Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2015 року Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Мавроді Р.Ф.

при секретарі Овчинніковій Ю.О.

за участю прокурорів Фоменко М.В.,Красюк І.В.,Перекупка К.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника відповідачів ОСОБА_5

представника третьої особи ОСОБА_6

третіх осіб ОСОБА_7, ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа орган опіки та піклування Добропільської міської ради, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про позбавлення батьківських прав та призначення піклувальника,

В С Т А Н О В И В :

17 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи орган опіки та піклування Добропільської міської ради, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про позбавлення батьківських прав та призначення піклувальника мотивуючи тим, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по справі - є її рідні батьки. Треті особи - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - її бабуся та дідусь. Вона вже з 2002 року проживає окремо від батьків разом із бабусею та дідусем, які займаються її вихованням, годуванням та лікуванням, тому що вона з народження хворіє на дитячий церебральний параліч, спастична диплегія зі стійкими вираженими руховими порушеннями у вигляді нижнього спастичного парапареза з порушенням функції ходьби. Раніше вона зовсім не могла рухатися. Лише за допомогою бабусі та дідуся, які постійно займаються її лікуванням вона стала рухатися за допомогою спеціальних опорних пристосувань. Батьки вихованням її не займаються, вживають алкогольні напої, матеріально не забезпечують, долею її не переймаються, усунулися від виконання своїх батьківських обов'язків, не утримують її, хоча отримують державну допомогу на неї, не піклуються. Вона добре себе відчуває разом із бабусею та дідусем, їй сподобається проживати разом з ними. У неї ще є рідні братик та сестра, які її відвідують. Батьки її майже не провідують, не дзвонять. У зв'язку з тим, що вона не бачить нічого хорошого від своїх батьків, бажає позбавити їх батьківських прав відносно неї.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили позбавити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 батьківських прав відносно ОСОБА_1 та призначити її піклувальником бабусю ОСОБА_7

Відповідачі та їх представник в судовому засіданні заперечували проти позбавлення їх батьківських прав відносно доньки ОСОБА_1 та пояснили, що дійсно вона з 2008, а ні з 2002 року , як вказує позивач, проживає разом з бабусею ОСОБА_7 та дідусем ОСОБА_8, які є батьками відповідачки ОСОБА_4 Домовленість про проживання ОСОБА_1 разом з бабусею і дідусем з 2008 року була взаємною і добровільною, тому що у них є ще двоє спільних малолітніх дитини, квартира маленька, матеріальне становище в сім'ї важке, а ОСОБА_1 у зв'язку з її захворюванням потрібні особливі умови і догляд, а їх побутові умови не можуть повною мірою забезпечити дочці належні умови нормального життя, знову ж таки з урахуванням її фізичних вад. Відповідачка не може знайти постійну роботу, відповідач після отриманої травми залишився інвалідом, йому протипоказана важка фізична праця. Між тим, вони утримують трьох дітей настільки, наскільки це можливо. Не погоджуються з тим, що вони зовсім не піклуються про ОСОБА_1, допомагають як можуть, цікавляться її навчанням. Спиртними напоями вони не зловживають, а живуть як звичайні люди. Вважають, що причиною виникнення позову їхньої дочки про позбавлення їх батьківських прав це результат тривалих конфліктів і неприязних відносин батьків відповідачки - третіх осіб ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - з відповідачами. Саме вони не сприяють зближенню їх з дитиною, тому ОСОБА_1 налаштована негативно. Хоча вони дуже вдячні їм за реальну та таку необхідну допомогу своїй доньці. Вони не проти, щоб дитина проживала разом з ними, але ж їй самої подобається проживати разом з дідусем та бабусею. Вважають, що позов необґрунтований, є результатом помилки дівчинки і певного впливу на неї батьків відповідачки, просять у задоволенні позову відмовити, тому що батьки бувають лише один раз.

