Номер провадження: 22-ц/785/4481/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Сидоренко І.П., Погорєлової С.О.,

при секретарі: Колмакові В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Южного міського суду Одеської області від 20 березня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей у розмірі ? частини заробітку та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі ? частини заробітку,-

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулася до Южного міського суду Одеської області з названим позовом, в якому просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення неповнолітніми дітьми повноліття, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи з дня подачі позову до суду.

В свою чергу, ОСОБА_2 звернувся до Южного міського суду Одеської області з зустрічним позовом, в якому просив суд стягнути з ОСОБА_3 аліменти у розмірі ? частки заробітку (доходу) на свою користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, але не нижче ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття тобто до 05 травня 2017 року.

Рішенням Южного міського суду Одеської області від 20 березня 2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей у розмірі ? частини заробітку задоволений в повному обсязі.

Стягнуто аліменти з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, щомісячно, починаючи з 10 лютого 2015 року в розмірі ? частини його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 до повноліття ОСОБА_4, тобто до 05 травня 2017 року, потім в розмірі 1/3 частині його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття ОСОБА_5, тобто до 06 листопада 2024 року, а потім в розмірі ? частині його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття ОСОБА_6, тобто до 25 листопада 2026 року.

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі ? частини заробітку відмовлено в повному обсязі.

Негайно стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, аліменти за один місяць, в розмірі ? частини його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2подав до суду апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вищезазначене рішення, та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 задовольнити частково, а саме:

Стягувати аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 щомісячно у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 до повноліття ОСОБА_5, тобто до 06 листопада 2024 року, а потім в розмірі ? частині його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття ОСОБА_6, тобто до 25 листопада 2026 року

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 задовольнити у повному обсязі, а саме: стягнути аліменти з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у розмірі ? частки заробітку (доходу), але не нижче ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним повноліття тобто до 05 травня 2017 року.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Так, судом першої інстанції було вірно встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 знаходились в зареєстрованому шлюбі з 02 липня 2004 року, який було розірвано рішенням Южного міського суду Одеської області від 14 січня 2015 року.

Від цього шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копіями свідоцтв про народження, які містяться в матеріалах цивільної справи. Сторони з дітьми зареєстровані та проживали у спірній квартирі за адресою: АДРЕСА_1.

В лютому 2015 року, тобто після розірвання шлюбу, між ними виникла сварка та ОСОБА_3 була вимушена тимчасово переїхати з малолітніми дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на орендовану квартиру за адресою: АДРЕСА_2, тоді як її колишній чоловік ОСОБА_2 залишився тимчасово проживати у їх спільній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 та тимчасово разом з ним проживав їх старший син ОСОБА_4.

Судом першої інстанції, також, було вірно встановлено, що позивач ОСОБА_3 не працює, так як доглядає дитину-інваліда ОСОБА_5 та отримує державну допомогу у розмірі 750,00 грн. щомісяця.

Відповідач ОСОБА_2 не надає добровільно матеріальної допомоги на утримання спільних неповнолітніх дітей, хоча може надавати таку допомогу, адже працює у ВАТ ОПЗ та має регулярний високий дохід.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.18 Конвенції ООН про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами 2,3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до положень ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За приписами ч.3 ст.181 СК України та ст.182 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Отже, не викликає заперечень висновок районного суду про необхідність покладення на ОСОБА_2 обовязку по сплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, оскільки добровільно він таких коштів не надає.

Виходячи з того, що ОСОБА_2 доказів на підтвердження участі в утриманні неповнолітніх дітей суду не надав та беручи до уваги його майновий стан та враховуючи його законний обовязок щодо утримання своїх малолітніх дітей, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що останній зобовязаний приймати участь в утриманні трьох малолітніх дітей, які проживають разом з матірю, та обґрунтовано стягнув аліменти в розмірі ? частини його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Доводи апеляційної скарги нічим не обґрунтовані, оскільки в суді апеляційної інстанції сам апелянт підтвердив факт лише тимчасового проживання неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 з ним. На момент розгляду справи апеляційним судом, останній проживає з бабусею- матірю ОСОБА_3, де закінчує навчання у школі, що не заперечувалось сторонами та знаходиться на утриманні матері.

Зобовязання апелянта у суді апеляційної інстанції добровільно надавати допомогу бабусі на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 не звільняє його від обовязку сплачувати аліменти на утримання саме трьох неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення вимог позивачки ОСОБА_3 та недоведеності вимог ОСОБА_2.

Висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, до яких суд дійшов з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду є законним і обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги нічим не обґрунтовані, тому, висновків суду не спростовують.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Южного міського суду Одеської області від 20 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей у розмірі ? частини заробітку та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі ? частини заробітку залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: С.О. Погорєлова

ОСОБА_7