Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 219/4628/14Головуючий у 1-й інстанції Радченко Л.А.
№22-ц/778/3158/15Суддя-доповідач Гончар М.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Стрелець Л.Г.

суддів Каракуші К.В., Гончар М.С.

при секретарі Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Управління молодіжної політики та у справах дітей Артемівської міської ради про позбавлення батьківських справ

ВСТАНОВИЛА:

28.08.2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вищезазначеним позовом, який у подальшому уточнила (а.с.178-179) та в якому просила на підставі ст. 164 ч. 1 п. 2 СК України позбавити відповідача батьківських прав стосовно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2

В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що з 09.07.2007 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано згідно із рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15.12.2009 року. Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які після розірвання шлюбу проживають із нею. Після розірвання шлюбу відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню дітей, з серпня 2012 року жодного разу не зустрічався з дітьми, не вітав дітей з днем народження, не дарував подарунків, не цікавився їх життям, навчанням, станом здоров'я та духовним розвитком.

Станом на 01.01.2015року відповідач має заборгованість по аліментам понад 27 000,0 грн. на кожну дитину. Таким чином, відповідач без поважних причин самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 березня 2015 року в задоволенні позовних вимог позивача у цій справі відмовлено.

Попереджено відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей.

Покладено на Управління молодіжної політики та у справах дітей Артемівської міської ради контроль за виконанням ОСОБА_3 батьківських обов'язків щодо малолітніх дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідач та третя особа із зазначеним рішенням суду першої інстанції погодились, останнє в апеляційному порядку не оскаржували.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі просила рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач електронною поштою надіслав на адресу апеляційного суду письмові заперечення на вищезазначену апеляційну скаргу позивача (т.с 2 а.с. 12-14).

У судове засідання 11.06.2015 року повідомлені з додержанням вимог ст. 74-77 ЦПК України апеляційним судом всі особи, які беруть участь у цій справі, не з'явились, клопотань про відкладення розгляд цієї справи апеляційному суду не подавали.

10.06.2015 року апелянт - позивач ОСОБА_2 подала апеляційному суду електронною поштою заяви (т.с. 2 а.с. 15-16), в якій зазначала, що перебуває у зоні АТО, тому не заперечує проти розгляду цієї справи без неї, від відеоконференції відмовляється.

Відповідач про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістив.

Третя особа подала апеляційному суду поштою заяву (т.с. 2 а.с. 7-8), в якій просила дану справу розглядати без участі її представника.

При вищевикладених обставинах, колегія суддів визнала неповажною причини неявки у дане судове засідання всіх осіб, які беруть участь у цій справі, та ухвалила розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутністю останніх.

В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_2 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із п.2 ч.1 ст.307 ЦПК за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право його скасувати і ухвалити нове рішення по суті.

Відповідно до ст. 309 ч. 1 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для вирішення справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення останнього батьківських прав відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, суд першої інстанції керувався ст. ст. 3, 10 - 11, 59, 60, 157, 208, 209, 212, 214 - 215 ЦПК України, ст. 16 ЦК України, ст. ст. 164-166 СК України, постановою Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року за №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» та виходив із то, що під час розгляду цієї справи не встановлено обставин, які на теперішній час є беззаперечними підставами для позбавлення відповідача батьківських прав.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на наступне.

Встановлено, що сторони у цій справі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 09.06.2007 року (свідоцтво про шлюб, копія т.с. 1 а.с.11). Шлюб розірвано на підставі рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16.12.2009 року (копія тс. 1 а.с.8), актовий запис № 86 від 24.03.2010 року (свідоцтво про розірвання шлюбу, копія т.с. 1 а.с.12).

Від цього шлюбу сторони мають малолітніх дітей - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтва про народження, копії т.с. 1 а.с.9-10).

Після розірвання шлюбу між сторонами діти проживають (зареєстровані) разом із матір'ю - позивачем ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (довідка т.с 1 а.с.6).

Крім того, ця обставина у суді першої інстанції сторонами була визнана та не підлягає доказуванню в силу вимог ст. 61 ч. 1 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_3 перебуває у другому шлюбі, від якого має третю дитину, та без поважних причин самоусунувся від виконання своїх обов'язків, як батька, по вихованню малолітніх дітей - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, не піклується про здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток останніх.

Цей факт підтверджується наступними наявними у матеріалах цієї справи доказами:

· поясненнями позивача ОСОБА_2, за змістом яких з серпня 2012 року ОСОБА_3 жодного разу не відвідав дітей, не займається їх вихованням, духовним розвитком, не цікавиться їх життям, здоров'ям тощо, має місце значна заборгованість по аліментам;

· медичними довідками Артемівської дитячої лікарні від 22.08.2014 року (т.с. 1 а.с.13-14), за змістом яких лікарняні листи по догляду за дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 видавались лише матері;

- довідками дошкільного навчального закладу комбінованого типу, ясла-садок № 49 «Кріпиш» від 18.08.2014 року (т.с 1 а.с.15-16), за змістом яких вихованням дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 займається мати. Батько ОСОБА_3 практично не приймає участь у вихованні дитини в межах дошкільного закладу (не відвідує батьківські збори, відкриті заходи (заняття, свята, розваги), не поповнює батьківські фонди. Останнє відвідування батьком ОСОБА_5 в дошкільному закладі відбулося в листопаді 2013 року;

- показами свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11;

- висновком органу опіки та піклування Артемівської міської ради від 25.06.2014 року (т.с. 1 а.с.35-36), за змістом якого ОСОБА_3 самоусунувся без поважних причин від виховання та утримання дітей, тому, виходячи з інтересів дітей, орган опіки та піклування вважав за доцільне позбавити відповідача батьківських прав щодо дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Крім того, відповідач ОСОБА_3 ухиляється від утримання малолітніх дітей - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 Заборгованість по аліментам ОСОБА_3 станом на 01.01.2015 року на дочку ОСОБА_5 та сина ОСОБА_4 складає по 28 312,78 грн. на кожного (довідка - розрахунок державного виконавця ВДВС Артемівського МРУЮ тс. 1 а.с.172-173).

