Справа №2/489/110/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2015 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого - судді Губницького Д.Г., при секретарі Наумкіній І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору недійсним, визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, яким просила визнати недійсним договір дарування за яким відповідач ОСОБА_2 подарував відповідачці ОСОБА_3 житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1

Позов обґрунтувала тим, що вона є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_4 які перебували у шлюбі з 1950 р. та спільно побудували вказаний будинок, який був зареєстрований на ім'я батька. Після смерті матері ОСОБА_4 у ІНФОРМАЦІЯ_1 вона (за заповітом від матері - шляхом подання заяви) та її непрацездатний батько (фактично) спадщину прийняли. У 2010 р. батько подарував вказаний будинок своїй другій дружині ОСОБА_3 чим порушені майнові права доньки. Її мати мала права на ? частину будинку, тому ця частка й складає спадщину за заповітом, її непрацездатний батько прийняв спадщину в частині визначеній законом, тобто 1/6, а тому її частка складає 1/3 частину, якою батько неправомірно розпорядився на користь другої відповідачки.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнав, надалі в судове засідання не з'явився. Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився.

Представник відповідачів позов визнав частково щодо належності позивачці 1/3 частини вказаного будинку, але з тільки з тими прилеглими господарськими та побутовими будівлями які існували на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини.

Відповідно до витягу з ДРАЦС ОСОБА_2 і ОСОБА_4 одружилися 24 серпня 1948 р. (а.с.94).

У відповідності до копії спадкової справи №528/2003 заведеною Другою Миколаївської державною нотаріальною конторою ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.30). За життя спадкодавець залишила заповіт від 17 грудня 1985 р. на користь доньки ОСОБА_6, яким заповіла їй усе належне їй майно (а.с.31) ОСОБА_6 звернулася із заявою про прийняття спадщини за заповітом 10 червня 2003 р., а ОСОБА_2 спадщину після смерті дружини прийняв фактично, оскільки проживав та був зареєстрований по АДРЕСА_1 (а.с.29,42).

Згідно інвентарної справи КП «Миколаївське ММБТІ» на адресу АДРЕСА_1 на підставі договору забудови від 09 березня 1954 р. ОСОБА_2 було виділено земельну ділянку площею 469 кв.м. за даною адресою для побудови житлового будинку.

Рішенням виконкому Ленінської райради м. Миколаєва від 07 березня 1970 р. №90/3 було затверджено акт приймання до експлуатації побудованого ОСОБА_2 житлового будинку по АДРЕСА_1

Рішенням виконкому Ленінської райради м. Миколаєва від 17 липня 1987 р. № 187 було оформлено ОСОБА_2 самовільно побудовані будівлі, споруди по АДРЕСА_1: літню кухню літ. Б, сарай літ. Д, гараж літ. Е, вбиральню літ. Г та зобов'язано його знести самовільно побудований гараж літ. Д.

На підстав дублікату договору забудови ОСОБА_2 зареєстрував 18 травня 2007 р. своє право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1

Згідно договору дарування посвідченого 22 травня 2009 р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріальним округу Рудою О.М., реєстровий №374, ОСОБА_2 подарував ОСОБА_3 земельну ділянку площею 463 кв.м., кадастровий НОМЕР_1 із розташованим на цій земельній ділянці житловим будинком під літ. А загальною площею 60,7 кв.м., житловою площею 45,1 кв.м., до якого прилягають літня кухня Б, вбиральня Г, сарай Д, гараж Е, огорожі 2,4,5,6,7 і споруди 3,I розташовані по АДРЕСА_1 Земельна ділянка належала дарувальнику на підставі державного акту на право власності виданого Миколаївською міською радою 19 лютого 2008 р., а будинок на підставі договору забудови від 09 березня 1954 р.

04 серпня 2014 р. ОСОБА_1 звернулася до Другої миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_4, але постановою державного нотаріуса від 04 серпня 2014 р. їй було відмовлено у видачі свідоцтва з посиланням на те, що спадкоємцями є ОСОБА_1 за заповітом і ОСОБА_4 за законом, але відсутні право встановлювальні документи на частину житлового будинку по АДРЕСА_1 на ім'я спадкодавця.

У відповідності до ч. 1 ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. За змістом ч. 1 ст. 28 КпШС України частки подружжя у спільній сумісній власності є рівними.

Відтак побудований подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_4 житловий будинок, введений за життя останньої в експлуатацію є спільним сумісним майном подружжя, а частка спадкодавця є рівною половині житлового будинку та прилеглих до нього господарських та побутових будівель та споруд на час відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

У відповідності до ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Відповідно до ч. 1 ст. 535 ЦК УРСР непрацездатний чоловік спадкоємця успадковує незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б йому при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка).

За законом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як спадкоємці 1 черги за законом мали право на ? частину будинку кожен, а оскільки ОСОБА_2 був непрацездатним на час відкриття спадщини, то він має право на 2/3 частки від ? частки, тобто 1/6 частину будинку, а ОСОБА_1 на 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною прилеглих господарських будівель та споруд.

Відтак розпорядившись усім будинком, у т.ч. частиною яка належала позивачці, відповідачі порушили її майнове право.

У відповідності до ст. 203 ч. 1 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно ч. 1 ст. 215, 216 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Згідно копії технічного паспорту на спірний житловий будинок станом на 02 лютого 2009 р. він сам та прилеглі до нього господарські будівлі та споруди побудовані до 2003 р. (а.с.67-71).

Тому 1/3 частина житлового будинку з відповідною частиною прилеглих до нього господарських будівель та споруд належить позивачці і договір дарування між відповідачами посвідчений 22 травня 2009 р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріальним округу Рудою О.М., реєстровий №374 в цій частині слід визнати недійсним із визнанням права власності за позивачкою.

Отже позов слід задовольнити частково. Вимоги про визнання недійсним договору в повному обсязі є безпідставними, оскільки рештою житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд ОСОБА_2 розпорядився використовуючи свої особисті повноваження власника.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивачки слід стягнути судовий збір по 121,80 грн. з кожного.

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати недійсним договір дарування, посвідчений 22 травня 2009 р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріальним округу Рудою О.М., реєстровий №374, за яким ОСОБА_2 подарував ОСОБА_3 земельну ділянку площею 463 кв.м., кадастровий НОМЕР_1 із розташованим на цій земельній ділянці житловим будинком під літ. А загальною площею 60,7 кв.м., житловою площею 45,1 кв.м., до якого прилягають літня кухня Б, вбиральня Г, сарай Д, гараж Е, огорожі 2,4,5,6,7 і споруди 3,I розташовані по АДРЕСА_1 в частині дарування 1/3 частини вказаного житлового будинку з такою ж частиною прилеглих будівель та споруд.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_4 на 1/3 частини житлового будинку під літ. А загальною площею 60,7 кв.м., житловою площею 45,1 кв.м. з відповідною частиною прилеглих будівель та споруд: літньої кухні Б, вбиральні Г, сараю Д, гаражу Е, огорож 2,4,5,6,7 і споруд 3, I, що розташовані по АДРЕСА_1

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2, ОСОБА_3 по 121,80 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в тому ж порядку і в той самий строк, який обраховується з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Г. Губницький