Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.04.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі: судді Леміш О.М.,

при секретарі Химинець О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в м. Ужгород за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Худлівської сільської ради Ужгородського р-ну, третя особа Реєстраційна служба Ужгородського міськрайонного управління юстиції про визнння права власності ,,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання права власності .

В обґрунтування позову ОСОБА_4Т , ОСОБА_4М, ОСОБА_3М наводять ті обставини, що вони проживають в житловому будинку № 8 по вулиці Першотравневій в с. Худльово Ужгородського району. Даний будинок збудований ще в 1962 році. Забудовником був ОСОБА_4, який є дідом ОСОБА_4М, та ОСОБА_3М та свекром ОСОБА_4Т . Відповідно до Витягу з Рішення Ужгородського райвиконкому № 165 від 27.11.1989 р. «Про оформлення права власності на житлові будинки» вирішено оформити право власності на житловий будинок з належними будівлями і спорудами в с. Худльово, вул. Першотравнева, буд. 8 за ОСОБА_4.

За життя ОСОБА_4 не виготовив правовстановлюючі документи на будинок. 20 травня 2001 р. він помер.

Згідно заповіту ОСОБА_4, посвідченого 27.04.2001 р. секретарем Худлівської сільської ради за № 19, будинок і все інше майно він заповів по рівній долі синові ОСОБА_5 та внучці ОСОБА_3

Відповідно до Довідки Худлівської сільської ради від 13.01.2015 р. № 10 на день смерті ОСОБА_4 разом з ним були зареєстровані та проживали, в тому числі, син ОСОБА_5 та внучка ОСОБА_3 .

Таким чином, ОСОБА_3М та її батько ОСОБА_5, прийняли спадщину за померлим ОСОБА_4 в рівних долях (по ?).

Однак, ОСОБА_5 21 травня 2014 року помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія І-ФМ № 172700 від 26.05.2014 р.

За собою заповіт ОСОБА_2 не залишив.

Так, ОСОБА_1 є дружиною померлого, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серія І-ФМ № 440674 від 03.08.1985 р., ОСОБА_2) та ОСОБА_3 є доньками померлого.

Відповідно до Довідки Худлівської сільської ради від 13.01.2015 р. № 8 на день смерті ОСОБА_5 позивачі були зареєстровані та проживали разом з ним.

Таким чином, позивачі в рівних долях успадкували майно за ОСОБА_5. Отже, кожен із спадкоємців успадкували по 1/6 частки будинку, оскільки спадкодавцю згідно заповіту його батька повинно було належати ? частки майна.

Однак, позивачі не в змозі оформити свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок в нотаріальній конторі, оскільки правовстановлюючі документи ОСОБА_5, а також ОСОБА_4 виготовлені не були.

Крім того, Відповідно до Витягу з Рішення Худлівської сільської ради 7 сесії 22 скликання від 20.02.1997 р. ОСОБА_4 передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,11 га для обслуговування житлового будинку.

Державний акт про право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 не виготовив. Таким чином, право власності на вищенаведену земельну ділянку вже посвідчено рішенням Худлівської сільської ради і ОСОБА_4 за життя вважався їх власником.

Отже, право власності позивачів на спадкове майно, яким є житловий будинок з прибудовою загальною площею 81,7 кв.м. та належні до нього господарські будівлі та споруди за адресою: Ужгородський район, с. Худльово, вул. Першотравнева, 8, а також земельна ділянка для обслуговування житлового будинку площею 0,11 га в с. Худльово, вул. Першотравнева, 8, підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання права власності на майно у таких частках:

1)
1/6 частка майна ОСОБА_1 (позивач 1);

2) 1/6 частка майна ОСОБА_2 (позивач 2);

3) 2/3 (4/6) частки майна ОСОБА_3 (позивач 3).

В судове засідання позивачі не з"явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені, однак до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності де вони також просили суд їх вимоги задовільнити.

Відповідач та представник третьої особи в судове засідання своїх представників не направили. Разом з тим, від представника відповідача до суду подано заяву про розгляд справи у їх відсутності.

Так, суд дослідивши матеріали справи, оцінивши належність та допустимість кожного доказу, приходить до висновку, що позов із наведених у ньому мотивів обґрунтований і підлягає до задоволення з таких підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено, що позивачі, проживають в житловому будинку № 8 по вулиці Першотравневій в с. Худльово Ужгородського району. Даний будинок збудований ще в 1962 році, що підтверджується Актом обстеження обєкта нерухомого майна від 26.01.2015 р. Забудовником був ОСОБА_4, який є дідом ОСОБА_4М, та ОСОБА_3М та свекром ОСОБА_4Т . Відповідно до Витягу з Рішення Ужгородського райвиконкому № 165 від 27.11.1989 р. «Про оформлення права власності на житлові будинки» вирішено оформити право власності на житловий будинок з належними будівлями і спорудами в с. Худльово, вул. Першотравнева, буд. 8 за ОСОБА_4.

За життя ОСОБА_4 не виготовив правовстановлюючі документи на будинок. 20 травня 2001 р. він помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія 1-ФМ № 091255 від 21.05.2001 р.

Згідно заповіту ОСОБА_4, посвідченого 27.04.2001 р. секретарем Худлівської сільської ради за № 19, будинок і все інше майно він заповів по рівній долі синові ОСОБА_5 та внучці ОСОБА_3М .