Треті особи ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтримали позовні вимоги своєї онуці та пояснили, що дійсно навіть пів свого життя разом з ними в їх квартирі проживає позивач. Дівчинка інвалід з дитинства і вони щиро та у повному обсязі піклуються про неї, годують, допомагають у навчанні, постійно лікують за свої гроші. Між тим, на їх думку, батьки онуці самоусунулися від виховання доньки, не спілкуються з нею, матеріально не допомагають, вживають спиртні напої. Як вказала ОСОБА_7, питання щодо проживання саме з ними ОСОБА_1, була їх ініціатива, тому що онука, на їх погляд, не змогла б у повної мірі, проживаючи разом з батьками, отримати належну любов та виховання, також приймаючи до уваги її стан здоров'я. Тому вважають позбавлення батьківських прав своєї доньки ОСОБА_4 та зятя ОСОБА_3 відносно онуки ОСОБА_1 доцільним і правильним. Підтримали призначення ОСОБА_7 піклувальником над позивачкою.

Представник органу опіки та піклування Добропільської міської ради, діюча на підставі довіреності, надала суду письмові висновки про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відносно їх доньки ОСОБА_1 та призначення піклувальником над неї ОСОБА_7, тому що після певних досліджень поведінки та ставлення до дитини батьків та її бабусі та дідуся, існують для цього підстави.

У своєму висновку присутній в судовому засіданні прокурор висловив свої заперечення проти задоволення позову, вважає, що позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх доньки ОСОБА_1 при тих життєвих обставинах, які склалися та були дослідженні при розгляді справи не можуть відповідати інтересам дитини. У прокурора протягом всього розгляду справи склалася думка про нещирість поглядів позивачки та самостійного звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав її батьків. Просила у позові відмовити та залучити до справи письмові промови у судових дебатах.

Вислухавши пояснення та доводи всіх учасників процесу, пояснення допитаних у судовому засіданні свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

При розгляді цивільної справи за позовом про позбавлення батьківських прав суд керується положеннями нормативних документів міжнародного права, Конвенції про права дитини, діючими законодавчими актами України - Законом України «Про охорону дитинства», Сімейним Кодексом України, рекомендаціями Пленуму Верховного Суду України тощо.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 року , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 10.07.2001 року. Батьками ОСОБА_1 є відповідачі - ОСОБА_3 та ОСОБА_4(а.с.9).

Право позивачки, яка досягла чотирнадцяти років, самостійно звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав регламентується положеннями ст. 165 СК України.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 грудня 1999 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження НОМЕР_2 (а.с.131).

Від шлюбу відповідачі, крім доньки ОСОБА_1 ( позивачки), ще мають двох сумісних дітей: ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копіями свідоцтв про народження НОМЕР_1 та НОМЕР_3 відповідно. (а.с.89,90).

Треті особи - ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_18.23.08.1960 р.н. - перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.11.1979 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_4 від 10.11.1979 року.(а.с.9).

Згідно копії свідоцтва про народження НОМЕР_5 від 07.08.1980 року відповідачка ОСОБА_4 є донькою ОСОБА_8 та ОСОБА_7(а.с.11).

Відповідно до копії особистого рахунку та довідки КП «ДСЄЗ», позивач ОСОБА_1 зареєстрована разом із батьками та братом і сестрою за адресою м. Добропілля м-н Молодіжний 36/31(а.с.51,52).

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується висновком виконкому Добропільської міської ради неповнолітня позивачка ОСОБА_1 навчається у 8-му класі в ЗОШ №19 м. Добропілля на індивідуальному навчанні, як інвалід з дитинства. ОСОБА_12 близько 6 років разом з бабусею ОСОБА_7 та дідусем ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_1. (а.с.58).

Позивачка з дитинства страждає на дитячий церебральний параліч, спастична диплегія зі стійкими вираженими руховими порушеннями у вигляді нижнього спастичного парапареза з порушенням функції ходьби, що підтверджується копіями медичних документів(а.с.19,26-33).

Згідно положень ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Розглядаючи у судовому засіданні суть позовних вимог, а саме вимоги неповнолітньої ОСОБА_1 про позбавлення її батьків батьківських прав, суд встановив, що між відповідачами (батьками позивачки) і третіми особами - батьками відповідачки ОСОБА_4, протягом довгих років склалися складні, деколи, неприязні стосунки, природа і причина яких так і не була озвучена ніким з учасників процесу.

Дійсно, за взаємною домовленістю між батьками позивачки та батьками відповідачки, з грудня 2008 року було вирішено визначити тимчасовим (на невизначений термін) місцем проживання неповнолітньої ОСОБА_1 за місцем проживання її бабусі і дідуся (третіх осіб ОСОБА_7 і ОСОБА_8.). Це підтверджується письмовими заявою ОСОБА_7 (матері відповідачки) і розпискою відповідачки ОСОБА_4 (а.с.74,75).

Підставами, які стали причиною для неповнолітньої позивачки звернутися до суду з позовом про позбавлення її батьків батьківських прав відносно неї, це - з її та її представника слів - ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, з елементами жорстокого поводження з дитиною та також зловживання батьками алкогольними напоями.

Відповідно до п. 15,16 положень Пленуму ВСУ від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав , що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об"єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав , суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них.

Так, твердження позивачки та її представника про, нібито, жорстоке поводження батька ОСОБА_14 - ОСОБА_3 з нею, а також зловживання відповідачами алкогольними напоями не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Факт про колись замах батька на позивачку ножем, крім слів, вказаних у складеному представником позивача позові, нічим більше підтверджений не був, тому є сумнівним та не доведеним.

По-друге: посилення позивачки на часті випадки вживання алкогольних напоїв батьками у її присутності також не знайшли свого підтвердження в ході судового слухання.

Посилення представника позивачки на негативну виробничу характеристику відповідачки ОСОБА_4 та на те, що вона у грудні місяці 2014 року перебувала у лікарні у алкогольній комі ( насправді у мозкової комі на фоні механічної асфіксії) не свідчить про хронічну залежність від алкоголю, тому ці доводи є недоречними та не можуть бути розцінені судом як підстави для вирішення питання про позбавлення батьківських прав. (а.с.45-47).

Так, допитана в судовому засіданні в якості свідка завуч школи ОСОБА_15 пояснила, що ОСОБА_1 перебуває на індивідуальному навчанні за місцем проживання. Між її батьками та бабусею і дідусем була усна домовленість щоб дівчинка проживала разом із бабусею. ОСОБА_9 вона жодного разу не чула про бажання позбавити її батьків батьківських прав. Можливо мати дівчинки недостатньо приділяє уваги доньці, але ж вона постійно відвідує школу, батьківські збори і не відмовляється від того, щоб забрати доньку додому.

Свідок ОСОБА_16, яка працює вчителькою у школі показала, що ОСОБА_9 гарно відчуває себе разом із бабусею та дідусем. З ними вона проживає за усною домовленістю із мамою. Відносини у неї з батьками складні внаслідок складних взаємовідносин її батьків з батьками її матері. Вважає родину ОСОБА_4 нормальною сім'єю з нормальними житловими умовами життя.

Свідок ОСОБА_17 показала, що відповідач ОСОБА_4 цікавиться донькою, але ж через конфліктні відносини зі своїми батьками, не в повної мірі може приділяти увагу доньці. Фактів зловживання відповідачкою спиртних напоїв не пам'ятає.

Допитана у якості свідка психолог школи ОСОБА_18 показала суду, що знайома з усією родиною Коваленко-Зінченко дуже добре. Спочатку мама особисто носила доньку ОСОБА_18 в школу, потім за домовленістю дівчинка стала проживати з бабусею та дідусем та проходити індивідуальне навчання. Там їй дуже подобається. Але ж через конфліктну обстановку мається брак співвідносин між батьками та донькою. Пам'ятає розмову із бабусею ОСОБА_7, котра висловлювала бажання звернутися до суду про позбавлення своєї доньки та зятя батьківських прав відносно ОСОБА_18, але ж вона досягла такого віку, що може бути самостійною позивачкою. Як психолог вважає, що дівчинка не змогла б самостійно зважитися на звернення до суду з даним позовом та повністю розуміти значення своїх вимог та подальші наслідки. Що стосується її матері, вона жодного разу не бачила ОСОБА_4 у нетверезому стані, хоча бачить її досить часто.

