Справа № 487/3061/15-ц
Провадження № 2/487/1609/15
08.06.2015 м. Миколаїв
Заводський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді ТЕМНІКОВОЇ А.О.
при секретарі ІГНАТЬЄВІ А.О.,
за участю позивачки ОСОБА_1,
представника позивачки ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії Південне регіональне відділення Публічного акціонерного товариства Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення депозиту та моральної шкоди, -
Позивачка та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні, надавши суду заяву пояснення, аналогічні змісту позовної заяви.
Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду пред'явленого позову був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надходило, таким чином, в силу ч. 2 ст. 77 ЦПК України суд вважає, що представник відповідача не з'явився до суду без поважних причин. З урахуванням заяви представника позивачки про відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи відповідно до вимог ст. 164 ч. 4, ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим прийняти заочне рішення на підставі доказів, що є у справі.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.
Згідно статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.
Згідно п. 3.3 Положення «Про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами», яке затверджено постановою правління Національного банку України за № 516 від 03.12.2003 р., банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.
Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобов'язані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Згідно до ст. 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) грошову суму (вклад), зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї, на умовах та в порядку, встановлених договором.
Статтею 1060 ч.1 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу, або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строкового вкладу). Ця угода між банком та клієнтом є видом договірних зобов'язань і тому за порушення зобов'язання однією стороною вона повинна відповідати за нормами ЦК України.
Порушенням зобов'язання, згідно зі ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.
Судом встановлено, що 22.01.2015 року між Публічним акціонерним товариством Банк «Фінанси та Кредит» (далі - Банк) було укладено договір-заяву №326933/7181/5-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 5 місяців в національній валюті (далі - Договір).
Згідно п. 3 Договору, вкладник має право отримувати суми процентів, протягом строку, визначеного п. 1 Договору - щомісячно, в порядку та строки, передбачені п.п.4.2,4.3.2 Основних умов.
Відповідно до п. 5 Договору вкладник має право вимагати достроково повернення суми вкладу, у порядку та на умовах, викладених у п.5.3 Основних умов. При цьому банк здійснює перерахунок процентів за фактичний термін розміщення вкладу за ставкою із розрахунку 1% річних. У випадку, якщо протягом терміну розміщення вкладу вкладнику здійснювалась виплата процентів, вкладник підписанням договору-заяви уповноважує Банк утримати зайво нараховані та виплачені проценти із суми вкладу.
Згідно п.5.3 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит», повернення строкового вкладу, до дати закінчення строку розміщення вкладу, визначеного Договором-заявою, вважається достроковим поверненням Вкладу із розірванням Договору. У випадку дострокового розірвання Договору за ініціативою вкладника, вкладник для повернення вкладу зобов'язаний повідомити про це Банк не менш ніж за 10 (десять) банківських днів до передбачуваної дати розірвання договору шляхом надання до банку відповідної заяви у 2-х примірниках. При достроковому розірванні договору за ініціативою вкладника протягом строку розміщення вкладу, визначеного договором-заявою, банк здійснює перерахунок нарахованих процентів за фактичний термін розміщення вкладу з дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладнику або списанню з вкладного рахунку вкладника, за процентною ставкою визначеною договором-заявою.
Пунктом 5.4 Основних умов передбачено, що умови та порядок розірвання за ініціативою вкладника договору банківського вкладу на вимогу визначаються Банком та вкладником у відповідному Договорі-заяві.
Щодо вимог про стягнення відсотків за користуванням депозитом, суд виходить з наступного.
За умовами як договору-заяви №326933/7181/5-15 від 22.01.2015 року, так і Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит», які є невід'ємною частиною договору, сторони домовились, що у разі пред'явлення вкладником дострокової вимоги повернення суми вкладу, банк здійснює перерахунок процентів за фактичний термін розміщення вкладу за ставкою із розрахунку 1% річних.
На момент винесення даного рішення грошові кошти позивачці повернуті не були, отже фактичний термін розміщення депозиту триває.
Дане твердження узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України в постанові від 25 грудня 2013 року по справі 6-140цс13, згідно з якою за змістом ст. 526 ЦК України та ст. 1058 ЦК України, зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд.
Згідно п.4.1.3 Договору нарахування процентів за вкладом проводиться від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладнику або списанню з вкладного рахунка, за методом для вкладів, що розміщені в національній валюті факт/факт (фактична кількість днів у місяці і році).
Позивачкою заявлено вимоги про стягнення заборгованості за користування відсотками у період з 22 лютого 2015 року по 22 квітня 2015 року включно.
Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. (зі змінами), передбачено, що під моральною шкодою необхідно розуміти збитки немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, спричинених фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Статтею 611 ЦК України передбачено, що правові наслідки у вигляді відшкодування моральної шкоди настають у разі порушення зобов'язання настають у разі, якщо вони встановлені договором або законом.
При укладені договору депозиту будь-які правові наслідки у вигляді відшкодування моральної шкоди у разі порушення зобов'язання передбачені не були.
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.
Як убачається із матеріалів справи позивачка не посилалася у своєму позові на обставини, які свідчать про заподіяння їй моральної шкоди саме недоліком (дефектом) продукції відповідача.Відшкодування моральної шкоди у випадку іншого порушення прав споживача даним Законом не передбачено, у зв'язку з чим у задоволені позову у даній частині має бути відмовлено за необґрунтованістю.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених вимог з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору у сумі 300 гривень 49 копійок.
Керуючись ст. 33 Конституції України, ст.ст. 10, 11, 59, 60, 79, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 23, 525, 526, 530, 533, 610, 611, 651, 1058, 1060 ЦК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства Банк «Фінанси та Кредит» на користь держави судовий збір у сумі 300 гривень 49 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження. Заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Миколаївської області через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.
СУДДІ: А.О. ТЕМНІКОВА