Справа № 161/2074/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Крупінська С.С.
Провадження № 22-ц/773/911/15 Категорія: 19 Доповідач: Осіпук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Осіпука В. В. ,

суддів - Матвійчук Л. В., Мудренко Л. І.,

при секретарі Губарик К. А.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивачів ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсним договору про відступлення частки в статутному капіталі, за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 квітня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_1, ОСОБА_4 звернулись в суд із зазначеним позовом. Покликались на те, що вони разом із ОСОБА_7 були учасниками СГ ТзОВ «Україна». Їх частки у статутному капіталі товариства становили по 20 %, а частка ОСОБА_7 дорівнювала 60 %. 7 жовтня 2013 року загальними зборами учасників товариства, які були визнані недійсними рішеннями господарських судів, їх було виключено зі складу учасників товариства, а ОСОБА_7 стала одноосібним 100 % власником статутного капіталу даного товариства. 27 липня 2014 року, перебуваючи на стаціонарному лікуванні у Луцькій міській клінічній лікарні, ОСОБА_7 померла.

Крім того позивачі зазначали, що 28 липня 2014 року між ОСОБА_7, в інтересах якої діяв за довіреністю ОСОБА_8, і відповідачем ОСОБА_5 було укладено нотаріально посвідчений договір відступлення частки у статутному капіталі. За умовами якого ОСОБА_7 за плату передала у власність ОСОБА_5 майно, що складається з 100 % частки у статутному капіталі СГ ТзОВ «Україна». В цей же день, нотаріально посвідчивши довіреність, ОСОБА_5 уповноважила ОСОБА_8 здійснювати управління і розпорядження від її імені вказаним майном товариства.

Даний договір відступлення частки у статутному капіталі товариства було затверджено на загальних зборах його членів проведених 26 липня 2014 року, а відповідні зміни до статутних документів СГ ТзОВ «Україна» внесені державним реєстратором 15 серпня 2014 року за зверненням повіреного ОСОБА_8, який діяв в інтересах довірителя ОСОБА_5

Вважаючи свої права як співвласників статутного капіталу СГ ТзОВ «Україна» та учасників цього товариства оспорюваним договором порушеними, позивачі просили суд визнати цей договір недійсним.

29 квітня 2015 року рішенням Луцького міськрайонного суду позов задоволено, визнано недійсним договір про відступлення частки у статутному капіталі від 28 липня 2014 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 і посвідчений приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу ОСОБА_9

В поданій на рішення апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_3 просить його скасувати як незаконне і необґрунтоване, прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що на час укладення оспорюваного договору про відступлення частки в статутному капіталі товариства, одна із його сторін померла, а отже і з її смертю припинилась дія виданої нею довіреності, яка давала право повіреній особі від її імені укладати цей договір.

Такий висновок суду є правильним.

Згідно ст. ст. 237 ч. 1, 244 ч. ч. 1, 3 ЦК України представництвом є правовідношення в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 248 цього Кодексу представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності.

Встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 10 лютого 2011 року ОСОБА_7 видала нотаріально посвідчену довіреність ОСОБА_8, якою уповноважила його бути її представником у взаємовідносинах з підприємствами, установами, організаціями, іншими громадянами, органах нотаріату, з питань управління та розпорядження (продажу, обміну) належною їй на праві власності часткою в статутному фонді СГ ТзОВ «Україна». Довіреність видана без права передоручення повноважень третім особам та дійсна до припинення повноважень (а. с. 72).

28 липня 2014 року ОСОБА_8, діючи в межах наданих йому вказаною довіреністю повноважень від імені ОСОБА_7, уклав з ОСОБА_5 нотаріально посвідчений договір відступлення частки у статутному капіталі, за яким ОСОБА_7 передала у власність ОСОБА_5 за визначену грошову суму майно 100 % частки у статутному капіталі СГ ТзОВ «Україна», що знаходиться в с. Баїв, вул. Перемоги, 1, Луцького району, Волинської області (а. с. 82 83).

Крім того встановлено, що ОСОБА_7 з 23.07.2014 року знаходилась на стаціонарному лікуванні у Луцькій міській клінічній лікарні, де 27 липня 2014 року о 17 годині 30 хвилин померла (а. с. 88-102, 104).

Отже наведені обставини свідчать про те, що повноваження представника ОСОБА_8 на вчинення будь-яких дій, в тому числі укладення договорів від імені довірителя ОСОБА_7, припинилися з моменту її смерті тобто з 27.07.2014 року з 17 години 30 хвилин.

Згідно ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 цього Кодексу підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Оскільки оспорюваний позивачами договір був вчинений уповноваженою особою ОСОБА_8 в інтересах довірителя ОСОБА_7 на підставі довіреності, дія якої на той час припинилася, то суд першої інстанції цілком підставно і обґрунтовано визнав цей договір недійсним.

Таким чином, рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу відповідно до ст. 308 ЦПК України слід відхилити.

Покликання апелянта на те, що факт смерті ОСОБА_7 мав місце 28 липня 2014 року як це зазначено у свідоцтві про її смерть, а отже підстав для визнання договору недійсним у суду першої інстанції не було, на думку колегії суддів не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються іншими наявними в матеріалах справи достовірними доказами, яким суд дав вірну правову оцінку.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 відхилити, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 квітня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді