Справа № 456/1942/13-ц
Провадження № 2/456/43/2015
РІШЕННЯ

іменем України

24 листопада 2015 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Саса С. С. ,

при секретарі Петренко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрий справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Державний ощадний банк України", приватного нотаріуса Стрийського нотаріального округу Бораковської О.Я. про визнання недійсним кредитного договору та припинення дії договору застави,

встановив :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом та уточнивши позовні вимоги просить визнати недійсним кредитний договір №251 від 30.10.2006 року укладений між ПАТ "Ощадний банк України" та ОСОБА_1 та привести сторони в попередній стан і зобов'язати кожну із сторін повернути другій стороні все, що вона одержала на виконання цього договору про надання кредиту - ОСОБА_1 повертає ПАТ "Ощадний банк України" 9450 євро одержаного кредиту, а ПАТ "Ощадний банк України" повертає ОСОБА_1 11432,87 євро, отриманих згідно платіжних квитанцій. Крім того, просить припинити право застави за договором застави від 30.10.2006 року. Покликається на те, що 30.10.2006 року між позивачем і відповідачем укладено кредитний договір №251 про надання кредиту в сумі 9450 євро.Термін дії договору до 30.10.2012 року. Графік сплати відсотків річних та суми сплати відсотків річних, сукупну вартість договору, сум щомісячних платежів по відсотках договором не передбачено, що є фактом обману позичальника та невідповідності договору кредиту вимогам законодавства. Позивач до жовтня 2012 року виплатив кредит в сумі 9450 євро та оплатив відсотки 1982,87 євро. Однак банк вимагає сплатити заборгованість в сумі 1956,64 євро, що не відповідає умовам договору та законодавству. Договір споживчого кредиту від 30.10.2006 року укладений між ПАТ "Ощадбанк" та ОСОБА_1 не містить в собі умов, що є обов'язковими для таких договорів, згідно законодавства України підлягає до визнання недійсним. Договором від 30.10.2006 року не передбачено і не визначено сукупну вартість споживчого кредиту, не розраховано і не встановлено сумарну вартість по оплаті відсотків річних та сум щомісячних платежів по відсотках, що призвело до порушення прав споживача ОСОБА_1 та завдало збитків. Банк відмовляється в позасудовий спосіб з'ясувати обставини справи та привести договір до вимог законодавства, що є його обов'язком, що змушує позивача звернутися до суду з даним позовом. Крім того, з метою забезпечення належного виконання зобов'язань за кредитним договором в заставу передано автомобіль "Шкода", що є власністю заставодавця. Оскільки предметом позову є визнання недійсним договору кредиту №252 від 30.10.2006 року, то у випадку задоволення позову судом виникає необхідність припинення дії договору застави на підставі ст. 28 Закону України "Про заставу".

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задоволити.

Відповідач приватний нотаріус Стрийського нотаріального округу Бораковська О.Я. в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи своєчасно і належним чином повідомлена.

Представник відповідача ПАТДержавний ощадний банк України" - Романова Н.В. позов заперечила та пояснила, що позовні вимоги є незаконними та необгрунтованими. 30.10.2006 року між АТ "Ощадбанк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №251, згідно умов якого Банк зобов'язався надати Позичальнику кредит в сумі 9450 євро, а Позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 9450 євро, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 11,5% річних та комісійні винагороди в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором (п.1.1 Кредитного договору). Кредит надавався на 72 місяці з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 30.10.2012 року (п.1.2 Кредитного договору). На момент вчинення Кредитного договору сторони дотримали вимог ст. 203 ЦК України. В момент укладення кредитного договору сторонами було погоджено всі істотні умови договору, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, як це передбачено ч. 1 ст. 628 ЦК України, а також які сторони визначили на свій розсуд. В пункті 9.1 кредитного договору передбачено, що цей договір сторонами прочитаний, відповідає їх намірам та досягнутим домовленостям, тобто сам позичальник ОСОБА_1 при підписанні цього договору підтвердив, що цей договір відповідає його намірам та досягнутим його домовленостям з Банком. п.1.5.1.2 Кредитного договору передбачено, що проценти нараховуються щомісячно за методом факт/факт на фактичну заборгованість за кредитом починаючи з дати видачі кредиту до настання терміну, зазначеного п.1.5.1.1.; п.3.1.5. Кредитного договору закріплено зобов'язання Банку здійснювати нарахування процентів за користування кредитом з моменту його видачі та до терміну, зазначеного в п.1.5.1.1 цього договору. Перед укладенням кредитного договору №251 від 30.10.2006 року, на виконання вимог ч.2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" позичальника було повідомлено про умови споживчого кредитування, що підтверджується письмовим повідомленням про умови кредитування від 30.10.2006 року, власноручно підписаним позивачем. Зазначене письмове повідомлення про умови кредитування відповідають вимогам ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" і містять вичерпну інформацію про умови кредитування. Перед укладенням договору та на виконання п.3.1.4 кредитного договору Банк виконав вимоги чинного законодавства і забезпечив позичальника у письмовій формі про умови кредитування, що свідчить, що при укладенні кредитного договору він був ознайомлений з умовами кредитування і він погоджувався з умовами кредитного договору.

Позивач не виконав зобов'язання перед Банком, що випливають із кредитного договору №251 від 30.10.2006 року, відповідно відсутні підстави для припинення права застави за договором застави від 30.10.2006 року.

Крім того, за позовними вимогами ОСОБА_1 сплив строк позовної давності. ОСОБА_1 пропустив передбачений ст. 257 ЦК України 3-річний строк позовної давності, тому АТ "Ощадбанк" вбачає за необхідне заявити про застосування позовної давності, що у відповідності до ст.ст. 266, 267 ЦК України є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Просить відмовити у задоволенні позову.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що в позові слід відмовити.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається в письмовій формі.

Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 2, 7, 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину; відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав визначених законом та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Судом встановлено, що 30.10.2006 року між АТ "Ощадбанк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №251, згідно умов якого Банк зобов'язався надати Позичальнику кредит в сумі 9450 євро, а Позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 9450 євро, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 11,5% річних та комісійні винагороди в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором (п.1.1 Кредитного договору).

Кредит надавався на 72 місяці з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 30.10.2012 року (п.1.2 Кредитного договору).

В момент укладення кредитного договору сторонами було погоджено всі істотні умови договору, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, як це передбачено ч. 1 ст. 628 ЦК України, а також які сторони визначили на свій розсуд. В пункті 9.1 кредитного договору передбачено, що цей договір сторонами прочитаний, відповідає їх намірам та досягнутим домовленостям, тобто сам позичальник ОСОБА_1 при підписанні цього договору підтвердив, що цей договір відповідає його намірам та досягнутим його домовленостям з Банком.

Суд вважає, що на момент вчинення Кредитного договору сторони дотримали вимог ст. 203 ЦК України.

Суд не приймає до уваги покликання позивача про те, що кредитний договір не містить в собі умов, що є обов'язкові для даного виду договорів і не визначено сукупну вартість кредиту, не розраховано і не встановлено сумарну вартість по оплаті відсотків річних та сум щомісячних платежів по відсотках, що призвело до порушення прав споживача та завдало йому збитків, оскільки спростовується п.1.5.1.2 Кредитного договору, де передбачено, що проценти нараховуються щомісячно за методом факт/факт на фактичну заборгованість за кредитом починаючи з дати видачі кредиту до настання терміну, зазначеного п.1.5.1.1., а також п.3.1.5. Кредитного договору, де закріплено зобов'язання Банку здійснювати нарахування процентів за користування кредитом з моменту його видачі та до терміну, зазначеного в п.1.5.1.1 цього договору.

Судом встановлено, що перед укладенням кредитного договору №251 від 30.10.2006 року, на виконання вимог ч.2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" позичальника було повідомлено про умови споживчого кредитування, що підтверджується письмовим повідомленням про умови кредитування від 30.10.2006 року, власноручно підписаним позивачем. Зазначене письмове повідомлення про умови кредитування відповідають вимогам ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" і містять вичерпну інформацію про умови кредитування.

Перед укладенням договору та на виконання п.3.1.4 кредитного договору Банк виконав вимоги чинного законодавства і забезпечив позичальника у письмовій формі про умови кредитування, що свідчить, що при укладенні кредитного договору він був ознайомлений з умовами кредитування і він погоджувався з умовами кредитного договору.

Суд не приймає до уваги покликання позивача на те, що йому письмово не доведено про графік погашення боргу, оскільки спростовується власноручно підписаним ОСОБА_1 повідомленням про умови кредитування, де він особисто визначив, що рівними частинами, щомісячно та умовами п. 3.3.4 Кредитного договору.

Суд вважає, що кредитний договір укладено у відповідності до вимог чинного законодавства, підписано обома сторонами, що свідчить про погодження сторонами умов даного договору, ОСОБА_1 перед укладенням кредитного договору ознайомлено в письмовій формі з інформацією, необхідною для укладення відповідного договору, що підтверджено кредитною заявкою від 23.10.2006 року та повідомленням про умови кредитування від 30.10.2006 року.

Позивач не виконав зобов'язання перед Банком, що випливають із кредитного договору №251 від 30.10.2006 року, що підтверджується рішненням Стрийського районного суду Львівської області від 02.07.2012 року, рішенням апеляційного суду Львівської області від 01.10.2014 року у справі №1323/2-403/11. Відповідно відсутні підстави для припинення права застави за договором застави від 30.10.2006 року.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає необхідним відмовити в позові за безпідставністю позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 203, 215 ЦК України, суд

вирішив :

Відмовити в позові ОСОБА_1 до ПАТ "Державний ощадний банк України", приватного нотаріуса Стрийського нотаріального округу Бораковської О.Я. про визнання недійсним кредитного договору та припинення дії договору застави.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Суддя Сас С.С.