Відповідно до Довідки Худлівської сільської ради від 13.01.2015 р. № 10 на день смерті ОСОБА_4 разом з ним були зареєстровані та проживали, в тому числі, син ОСОБА_5 та внучка ОСОБА_3.

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В ч. 1 ст. 1223 вказано, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, ОСОБА_3М та її батько ОСОБА_5, прийняли спадщину за померлим ОСОБА_4 в рівних долях (по ?).

Однак, ОСОБА_5 21 травня 2014 року помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія І-ФМ № 172700 від 26.05.2014 р.

За собою заповіт ОСОБА_2 не залишив, що підтверджується, зокрема, Довідкою Худлівської сільської ради від 13.01.2015 р. № 12.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

За приписами ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1278 частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

ОСОБА_1 є дружиною померлого, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серія І-ФМ № 440674 від 03.08.1985 р., а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є доньками померлого.

Відповідно до Довідки Худлівської сільської ради від 13.01.2015 р. № 8 на день смерті ОСОБА_5 позивачі були зареєстровані та проживали разом з ним.

Таким чином, позивачі в рівних долях успадкували майно за ОСОБА_5. Отже, кожен із спадкоємців успадкували по 1/6 частки будинку, оскільки спадкодавцю згідно заповіту його батька повинно було належати ? частки майна.

Однак, позивачі не в змозі оформити свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок в нотаріальній конторі, оскільки правовстановлюючі документи ОСОБА_5, а також ОСОБА_4 виготовлені не були.

Відповідно до Витягу з Рішення Худлівської сільської ради 7 сесії 22 скликання від 20.02.1997 р. ОСОБА_4 передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,11 га для обслуговування житлового будинку.

Державний акт про право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 не виготовив.

На момент прийняття даного рішення діяв Земельний кодекс України від 18.12.1990 р., відповідно до положень ст. 17 якого передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки для - ведення селянського (фермерського) господарства у розмірі згідно з статтею 52 цього Кодексу; ведення особистого підсобного господарства у розмірі згідно з статтею 56 цього Кодексу, будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва у розмірах згідно із статтями 57 і 67 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 2 п. 1 Розділу Х «Перехідні положення» чинного Земельного кодексу України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

В п. 3 Декрету Кабінету Міністрів України 26.12.1992 № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» передбачалося, що право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.

Таким чином, право власності на вищенаведену земельну ділянку вже посвідчено рішенням Худлівської сільської ради і ОСОБА_4 за життя вважався їх власником.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Частиною 2 ст. 373 ЦК України визначено, що право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

У пункті 3.1. інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, вказано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у спосіб передбачений статтею 392 ЦК України.

Таким чином , право власності позивачів на спадкове майно, яким є житловий будинок з прибудовою загальною площею 81,7 кв.м. та належні до нього господарські будівлі та споруди за адресою: Ужгородський район, с. Худльово, вул. Першотравнева, 8, а також земельна ділянка для обслуговування житлового будинку площею 0,11 га в с. Худльово, вул. Першотравнева, 8, підлягає захисту в судовому порядку .

Відповідно ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Пунктами 4, 5 ч. 1 ст. 19 цього Закону визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема рішень судів, що набрали законної сили.

Таким чином, з врахуванням вищенаведених обставин та норм закону, і зважаючи на те, що за умови визнання за позивачами права власності на вищевказане нерухоме майно права третіх осіб порушені не будуть, суд вважає , що є всі законні підстави визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частки, за ОСОБА_2 на 1/6 частки та за ОСОБА_3 на 2/3 частки житлового будинку з прибудовою загальною площею 81,7 кв.м. та належними до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: Ужгородський район, с. Худльово, вул. Першотравнева, 8, і земельної ділянки для обслуговування житлового будинку площею 0,11 га в с. Худльово, вул. Першотравнева, 8, в порядку спадкування.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

РІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Худлівської сільської ради Ужгородського р-ну, третя особа Реєстраційна служба Ужгородського міськрайонного управління юстиції про визнння права власності задовольнити.

1)
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частки житлового будинку з прибудовою загальною площею 81,7 кв.м. та належними до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: Ужгородський район, с. Худльово, вул. Першотравнева, 8, та право власності на 1/6 частки земельної ділянки для обслуговування житлового будинку площею 0,11 га в с. Худльово, вул. Першотравнева, 8, в порядку спадкування за законом за чоловіком ОСОБА_5.

2) Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частки житлового будинку з прибудовою загальною площею 81,7 кв.м. та належними до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: Ужгородський район, с. Худльово, вул. Першотравнева, 8, та право власності на 1/6 частки земельної ділянки для обслуговування житлового будинку площею 0,11 га в с. Худльово, вул. Першотравнева, 8, в порядку спадкування за законом за батьком ОСОБА_5.

3) Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/6 частки житлового будинку з прибудовою загальною площею 81,7 кв.м. та належними до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: Ужгородський район, с. Худльово, вул. Першотравнева, 8, та право власності на 1/6 частки земельної ділянки для обслуговування житлового будинку площею 0,11 га в с. Худльово, вул. Першотравнева, 8, в порядку спадкування за законом за батьком ОСОБА_5, та на ? частки даного майна в порядку спадкування за заповітом за дідом ОСОБА_4, а всього 2/3 частки.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_6М