АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/5074/14-ц Номер провадження 22-ц/786/1695/15Головуючий у 1-й інстанції Андрієнко Г.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Чічіля В.А.,

Суддів: Кузнєцової О.Ю., Панченка О.О.,

за участю секретаря: Самойлової М.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою державного виконавця Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавської міськрайонного управління юстиції на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 23 квітня 2015 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавської міськрайонного управління юстиції, скасування довідки-розрахунку державного виконавця,-

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, у якій просив скасувати довідку-розрахунок від 3 лютого 2014 року державного виконавця Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського МУЮ стосовно заборгованості ОСОБА_2 за виконавчим листом №2-2556, виданим 19 березня 2004 року Октябрським районним судом м. Полтави.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 23 квітня 2015 року закрито провадження у справі за скаргою на дії державного виконавця.

Повернуто ОСОБА_2 помилково сплачений судовий збір у сумі 243,60 грн. згідно чеку ПАТ КБ «ПриватБанк» №1707 від 14 квітня 2014 року.

Стягнуто з Октярбського ВДВС Полтавського МУЮ на користь ОСОБА_2 сплачений ним судовий збір за подачу апеляційної скарги у сумі 121,80 грн. відповідно до квитанції ПАТ КБ «ПриватБанк» №BPL125.630635.1 від 20 лютого 2014 року та 170,50 грн. відповідно до квитанції АТ «ОСОБА_3 Аваль» №NOQ6V57221 від 14.07.14 року, а всього 292,30 грн.

Не погодившись з даною ухвалою суду, її в апеляційному порядку оскаржено Октябрським відділом ДВС Полтавської МУЮ, в апеляційній скарзі просить ухвалу місцевого суду у частині стягнення з виконавчої служби судових витрат скасувати як таку, що постановлена судом з порушенням норм процесуального права, а у решті залишити без змін. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ст. 388 ЦПК України не передбачено стягнення судових витрат з виконавчої служби у випадку закриття провадження, крім того, Октябрський відділ ДВС Полтавської МУЮ не є розпорядником коштів.

Перевіривши матеріали позовної заяви, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу слід відхилити.

Відповідно до п. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

З матеріалів справи вбачається, що оскарження ОСОБА_2 дій державного виконавця у даній справі стосувалось скасування довідки-розрахунку державного виконавця Октябрського відділу ДВС Полтавського МУЮ від 3 лютого 2014 року щодо заборгованості ОСОБА_2 за виконавчим провадженням, відкритим по примусовому виконанню виконавчого листа №2-2556, виданого 19 березня 2004 року Октябрським районним судом м. Полтави.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 14 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 23 червня 2014 року, відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 жовтня 2014 року скасовано ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 23 червня 2014 року, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У звязку з апеляційним та касаційним оскарженням ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 14 травня 2014 року, згідно з вимог Закону України «Про судовий збір», ОСОБА_2 сплачувався судовий збір у розмірі 121,80 грн. (а.с. 75) та 170,50 грн. (а.с. 106), відповідно, за апеляційний та касаційний розгляд справи.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 19 листопада 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 14 травня 2014 року скасовано, матеріали справи повернуто до місцевого суду на новий судовий розгляд.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про закриття провадження у справі та стягуючи з Октябрського відділу ДВС Полтавського МУЮ на користь ОСОБА_2 понесенні останнім судові витрати, місцевий суд виходив з фактичної відмови ОСОБА_2 від підтримання вимог скарги на дії державного виконавця щодо скасування довідки-розрахунку, у звязку з тим, що всі довідки-розрахунки заборгованості по аліментам за виконавчим листом №2-2556/2004, виданим Октябрським районним судом м. Полтави від 19 березня 2004 року, що знаходиться на виконанні у Октябрському відділі ДВС Полтавського МУЮ, були скасовані постановою начальника цього відділу ДВС від 19 серпня 2014 року.

Колегія суддів вважає такі висновки місцевого суду щодо стягнення з виконавчої служби судових витрат вірними та такими, що відповідають змісту положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, оскільки у даному випадку має місце не підтримання ОСОБА_2 своїх вимог скарги на дії державного виконавця унаслідок їх задоволення відділом ДВС Полтавського МУЮ у позасудовому порядку.

Твердження апелянта, з посиланням на ст. 388 ЦПК України, щодо відсутності підстав для покладення місцевим судом на відділ державної виконавчої служби обовязку відшкодування заявнику судових витрат, повязаних з розглядом скарги, оскільки у даному випадку суд не задовольнив скаргу заявника, не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Дійсно, відповідно до ст. 388 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Положеннями цієї статті передбачено відшкодування на користь держави судових витрат, від сплати яких звільняється особа, що подає скаргу на дії державного виконавця.

Між тим, ст. 3 Закону України «Про судовий збір» визначає, що за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення справляється судовий збір.

Протягом усього судового розгляду Октябрським відділом ДВС Полтавського МУЮ не визнавались вимоги скарги, що потягнуло за собою апеляційне та касаційне оскарження ОСОБА_2 судових рішень, що ухвалювались у справі, та понесення ним витрат по сплаті судового збору.

Фактична ж відмова ОСОБА_2 від підтримання вимог скарги повязана з діями виконавчої служби щодо скасування оспорюваної довідки-розрахунку, вчиненими вже після оскарження ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 14 травня 2014 року у апеляційному та касаційному порядку.

За таких обставин, застосування місцем судом загальних положень ст. 89 ЦПК України щодо відшкодування судових витрат у даному випадку є обґрунтованим.

Слід зазначити, що постанова начальника Октябрського відділу ДВС Полтавського МУЮ від 19 серпня 2014 року надана до апеляційного суду лише на стадії нового розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 14 травня 2014 року, після скасування ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 жовтня 2014 року попередньої ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 23 червня 2014 року.

Характерною є й та обставина, що постанова начальника Октябрського відділу ДВС Полтавського МУЮ від 19 серпня 2014 року винесена за день до відкриття касаційного провадження (ухвала судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 серпня 2014 року) та надана до апеляційного суду лише у листопаді 2014 року (а.с. 134).

Також у справі відсутні докази того, що постанова Октябрського відділу ДВС Полтавського МУЮ від 19 серпня 2014 року взагалі направлялась ОСОБА_2

Посилання апелянта, що Октябрський відділ ДВС Полтавського МУЮ не є розпорядником коштів та не може відшкодовувати судові витрати, є безпідставним, оскільки положеннями ст. 388 ЦПК України, на які, зокрема, посилається відділ ДВС у доводах апеляційної скарги, прямо передбачено відшкодування витрат щодо сплати судового збору виконавчою службою.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, підстав для її скасування не вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312 п. 1, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу державного виконавця Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міськрайонного управління юстиції відхилити.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 23 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий у справі: ОСОБА_1

Судді: О.Ю. Кузнєцова

ОСОБА_4

З оригіналом згідно:

суддя В.А. Чічіль