Складність взаємних співвідносин також відображена у висновку щодо вивчення психологічного стану ОСОБА_1, яка відчуває емоційне відчуження, конфліктність у родині та надмірну емоційну напругу, відчуття невпевненості , потребу в захисті і турботі. (а.с.18).

У статті 3 Конвенції про права дитини ( 20 листопада 1989 року) вказано, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Підстави для позбавлення батьківських прав, передбачені ст..164 СК України, подані вичерпно, хоча і з використанням понять «жорстоко», «ухиляється», які належить оцінити суду. Тому жодні інші обставини, наприклад, ухилення матері чи батька від утримання дитини, не можуть призвести до позбавлення батьківських прав.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому суд вважає, що у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Якщо такий результат не передбачається, позбавлення батьківських прав не дасть дитині полегшення.

Вивчаючи родину відповідачів, в судовому засіданні встановлено:

Сім'я ОСОБА_1 мешкає в 5-ти поверховому будинку на 1-му поверсі в 2-х кімнатній квартирі. Родина складається з 5-х осіб: відповідачів та трьох їх сумісних неповнолітніх дітей.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання родини від 13.06.2013 року, санітарно-гігієнічні норми та умови проживання задовільні. Квартира потребує ремонту, але ж в неї є всі необхідні для проживання речі, відносини в родині добрі. (а.с.72).

Інші двоє дітей навчаються у школі, характеризуються позитивно.

Відповідачка тимчасово не працює, відповідач є інвалідом 3-ї групи, працює. Доход родини становить 2000-2300 грн. щомісяця. За місцем проживання родина характеризується позитивно, що також підтверджується поясненнями сусідів. (а.с.60,61).

ОСОБА_19 не перебуває на внутрішньошкільному контролі ( а.с.59), відповідачі на обліку у лікарів нарколога або психіатра не перебувають.

Згідно ч.2 ст. 151 СК України, батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати їх на виховання фізичним та юридичним особам.

Ті обставини, що відповідачі недостатньо спілкується з дитиною, що матеріальна допомога, яку вони надають є взагалі не помітною, не свідчить про те, що вони умисно ухиляється від виховання дитини.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачі кохають свою доньку і бажають приймати участь у її вихованні. Але ж обстановка , яка склалася між відповідачами та родиною ОСОБА_7 позбавляє можливості вільно та без конфліктів спілкуватися з донькою, що протягом декілька років залишила негативний слід у свідомості позивачки, а кроки до примирення і спільного рішення сімейних проблем між близькими родичами не відбуваються. Недостатній матеріальний стан відповідачів, неможливість надавати матеріальну допомогу в значному розмірі не є підставами для позбавлення батьківських прав. Відповідачі проявляють батьківську турботу про дитину в межах своїх можливостей, а домовленість про місце проживання позивачки є особистим правом.

Згідно з частиною шостою ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Проте із наданого суду висновку , який містить в собі протиріччя, не вбачається, на підставі яких, безумовних відомостей орган опіки та піклування вважав доцільним позбавити батьківських прав відповідачів, що б відповідало інтересам дитини.

З урахуванням цих обставин та встановлених фактів, суд не може погодитися з висновком органу опіки та піклування.

На підставі викладеного, аналізуючи всі обставини в їх сукупності, керуючись тільки інтересами неповнолітньої позивачки, дослідивши доводи учасників та матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність дійсних і безумовних підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 і ОСОБА_4 щодо їхньої дочки ОСОБА_1, яке не сприятиме інтересам дитини, а лише ще більше роз'єднає її з батьками, внаслідок чого дівчинка може відчути себе самотньою і неповноцінною. Суд вважає позовні вимоги необгрунтованими, надуманими та не щирими.

Відповідно до ст.243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. У зв'язку із вищезазначеним, вирішення цього питання вважається безпідставним.

Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

На підставі ст. ст.150-155, 164-167, 243-251 Сімейного Кодексу України, керуючись ст. ст. 5, 10, 60,88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа орган опіки та піклування Добропільської міської ради, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про позбавлення батьківських прав та призначення піклувальника відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Надруковано власноручно в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Повний текст рішення виготовлений 14 червня 2015 року.

Головуючий суддя Р.Ф. Мавроді

09.06.2015