Апеляційний суд Житомирської області
Справа №294/1922/14-ц Головуючий у 1-й інст. Мельничук О.О.
Категорія 47 Доповідач Якухно О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Якухно О.М.

суддів Коломієць О.С., Жигановської О.С.

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Чуднівської державної нотаріальної контори Житомирської області, треті особи - Карповецька сільська рада, відділ Держземагенства у Чуднівському районі Житомирської області, про визнання незаконним оформлення земельного паю за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 22 квітня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулася з позовом, в якому просила визнати незаконним отримання ОСОБА_4 спадщини на земельну ділянку після смерті її чоловіка та його батька - ОСОБА_5, який помер 23.01.1999 року; зобовязати відділ Держземагенства у Чуднівському районі Житомирської області видати на її імя державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, а тому є правонаступником всього майна, яке при житті належало померлому. Оскільки, її син ОСОБА_4 помер, а заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавав; просила залучити в якості відповідача особу, яка прийняла спадщину після його смерті.

Ухвалою Чуднівського районного суду Житомирської області від 02.04.2015 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_3, оскільки зазначений у позовній заяві відповідач ОСОБА_4 помер і спадщину прийняв його син ОСОБА_3.

Рішенням Чуднівського районного суду Житомирської області від 22 квітня 2015 року у задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та Чуднівської державної нотаріальної контори про визнання незаконним оформлення земельного паю відмовлено за безпідставністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. Зазначає, що суд необґрунтовано дійшов до висновку, щодо безпідставності заявлених нею позовних вимог. Вказує на те, що судом не було встановлено факт прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_4, так-як останній не подавав заяву щодо прийняття спадщини. В свою чергу апелянт зазначає, що подана нею відмова від прийняття спадщини не була на користь ОСОБА_4 та не оформлена нотаріусом належним чином. Апелянт зазначає, що на момент вчинення нотаріальних дій вона, згідно чинного та той час законодавства, є такою, що прийняла спадщину, оскільки, разом зі своїм чоловіком ОСОБА_5 проживала до дня його смерті. Посилається на те, що вона відмовилася від прийняття спадщини, оскільки хотіла, що б остання перейшла згідно її волі відповідним особам, а не тим, що на даний час прийняли спадщину.

Представник апелянта підтримав апеляційну скаргу і пояснив, що заяву позивача, подану нотаріусу після спливу 6 місяців після смерті чоловіка неможливо приймати до уваги тому, що вона подана з пропуском встановлено строку та написана не позивачем.

Відповідач ОСОБА_3 заперечує у задоволенні скарги пояснив, що він прийняв спадщину після смерті батька, постійно проживаючи з ним на день смерті.

Представник третьої особи (Карповецької сільської ради) заперечує у задоволенні скарги і вважає, що позивач пропустила строк прийняття спадщини і заяву про його продовження не подавала, а тому спадщину не прийняла.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд виходив з того, що, єдиним законним спадкоємцем померлого був його син ОСОБА_4, так як крім нього будь-які інші особи на той час на спадкове майно не претендували, в т.ч. і позивач, яка свідомо пропустила строк на її прийняття.

Колегія суддів не погоджується з такою думкою суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам.

Відповідно до ст.529 ЦК України 1963 року, що був чинний на час відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого.

Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням (ст.548 ЦК 1963 року).

Згідно із ст.549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Також, законодавець надав можливість спадкоємцям відмовитися від спадщини протягом строку на її прийняття. При цьому він міг заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається (ст.553 ЦК України 1963 року).

Судом встановлено, що 23.01.1999 року помер чоловік позивача ОСОБА_5 (а.с.66), після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому за життя майно, зокрема на земельну ділянку площею 2,80 ум. кад. га, згідно виданого останньому 10.12.1997 року сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0284786 (а.с.67).

Відповідно до матеріалів спадкової справи № 628, відкритої Чуднівською державною нотаріальною конторою щодо майна померлого 23.01.1999 року ОСОБА_5, спадщину за заявою від 20.12.2000 року прийняв його син ОСОБА_4, від імені якого за довіреністю діяла ОСОБА_2 (а.с.70).

20.12.2000 року на імя ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті свого батька ОСОБА_5, яке складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Карпівці» с Карпівці Чуднівського району Житомирської області, розміром 2,80 ум. кад. га без визначення меж цієї частки в натурі (а.с.72).

Також, в матеріалах спадкової справи мається заява від імені ОСОБА_2 датована 20.12.2000 року за змістом якої, остання свідомо пропустила встановлений законом шестимісячний термін для прийняття спадщини і на спадщину не претендує (а.с.70).

В той же час, судом першої інстанції не враховано, що дана заява не може вважатися заявою про відмову від прийняття спадщини, оскільки подана в порушення вимог ст.553 ЦК України 1963 року з пропуском визначеного строку.

Звертаючись до суду з позовом за захистом, позивач не погоджувалася з оформленням спадщини після смерті чоловіка на її сина.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак зазначена норма визначає обєктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права повязано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення субєктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Зі змісту довідки № 947 від 25.11.2014 року виданої виконкомом Карповецької сільської ради Чуднівського району Житомирської області вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно постійно проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: вул.Пархоменка,84, с.Карпівці Чуднівського району Житомирської області (а.с.19).

Як вбачається з матеріалів справи, 03.03.2012 року помер ОСОБА_4, після смерті якого відкрилась спадщина (а.с.37).

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно із ч.3,4 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги (ч.2 ст.1274 ЦК України).

Під час розляду справи судом встановлено, що спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_4 є його дружина - ОСОБА_6, сини - ОСОБА_7, ОСОБА_3 та його мати ОСОБА_2 (а.с.35).

Згідно матеріалів спадкової справи №164/2012, заведеної Чуднівською державною нотаріальною конторою щодо майна померлого 03.03.2012 року ОСОБА_4 (а.с.34), дружина померлого ОСОБА_6 та син ОСОБА_7 подали заяви про відмову від належної їм частки спадщини на користь ОСОБА_3 (а.с.40,41). ОСОБА_2 також подала заяву в якій зазначила, що приймає спадщину після смерті свого сина ОСОБА_4 (а.с.35).

ОСОБА_3 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався, однак є таким, що її прийняв, оскільки постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Карповецької сільської ради від 12.06.2015 року, а тому він є належним відповідачем у справі.

Судом також не враховано, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину повинен вчинити дії на її прийняття.

За змістом розділу VІІ Спадкове право» ЦК України 1963 року оформлення спадщини проводиться нотаріусом (ст.ст.560, 561 цього Кодексу).

Як розяснив Вищій спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.1 листа № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування" (далі - ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7).

Отже, у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.

Згідно п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дії нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 18 червня 1994 року, яка діяла на час відкриття спадщини, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

У разі неможливості прийняти заяву або видати свідоцтво нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії шляхом винесення відповідної постанови із обґрунтуванням (п.24 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дії нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 18 червня 1994 року, глава 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року).

Позивач вважає себе особою, яка прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном, однак доказів того, що вона зверталася до нотаріуса із відповідною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину з подачею документів на підтвердження такого факту та їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, ОСОБА_8 не надала.

На підставі зазначеного, звернення до суду позивача із вимогами, щодо порушення її права на отримання спадкового майна є передчасними.

З урахуванням викладеного, рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову з інших підстав.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 22 квітня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Чуднівської державної нотаріальної контори Житомирської області про визнання незаконним оформлення земельного паю з інших підстав.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: