АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/8107/15 Головуючий 1 інстанції - Лазарєв А.В.
Справа № 642/1972/15-ц Доповідач Кірсанова Л.І.
Категорія надання послуг
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Кірсанової Л.І.

суддів: Трішкової І.Ю., Котелевець А.В.

за участю секретаря - Асєєвої В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2015 року по справі за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення вартості спожитої теплової енергії,-

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2015 р. Позивач КП «ХТМ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів в сумі 14101 гр. 48 коп за бездоговірне споживання теплової енергії, а також судових витрат в сумі 243 гр. 60 коп.,. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачу ОСОБА_1 на праві власності належать нежитлові приміщення 1-го поверху №14-1, 14-5 в житловому будинку літ. «А-2», загальною площею 73,1 кв. м., за адресою: м. Харків, вул.. Бажанова Маршала, 4 з централізованою системою опалення, теплопостачання якого здійснює КП « ХТМ».

Відповідач, не уклавши договір на постачання теплової енергії, безпідставно отримує теплову енергію за рахунок позивача, яку позивач подає у централізовану систему опалення житлового будинку, де розташовані нежитлові приміщення відповідача.

За період без договірного користування, з 28.12.2012 р. по 14.04.2014 р., відповідачем безпідставно спожито теплової енергії на суму 14101 гр. 48 коп., яку просить стягнути з відповідача у відповідності до ст. ст. 1212, 1213 ЦК України.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував. Вважає, що відповідно до змісту ст.1212 ЦК України зазначена норма застосовується лише у випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої особи не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Відсутність укладеного договору купівлі-продажу теплової енергії, обов»язковість укладання якого лежить як на споживачеві так і на теплопостачальній організації, не породжують у сторін цивільних прав та обов»язків, пов»язаних з виконанням такого договору та виключають можливість застосування до них положень ст. ст. 1212, 1213 ЦК України. Також вказав, що позивач не надав суду доказів отримання відповідачем від позивача будь-яких пропозицій щодо укладання договору.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2015 року у задоволенні позову КП «Харківські теплові мережі» відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, КП «Харківські теплові мережі» звернулось з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення районного суду. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на незаконність та необгрунтованість рішення суду, невідповідність висновків суду обставинам справи. Вказує на те, що відсутність договору не являється підставою для звільнення від сплати за використану теплову енергію, оскільки законодавець не ставить у залежність від укладання договору обов'язок сплати наданих послуг. Таким чином, відсутність договору не значить, що відповідачі мають право користуватись послугами, які фактично надаються, та їх не сплачувати.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущений строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Проте, в даному випадку ухвалене судом першої інстанції рішення не відповідає зазначеним вимогам цивільного процесуального закону.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог КП «Харківські теплові мережі» про стягнення з ОСОБА_1 вартості спожитої теплової енергії в сумі 14101 грн. 48 коп., суд першої інстанції посилаючись на ст. ст.1212, 1213 ЦК України , виходив з того, що між КП «ХТМ» та ОСОБА_1 не укладався договір купівлі-продажу теплової енергії, обов»язковість укладання якого лежить як на споживачеві так і на теплопостачальній організації.Між сторонами відсутні правовідносини, пов»язані з купівлею-продажем теплової енергії, що виключає можливість стягнення з відповідача на користь позивача зазначених коштів з підстав безпідставно отримання ним теплової енергії, як продукту, пов»язаного з продажем його позивачем.

Судова колегія не може погодитися з вказаним висновком суду першої інстанції, так як вказаний висновок не обгрунтований, не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, та не заперечують сторони, що відповідачу ОСОБА_1 на праві приватної власності відповідно до договору купівлі-продажу від 28.12.2012 р. належать нежитлові приміщення першого поверху №14-1, 14-5 в житловому будинку літ. «А-2» загальною площею 73,1 кв. м, що розташовані за адресою: м. Харків, вул. Бажанова Маршала, 4 з централізованою системою опалення, теплопостачання якої здійснює КП «ХТМ» ( а. с. 4 - 5).

Права і обовязки виробників, виконавців, споживачів у сфері житлово-комунальних послуг встановлені Законом України від 24 червня 2004 року № 1875-1У (з наступними змінами) «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно пунктів 5, 10 ч. 3 ст. 20 вказаного Закону споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановленому законом чи договором розмірах.

Згідно ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обовязок споживача житлово-комунальних послуг своєчасно укласти договір на постачання теплової енергії. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку (ст. 25 Закону).

За положеннями п.п. 24, 25 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово - комунального господарства.

Відповідно до акту обстеження № 174/387 від 21.11.2013 року будинок № 4 за адресою м. Харків, вул. Бажанова Маршала, в якому знаходиться нежитлове приміщення ОСОБА_1 має централізовану систему опалення, яка є невідємною частиною будинку, Зазначене свідчить, про надходження теплопостачання до вищезазначеного будинку, що підтверджується актами підключення та відключення споживача від джерела теплової енергії №№ 174/18473 від 20.10.2012 р., 174/1722 від 14.04.2013 р., 174/1401 від 08.10.2013 р. Також вищезазначені акти підтверджують те, що відповідач є споживачем послуг постачання теплової енергії та отримує її в повному обсязі.

Посилання ОСОБА_1 на відсутність договору купівлі-продажу теплової енергії не можуть бути прйгняті до уваги.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Таким чином, між КП «Харківські теплові мережі» та ОСОБА_1 не вкладався договір про надання послуг з теплопостачання, але КП «ХТМ» надавалися централізовано в нежитлове приміщення належне ОСОБА_1 тепло на його обігрів, що відповідно до положень ст. 11 ЦК України свідчить про виникнення між сторонами цивільних прав та обовязків.

Оскільки обовязковость укладення договору купівлі-продажу теплової енергії лежить як на споживачеві так і на теплопостачальній організації, слід зазначити, що представник КП «ХТМ» пояснив, що відповідачу за місцем реєстрації, а саме за адресою: АДРЕСА_1 був направлений лист із договором № 14451 від 01.11.2013 року купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді з проханням його підпису. Вказане підтверджується матеріалами справи, а саме фіскальним чеком «Укрпошта» з датою відправлення 28.01.2014 року.

Посилання відповідача на те, що він не отримував від КП «Харківські теплові мережі» жодного листа з пропозицією укладання договору не обгрунтоване та не підтверджується жодними доказами.

Також зауваження відповідача на відсутність договору не являється підставою для звільнення від сплати за використану теплову енергію, оскільки законодавець не ставить у залежність від укладання договору обов'язок сплати наданих послуг. Таким чином, відсутність договору не значить, що відповідачі мають право користуватись послугами, які фактично надаються, та їх не сплачують.

Згідно ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з наведеного колегія суддів, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що згідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

За таких обставин судова колегія апеляційну скаргу КП «Харківські теплові мережі» задовольняє, рішення районного суду скасувує, постановляє нове рішення.

Керуючись ст.ст. 303,304, п.2 ч. 1 ст. 307, 309, 313, 316, 317, 319, 323, 324 ЦПК України колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2015 року скасувати, постановити нове рішення.

Позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» вартість спожитої теплової енергії в сумі 14101 грн. 48 коп.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ: СУДДІ: