Єдиний унікальний номер № 616/813/14-ц
Провадження № 2/616/14/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

„14 квітня 2015 року Великобурлуцький районний суд

Харківської області

в складі головуючого - судді РИКОВА М.І.

за участю секретаря БАБАК К.А.

позивача САПОЖКО Ф.Ф.

представника відповідача ОСОБА_1 сільської ради

не зявився

відповідача не зявилась,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Великий Бурлук справу за позовом ОСОБА_2 до територіальної громади ОСОБА_1 сільської ради в особі ОСОБА_1 сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Територіальної громади ОСОБА_1 сільської ради в особі ОСОБА_1 сільської ради Великобурлуцького району Харківської області та ОСОБА_3, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва № 728, площею 6,5921 га., кадастровий номер :02:000:0616, що розташована на території ОСОБА_1 сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, засвідчену державним актом на право приватної власності на землю серії ЯЛ № 148332, виданим Великобурлуцької районною державною адміністрацією Харківської області 05 жовтня 2011 року на імя ОСОБА_4, який помер 24 березня 2013 року, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 00129.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що після смерті його батька ОСОБА_4, який помер 23 березня 2013 року, відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки, яка розташована на території ОСОБА_1 сільської ради Великобурлуцького району Харківської області. Його мати фактично прийняла спадщину після смерті батька, але не оформила її в законному порядку. Позивач також прийняв спадкове майно, у встановлений законом шестимісячний строк подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, в звязку з тим, що він недостатньо надав документів. За таких обставин позивач звернувся до суду і просить в судовому порядку захистити його право.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні, посилаючись на обставини викладені в позові. Просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на вищевказану земельну ділянку.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву в якій просить розглядати справу без її участі, зазначивши, що позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с.29).

У судове засідання представник відповідача ОСОБА_1 сільської ради Великобурлуцького району Харківської області не зявився, судову повістку та копії документів отримано представником сільської ради ОСОБА_5 08.04.2015 року (а.с.27-28). Заяв та клопотань на адресу суду не надійшло.

Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідачі не зявились на судовий розгляд справи, про причини неявки ОСОБА_1 сільська рада Великобурлуцького району Харківської області суд не повідомила, хоча були завчасно повідомлені про час та місце розгляду справи в суді, заяви про розгляд справи у їх відсутності не надали, та позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд рахує за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

У відповідності зі ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії І-АГ № 402714 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4Ф.(а.с.07).

24 березня 2013 року ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ГЮ № 142522 від 25 березня 2013 року ОСОБА_4 (а.с.08).

Згідно ст.125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Відповідно до Державного акту на право власності серії ЯЛ №148332 на земельну ділянку від 05 жовтня 2011 року виданим Великобурлуцькою районною державною адміністрацією Харківської області, ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 6,5921 га., що розташована на території ОСОБА_1 сільської ради Великобурлуцького району Харківської області (а.с.11).

Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її.

Заявою від 22 жовтня 2014 року ОСОБА_7, яка є донькою померлого ОСОБА_4, відмовилася від вищевказаної спадщини та заявила, що не буде претендувати на спадщину померлого ні зараз, ні в майбутньому (а.с.10).

Заявою від 09 жовтня 2014 року ОСОБА_3, яка є дружиною померлого ОСОБА_4, також відмовилась від спадщини та заявила, що не претендує на спадщину померлого, судових спорів вести не збирається (а.с.34).

Ст.392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п.г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України та ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Також, як вбачається з ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця Державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України.

Так, у першу чергу, як передбачено ст.1261 ЦК України, право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач по справі є спадкоємцем першої черги по закону після смерті свого батька, дружина померлого та донька відмовились від прийняття спадщини (а.с.10,34), але отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку по закону в установленому законом порядку він не має змоги в зв'язку з тим, що при подачі заяви до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку (а.с.33).

Право ОСОБА_2 на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті батька, є невизнаним, державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право спадщину за законом після смерті його батька (а.с.33), що дає йому право в порядку ст.3 Цивільного процесуального кодексу України звернутися до суду за захистом своїх прав.

Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що позивач ОСОБА_2, як спадкоємець після смерті батька, має законне право на земельну ділянку в порядку спадкування. За таких обставин, суд вважає за можливе позов ОСОБА_2 задовольнити та визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва № 728, площею 6,5921 га., кадастровий номер :02:000:0616, що розташована на території ОСОБА_1 сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, засвідчену державним актом на право приватної власності на землю серії ЯЛ №148332, виданим Великобурлуцької районною державною адміністрацією Харківської області 05 жовтня 2011 року на імя ОСОБА_4, який помер 24 березня 2013 року, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 00129.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 218, 224-226 ЦПК України, районний суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканцем с. Вільхуватка Великобурлуцького району Харківської області ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва № 728, площею 6,5921 га., кадастровий номер :02:000:0616, що розташована на території ОСОБА_1 сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, засвідчену державним актом на право приватної власності на землю серії ЯЛ № 148332, виданим Великобурлуцької районною державною адміністрацією Харківської області 05 жовтня 2011 року на імя ОСОБА_4, який помер 24 березня 2013 року, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 00129.

Копію рішення направити на адресу відповідачів до відома.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Великобурлуцький районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивачем рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі відсутності в судовому засіданні з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 15 квітня 2015 року.

Головуючий Суддя Великобурлуцького районного суду

Харківської області: ОСОБА_9