При цьому, наявність будь-яких кредитних зобов'язань відповідача не звільняє останнього від своєчасної сплати аліментів на дітей (т.с 1 а.с.111).

Позитивні характеристики відповідача з місця роботи, проживання, спортивних об'єднань (т.с 1 а.с.159-1161) не свідчать про належне виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків відносно дітей.

Однак, суд першої інстанції не надав належної оцінки цим доказам у справі, не сприяв всебічному та повному з'ясуванню обставин цієї справи та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав відносно дітей під час ухвалення оскаржуємого рішення у цій справі.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що звернення ОСОБА_3 лише у жовтні 2014 року до органу опіки та піклування та отримання рішення виконкому Артемівської ради від 12.11.2014 року № 254 щодо встановлення порядку побачення з дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (т.с. 1 а.с. 115) є способом захисту ОСОБА_3 у цій справі, а не наявністю будь-яких перешкод з боку матері у спілкуванні батька з дітьми чи реальним бажанням батька спілкуватися із дітьми, оскільки воно відбулось лише після того, як ОСОБА_2 звернулась 28.08.2014 року (а.с.2) до суду із вищезазначеним позовом про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно дітей.

При вирішенні цієї справи по суті суд першої інстанції мав виходити саме із фактичних обставин та доказів, які були підставою для звернення позивача ОСОБА_2 із вищезазначеним позовом до суду у цій справі у серпні 2014 року, оскільки досліджувальним періодом у цій справі, в який відповідач мав здійснювати свої батьківські обов'язки по вихованню та розвитку дітей, є період саме з серпня 2012 року (саме з цієї дати згідно позову позивача відповідач ухиляється) і до звернення позивача із позовом у цій справі до суду 28.08.2014 року.

В силу вимог ст. 164 ч. 1 п. 2 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно із ст. 150 СК України (обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини):

1. Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

2. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

3. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

4. Батьки зобов'язані поважати дитину.

5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно з приписами пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав " позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідач ОСОБА_3 не надав у матеріали цієї справи належних, допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень проти позову позивача у цій справі та зокрема ухилення ним з будь-яких поважних причин від виконання своїх батьківських обов'язків відносно дітей у період з серпня 2012 року по серпень 2014 року, та, відповідно, у спростування фактичних обставин, встановлених судом апеляційної інстанції у цій справі.

Хоча в силу вимог ст. 10 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Підстави для звільнення від доказування відповідача ОСОБА_3, передбачені ст. 61 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Належні допустимі докази того, що мати дітей - позивач ОСОБА_2 перешкоджала ОСОБА_3, як батьку, у період з серпня 2012 року по серпень 2014 року здійснювати свої батьківські обов'язки щодо виховання та розвитку дітей - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у матеріалах цієї справи відсутні.

Епізодичні зустрічі відповідача із дітьми у школі та садочку вже під час розгляду цієї справи судом першої інстанції (а.с.171) не свідчать про здійснення відповідачем ОСОБА_3 своїх батьківських обов'язків щодо виховання та розвитку цих дітей та не спростовують факту ухилення останнього від здійснення цих обов'язків без поважних причин з вини останнього.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що, не дивлячись на те, що позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, є крайним заходом, проте при вищевикладених обставинах він має бути застосований судом у цій справі, оскільки відповідає інтересам дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2

В силу вимог ст. 303 ч.1 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

При вищевикладених обставинах, доводи апелянта ґрунтуються на законі та доказах, а рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.ст. 213-214 ЦПК України щодо його законності та обґрунтованості.

Тому, рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 березня 2015 року у цій справі слід скасувати; ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити; позбавити ОСОБА_3 батьківських прав стосовно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2

Крім того, в силу вимог ст. 88 ч. ч. 1,5 ЦПК України у разі задоволення апеляційної скарги позивача ОСОБА_2, остання має право на компенсацію за рахунок відповідача ОСОБА_3 понесених судових витрат у цій справі на загальну суму 365,40 грн. (розрахунок: судовий збір при подачі позову до суду першої інстанції 243,60 грн. т.с. 1 а.с.1 + судовий збір за подачу апеляційної скарги 121,80 грн. т.с. 1 а.с.231).

Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне роз'яснити відповідачу ОСОБА_3 його право у подальшому вирішувати питання про поновлення батьківських прав відносно дітей в порядку ст. 169 СК України.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316 - 317 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 березня 2015 року у цій справі скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України батьківських прав стосовно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2) понесені судові витрати у вигляді судового збору 365,40 грн. (триста шістдесят п'ять гривень сорок копійок).

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Стрелець Л.Г.Каракуша К.В.Гончар М.С.