Справа № 199/1845/15-ц
16 вересня 2015 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська
в складі: головуючого Якименко Л.Г.
при секретарі Лавріщевій Г.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, треті особи Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, Реєстраційна служба ОСОБА_2 міського управління юстиції та Комунальне підприємство «ОСОБА_2 міжміське бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_2 обласної ради, про визнання права власності в порядку спадкування за законом та скасування права власності, -
Позивач звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на 1/6 частину домоволодіння №96 по вул. Онезькій у м. Дніпропетровську в порядку спадкування за законом та скасування права власності ОСОБА_3 на 1/6 частину даного домоволодіння.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 08.06.1988 року, реєстровий №1-2088, на праві власності належить домоволодіння №96 по вул. Онезькій у м. Дніпропетровську.
ОСОБА_4 померла 22 квітня 2013 року, актовий запис №622, після смерті якої відкрилась спадщина, зокрема на домоволодіння №96 по вул. Онезькій у м. Дніпропетровську. У встановлений законом строк позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті дружини ОСОБА_4.
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.11.2014 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки правовстановлюючий документ, а саме: договір купівлі-продажу, посвідчений Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 08.06.1988 року за реєстровим №1-2088 на зазначене домоволодіння, визнано недійсним в 1/6 частці на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 2-600/89 від 01.09.1989 року, та згідно з довідкою КП «ОСОБА_2 міжміське бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_2 обласної ради за №8170 від 28.07.2014 року право власності на 1/6 частину домоволодіння зареєстровано за іншою особою.
Позивач зазначив, що відповідно до інформації, наданої Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, цивільна справа за №2-600/89 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку, визнання право власності на 1/6 частину домоволодіння, згідно запису в картці надійшла до суду 07.08.1989 року вперше, справа розглянута 01.09.1989 року, позов задоволено, рішення суду набрало чинності 12.09.1989 року.
За даними обліково-статистичної картки цивільна справа №2-562/93 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі продажу житлового будинку, визнання права власності на 1/6 частину домоволодіння, згідно запису в картці надійшла до суду 01.03.1993 року після скасування рішення постановою президії Дніпропетровського обласного суду від 27.01.1993 року, та ухвалою суду від 24.11.1993 року позов було залишено без розгляду. Ухвала суду не була оскаржена та набрала законної сили 04.12.1993 року.
Відповідно до інформації, наданої Апеляційним судом Дніпропетровської області зазначено, що надання завіреної копії ухвали (рішення) Дніпропетровського обласного суду від 27.01.1993 року по справі № 2-562/93 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 та інших по питанню визнання права власності на 1/6 частку будинку, неможливе у звязку з тим, що у архіві апеляційного суду зазначена цивільна справа відсутня.
Згідно з довідкою за №110687 від 02.03.2015 року, виданою головою квартального комітету №4 Амур-Нижньодніпровського району, ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 та на момент смерті з нею був зареєстрований ОСОБА_1.
Позивачем зазначено, що він належним чином прийняв спадщину, однак на теперішній час не має можливості оформити її у встановленому порядку та отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, оскільки померла ОСОБА_4 за час свого життя не зареєструвала у встановленому порядку право власності на 1/6 частину домоволодіння №96 по вул. Онезькій у м. Дніпропетровську, яке було зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі рішення від 01.09.1989 року, тому позивач просив суд визнати за ним право власності на 1/6 частину домоволодіння №96 по вул. Онезькій у м. Дніпропетровську в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла 22.04.2013 року, а також скасувати право власності ОСОБА_3 на 1/6 частину даного домоволодіння.
Представник позивача у судове засідання не з'явився, підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив справу слухати у його відсутність, про що надав письмову заяву, проти постановлення заочного рішення не заперечував.
Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про день слухання справи повідомлений належним чином, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Представник третьої особи - Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, просив справу слухати без його участі, рішення постановити на розсуд суду, про що надав до суду письмову заяву, а також копію спадкової справи після смерті ОСОБА_4.
Представник третьої - Реєстраційної служби ОСОБА_2 міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про день слухання справи повідомлений належним чином.
Представник третьої особи - КП «ОСОБА_2 міжміське бюро технічної інвентаризації» у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про день слухання справи повідомлений належним чином.
