Справа №484/4349/14-ц 16.06.2015 16.06.2015 16.06.2015
Провадження №22-ц/784/1382/15
Головуючий першої інстанції: Закревський В.І.
Категорія: 39 Суддя-доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого Коломієць В.В.,

суддів Довжук Т.С., Шолох З.Л.,

при секретарі Горенко Ю.В.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Позивач вказувала, що 24 вересня 2014 року померла її мати ОСОБА_4 Окрім неї інших спадкоємців немає, заповіт померлою не складався.

Як вказала позивачка, відповідач є колишнім чоловіком її матері, в період шлюбу з яким вони за спільні кошти придбали квартиру АДРЕСА_1, оформивши право власності на імя відповідача. На думку позивачки, відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 СК України її матері ОСОБА_4 належало на праві власності ? частина цієї квартири, а тому згідно положенням ст. 1218 ЦК України вказане нерухоме майно входить до складу спадщини. Проте, звернувшись за оформленням своїх спадкових прав до нотаріуса, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, з тих підстав, що відсутній правовстановлюючий документ на квартиру на ім'я спадкодавця.

Посилаючись на те, що відповідач заперечує проти передачі їй у власність ? частини квартири та не надає правовстановлюючий документ на квартиру, внаслідок чого вона не може оформити в установленому порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, просила визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на ? частину спірної квартири.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 квітня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на ? частину квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи, просив його скасувати, та ухвалити нове - про відмову в задоволенні позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

У відповідності до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст.ст. 1296, 1297 цього ж Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Отже, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, а право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою та при відсутності правовстановлючого документа на спадкове майно.

Судом встановлено, і підтверджується матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про народження позивачка є донькою ОСОБА_5 (а.с. 6), яка з 9 червня 2001 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2, після одруження з яким мала прізвище «Васильєва» (а.с. 10). Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 5 листопада 2013 року їх шлюб був розірваний (а.с. 57).

За час перебування матері позивачки і відповідача у шлюбі 14 листопада 2008 року на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу ОСОБА_2 була придбана квартира АДРЕСА_3 (а.с. 11-13).

24 вересня 2014 року ОСОБА_4 померла (а.с. 77).

Згідно матеріалів спадкової справи № 68/2014 щодо майна померлої ОСОБА_4, заповіту на випадок своєї смерті остання не складала. Позивачка є її спадкоємцем першої черги. Окрім неї із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався. Відомостей щодо існування інших спадкоємців матеріали справи не містять. 10 квітня 2015 року приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_6 позивачці ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом як спадкоємиці ОСОБА_4 на ? частину квартири АДРЕСА_4. На інше спадкове майно свідоцтво не видавалось (а.с. 73-95).

Між тим, як вбачається з листа приватного нотаріуса Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_6 від 09.10.2014р., ОСОБА_3 було розяснено, що у разі відсутності у неї правовстановлюючих документів на квартиру на імя спадкодавця нотаріусом не може бути видано свідоцтво про право на спадщину та рекомендовано у даному випадку звертатися до суду (а.с. 5).

Згідно ч.3 ст.368 ЦК України та ст.60 СК України презумується, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності (крім майна, зазначеного у ст.57 СК України).

Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

За загальним правилом, встановленим ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України сторони зобов'язані довести ті обставини, на які вони посилаються в обґрунтування своїх вимог або заперечень, між тим відповідачем ніяких доказів на спростування факту належності спірної квартири до спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 або щодо рівності їх часток у зазначеному майні не було надано.

За таких обставин суд обґрунтовано визначив, що частка померлої ОСОБА_4 в праві спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_5 становила ?.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги існування перешкод для оформлення спадкових справ позивачки на частку спірної квартири в нотаріальному порядку, невизнання її права на спадкове майно відповідачем та відсутність правовстановлючого документу на спадкове майно на імя спадкодавця, висновок суду першої інстанції про наявність згідно ст.ст. 328, 392, 1218, 1261 ЦК України правових підстав для визнання за ОСОБА_3 права власності в порядку спадкування за законом на ? частину квартири АДРЕСА_5 також є вірним.

Такий висновок суду відповідає вимогам матеріального і процесуального права. Фактичні обставини встановлені судом повно та обєктивно, їм надано належний правовий аналіз, що обґрунтовано відображено в мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Доводи апеляційної скарги, що рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 5 листопада 2013 року про розірвання шлюбу ОСОБА_4 свідчить про відсутність між ними спору щодо поділу спільного майна, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки такі обставини даним судовим рішенням не були встановлені (а.с. 57). До того ж, з огляду на положення ч.1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. За такого, відсутність майнового спору на час розірвання шлюбу не змінює правовий режим майна, набутого за час шлюбу.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_3 звернулась з даним позовом до суду до спливу 6-місячного строку на прийняття спадщини, не мають правового значення, оскільки даний спір був вирішений судом вже після закінчення цього строку.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують вищевикладених висновків суду,

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді