від 06 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з рішенням суду, просить його скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначає, що відповідач здійснює діяльність на основі пірамідальної схеми. Посилається на ч.1 ст.19 України „Про захист прав споживачів згідно якої нечесна підприємницька діяльність забороняється, правочини здійснені з використанням нечесної підприємницької практики є недійсними. Судом не вірно трактовано умови договору. Вказує, що висновок суду про наявність згоди між позивачем та відповідачем не може бути законним через те, що позивач мав отримати кошти внісши лише вступний платіж 7500грн., а не через невизначений термін.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає відхиленню з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 08 вересня 2014 року між позивачем та ТОВ „КРЕДО-ЦЕНТР був укладений договір №141301 про надання послуг, предметом якого є надання компанією, яка діє від свого імені в інтересах і за рахунок клієнта, системи послуг, спрямованих на придбання клієнтом товару, зазначеного в додатку №1 до цього договору, на умовах (додаток №2 до договору).

Пунктом 1.3 Додаток №2 передбачено, що предметом договору є послуги, які надаються шляхом формування об'єднання учасників програми „КРЕДО-ЦЕНТР та створення фонду з метою придбання товарів у групах. У пункті 1.5 цих умов зазначено, що внесені клієнтом суми обовязкових платежів використовуються для формування фонду з метою здійснення оплати товарів на користь клієнтів компанії.

Згідно з пунктом 4.7 Додатку №2 право на отримання товару надається шляхом підсумкового підрахунку обовязкових платежів з урахуванням графіку платежів. Пріоритетне становище має той клієнт, у якого оплачена найбільша кількість обовязкових платежів з урахуванням графіку платежів, який своєчасно й відповідно до умов договору виконує свої зобов'язання.

Як вбачається з заяви позивача від 08 вересня 2014 року, він прочитав та зрозумів усі визначення, умови та зміст договору, додатків до нього, правові наслідки, отримав свій примірник договору та додатків до нього. Вказаною заявою ОСОБА_1 ствердив, що умови договору та додатків є справедливими та зрозумілими для нього, не містять двозначних тлумачень, не обмежують його прав, як споживача і компанією забезпечені всі необхідні умови щодо його можливості визначитися у необхідності укладання договору, щодо забезпечення можливості внесення пропозицій, зауважень чи змін до договору, або ж для додаткового узгодження прав та обовязків сторін за договором.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, виходив з того, що позивач не довів обставини, на які посилається, як на обґрунтування своїх вимог.

З даним висновком суду погоджується колегія суддів, оскільки він відповідає дослідженим матеріалам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5 та 6 ст.203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до положень, закріплених у ч.1, п.7 ч.3, ч.6 ст.19 Закону України „Про захист прав споживачів, забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Зокрема, відповідно до п.7 ч.3 ст.19 цього ж Закону забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Таким чином, Законом України „Про захист прав споживачів закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми.

Аналіз зазначеної норми Закону дає підстави для висновку, що поняття „пірамідальна схема у розумінні цієї норми має такі обов'язкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару.

Предметом укладеного між сторонами договору є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання ним товару.

Законом України від 02 червня 2011 року „Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг (введено в дію з 09 січня 2012 року) внесено зміни до ч.1 ст.4 Закону України „Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг та доповнено п.11-1, відповідно до якого до фінансових послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.

На підставі цього Закону Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (як уповноважений державний орган), затвердила Ліцензійні умови провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (розпорядження від 09 жовтня 2012 року №1676 „Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах).

З аналізу Ліцензійних умов слід зробити висновок про те, що діяльність таких груп направлена на легітимне використання фінансової схеми із залученням грошових коштів споживачів для придбання певного виду товарів та/або послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ „КРЕДО-ЦЕНТР отримало 12 березня 2013 року ліцензію на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (а.с.28).

Не знайшли підтвердження в судовому засіданні і доводи позивача щодо обману зі сторони відповідача при укладенні оспорюваного договору. Відповідно до абз.2 ч.1 ст.230 ЦК України обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що діяльність ТОВ КРЕДО-ЦЕНТР не має ознак „пірамідальної схеми та не є такою, що вводить споживача в оману.

Крім того, правильним є висновок суду першої інстанції про безпідставність вимог позивача щодо несправедливості умов договору.

Відповідно до ч.2 ст.18 Закону України „Про захист прав споживачів умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Умови договору, які можуть бути несправедливими визначено у ч.3 ст.18 цього Закону.

Тобто, для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

В ході розгляду справи позивачем не було доведено, що умови договору привели до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін та завдали йому шкоди.

Не підтверджені належними та допустимими доказами і доводи позивача про те, що договір про надання послуг укладався та підписувався 20 вересня 2014 року.

Що стосується вимог розірвання договору про надання послуг від 08 вересня 2014 року, то суд першої інстанції дійшов законного і обґрунтованого висновку про відсутність підстав для розірвання договору в судовому порядку, оскільки ТОВ „КРЕДО-ЦЕНТР листом від 28 листопада 2014 року повідомило позивача про розірвання даного договору шляхом припинення його дії у звязку з невиконанням останнім договірних зобовязань (а.с.43).

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують та не впливають на законність судового рішення.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судове рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав в межах доводів апеляційної скарги для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Славутського міськрайонного суду від 06 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Ю.Д. Варвус