Дослідивши матеріали цивільної та спадкової справ, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 проживав та був зареєстрований у домоволодінні №96 по вул. Онезькій у м. Дніпропетровську разом з дружиною ОСОБА_4, що підтверджується довідкою за №110687 від 02.03.2015 року, виданою головою квартального комітету № 4 Амур-Нижньодніпровського району.
ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 08.06.1988 року, реєстровий №1-2088, на праві власності належить домоволодіння №96 по вул. Онезькій у м. Дніпропетровську.
Відповідно до довідки, наданої Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровськ, цивільна справа за №2-600/89 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку, визнання права власності на 1/6 частину домоволодіння, згідно запису в картці, надійшла до суду 07.08.1989 року вперше, справа розглянута 01.09.1989 року, позов задоволено, рішення суду набрало чинності 12.09.1989 року.
За даними обліково-статистичної картки цивільна справа №2-562/93 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі продажу житлового будинку, визнання права власності на 1/6 частину домоволодіння, згідно запису в картці, надійшла до суду 01.03.1993 року після скасування рішення постановою президії Дніпропетровського обласного суду від 27.01.1993 року, та ухвалою суду від 24.11.1993 року позов було залишено без розгляду. Ухвала суду не була оскаржена та набрала законної сили 04.12.1993 року.
Відповідно до інформації, наданої Апеляційним судом Дніпропетровської області зазначено, що надання завіреної копії ухвали (рішення) Дніпропетровського обласного суду від 27.01.1993 року по справі № 2-562/93 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 та інших, по питанню визнання права власності на 1/6 частку будинку, неможливе у звязку з тим, що в архіві апеляційного суду зазначена цивільна справа відсутня.
За даними КП «ОСОБА_2 міжміське бюро технічної інвентаризації» від 28.07.2014 року №8170 ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 08.06.1988 року, реєстровий №1-2088, на праві власності належить 5/6 домоволодіння №96 по вул. Онезькій у м. Дніпропетровську, а інша 1/6 частини домоволодіння зареєстрована за ОСОБА_3 на підставі рішення суду від 01.09.1989 року.
ОСОБА_4 померла 22 квітня 2013 року, актовий запис №622. Після її смерті відкрилася спадщина на домоволодіння №96 по вул. Онезькій у м. Дніпропетровську. Єдиним спадкоємцем першої черги після ОСОБА_4 є її чоловік - позивач по справі ОСОБА_1, який прийняв спадщину відповідно до ст. 1268 ЦК України.
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.11.2014 року №4453/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки згідно з довідкою КП «ОСОБА_2 міжміське бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_2 обласної ради за №8170 від 28.07.2014 року, право власності на 1/6 частину домоволодіння зареєстровано за ОСОБА_3.
У судовому засіданні також встановлено, що після скасування рішення суду від 01.09.1989 року, та залишення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку без розгляду, ОСОБА_4 за час свого життя не зареєструвала в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно право власності на 1/6 частину домоволодіння.
Відповідно до ч. 1 статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Власник майна, згідно зі ст. 392 ЦК України, може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ст.ст. 1216-1218, ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.
В силу ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття, тобто з дня смерті спадкодавця.
Згідно п. 4.15 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
З 01.01.2013 реєстрація права власності проводиться нотаріусом в Державному реєстрі речових прав та їх обтяжень, в якому не передбачено реєстрації право власності на померлого громадянина, яка реєструється за громадянином в цьому об'єкті.
З 01.01.2013 року функції, повязані з проведенням державної реєстрації прав на нерухоме майно, передані від КП «ОСОБА_2 міжміське бюро технічної інвентаризації» до Державної реєстраційної служби України.
Також порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року за № 1141. П. 41 Порядку визначено, що державний реєстратор скасовує записи Державного реєстру прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 380, 392, 1216, 1218, 1226, 1268 ЦК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, треті особи Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, Реєстраційна служба ОСОБА_2 міського управління юстиції та Комунальне підприємство «ОСОБА_2 міжміське бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_2 обласної ради, про визнання права власності в порядку спадкування за законом та скасування права власності, - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) право власності на 1/6 частину домоволодіння №96 по вул. Онезькій у м. Дніпропетровську, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, яка померла 22.04.2013 року.
Скасувати право власності ОСОБА_3 на 1/6 частину домоволодіння №96 по вул. Онезькій у м. Дніпропетровську.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя Л.Г.Якименко