Справа № 1005/8276/12 Головуючий у І інстанції Кабанячий Ю.В.
Провадження № 22-ц/780/1/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 38 17.06.2015
УХВАЛА

Іменем України

17 червня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Приходька К.П., Голуб С.А.,

за участю секретаря Микитенко Д.А.,

розглянувши матеріали цивільної справи апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Гірська сільська рада Бориспільського району Київської області про визнання заповіту недійсним.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2012 року позивачі звернулись до суду з позовом про визнання недійсним та скасування заповіту, складеного 10 квітня 2010 року та посвідченого в Гірській сільській раді Бориспільського району Київської області від імені ОСОБА_6.

В обгрунтування позовних вимог зазначили, що вони є спадкоємцями померлої 08 квітня 2011 року ОСОБА_6. Реалізуючи своє право на спадкування, звернулись до Бориспільської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після померлої бабусі, де зясували, що спадкова справа заведена у приватного нотаіуса Бориспільського районного нотаріального округу ОСОБА_7 Звернувшись до вказаного нотаріуса, вони дізнались, що спадкова справа заведена на підставі заяв відповідачів: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, оскільки ОСОБА_6 на їх користь було складено заповіт 10.04.2010 року та посвідчено у Гірській сільській раді Бориспільського району Київської області.

Обгрунтовуючи позов, зазначають, що підпис на заповіті виконаний не ОСОБА_6 і є підробленим. Вважають, що за життя їх бабуся ОСОБА_6 не мала наміру складати заповіт, а бажала, щоб усе майно дісталось її онукам позивачам по справі.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2013 року позивачам відмовлено у задоволенні позову про визнання недійсним заповіту, складеного 16 квітня 2010 року від імені ОСОБА_6.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивачі звернулись з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи, просять рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Зокрема, в обгрунтування апеляційної скарги позивачі зазначають, що судом першої інстанції неправомірно взято до уваги в якості доказу висновок судово-почеркознавчої експертизи № 466 від 22.08.2013 року, оскільки формулювання висновку експерта не є однозначним, а сама експертиза була проведена з порушенням вимог чинного законодавства. При цьому, суд першої інстанції безпідставно відмовив представнику позивачів у задоволенні клопотання про призначення по справі повторної експертизи, що призвело до неповного зясування обставин справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивачі у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є спадкоємцями за законом після смерті їх бабусі ОСОБА_6, замість батька ОСОБА_8, який помер раніше спадкодавця. (т. 1 а.с. 63-65)

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 за життя 16 квітня 2010 року склала заповіт, відповідно до якого розпорядилась усім своїм майном, яке належатиме їй на час смерті на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5. (а.с. 42 т. 1)

Заповіт був посвідчений ОСОБА_9 секретарем Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області та зареєстровано в реєстрі за № 214.

Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи № 466 від 22.08.2013 року (т. 2 а.с. 41-49), підписи від імені ОСОБА_6 в оригіналах двох примірників заповіту, складеного 16.04.2010 року та посвідченого в Гірській сільській раді, зареєстрованого в реєстрі за № 214 та в книзі реєстрації заповітів та довіреностей № 214, виконані вірогідно ОСОБА_6

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його недоведеності, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього кодексу. Заповіт має бути посвідчено нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними в статтях 1251-1252 ЦК України.

В судовому засіданні по розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_2 представником позивачів було заявлено клопотання про призначення по справі повторної судової почеркознавчої експертизи на вирішення якої просив поставити питання про те, чи виконаний підпис від імені ОСОБА_6 на двох примірниках заповіту, складеного 16 квітня 2010 року та посвідченого в Гірській сільській раді ОСОБА_6 чи іншою особою.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 02 липня 2014 року вказане клопотання було задоволене у звязку з неоднозначністю висновку попередньої експертизи та призначено у даній справі повторну судово-почеркознавчу експертизу.

Відповідно до висновку експертів за результатами проведення повторної судово-почеркознавчої експертизи № 17723/17724/14-23 від 18 травня 2015 року, підписи від імені ОСОБА_6, що містяться: у рядках «зміст ст. 1251 Цивільного кодексу України мені розяснено.» та між друкованими записами «Підпис», «ОСОБА_5Ф.» у двох примірниках заповіту від 16.04.2010 року, складеного від імені ОСОБА_6 на імя ОСОБА_4 та ОСОБА_5; в графі «Розписка про одержання нотаріально-оформленого документа» у рядку за № 214 на аркуші 15 журналу для реєстрації нотаріальних дій виконавчого комітету Гірської сільської ради (почато 08.01.2009), виконані ОСОБА_6. (т. 2 а.с. 155-159)

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Позивачами суду, всупереч вимог ст. 60 ЦПК України, не надано жодних доказів на підтвердження підстав позову щодо того, що заповіт від 16 квітня 2010 року підроблений та заповідачем не підписувався.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, як на підставу для скасування рішення суду, законності та обґрунтованості рішення суду не спростовують, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення суду лише, якщо ці порушення призвели до неправильного вирішення справи, натомість справа судом вирішена правильно, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.

Інших доводів, які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, апеляційна скарга позивача не містить.

Оскільки висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: