Справа № 569/1121/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року

Рівненський міський суд Рівненської області в особі:

головуючого судді Сидорука Є.І.,

при секретарі Патій Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду із цивільним позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12 березня 2011 року відповідач позичив 2 300 дол. США із зобовязанням повернути їх до кінця 2011 року, тобто не пізніше 31 грудня 2011 року, про що свідчить власноручно складена боргова розписка. В подальшому строк повернення боргу у тій же сумі був перенесений спочатку до 31 грудня 2012 року, а потім до 31 грудня 2014 року, що підтверджується власноруч виконаними відповідачем доповненнями до тої ж боргової розписки. Незважаючи на сплив строку позики, відповідач борг не віддає. Просить стягнути з ОСОБА_2 суму основного боргу із позики в сумі, еквівалентній 2 300 дол. США, яка станом на 24 січня 2015 року складає 36 317,00 грн., штраф за несвоєчасне виконання грошового зобовязання у сумі 1 089,51 грн., проценти за користування кредитом у сумі 15 282,00 грн., а всього заборгованість із позики станом на 24 січня 2015 року в сумі 52 688,51 грн. Стягнути з відповідача також судові витрати : судовий збір у розмірі 526,88 грн. та вартість послуг адвоката у сумі 2 000,00 грн.

09 лютого 2015 року ОСОБА_2 подав до суду письмові заперечення в яких позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні.

19 лютого 2015 року представник позивача ОСОБА_3 подав заяву про зміну позовних вимог, просив стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму основного боргу із позики в сумі, еквівалентній 2 300 дол. США, яка станом на 17 лютого 2015 року складає 60 623,40 грн. та штраф у розмірі 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобовязання у сумі 1 817,70 грн., а всього в сумі 62 442,10 грн. В решті вимог у стягненні процентів за користування кредитом та в стягненні судових витрат - позов залишити без розгляду. Заява судом прийнята, про що винесено ухвалу.

03 березня 2015 року представник позивача ОСОБА_3 подав заяву про зміну позовних вимог, просив стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму основного боргу із позики в сумі, еквівалентній 2 300 дол. США, яка станом на 02 березня 2015 року складає 61 773,66 грн. та штраф у розмірі 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобовязання у сумі 1 818,70 грн., а всього в сумі 63 626,86 грн.

В судовому засіданні 18 лютого 2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав за всіх обставин наведених у позові та у заяві про зміну позовних вимог та просив суд позов задовольнити, і стягнути з відповідача суму основного боргу із позики в сумі, еквівалентній 2 300 дол. США, яка станом на 02 березня 2015 року становить 61773,66 грн. та штраф у розмірі 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобовязання у сумі 1 818,70 грн., а всього в сумі 63 626,86 грн.

Відповідач в судовому засіданні, яке відбулося 18 лютого 2015 року підтримав свої письмові заперечення, однак вказав, що гроші йому ОСОБА_1 позичав і він власноручно писав розписку та ставив підпис під розпискою.

Заслухавши пояснення учасників процесу, повно, всебічно та обєктивно дослідивши письмові докази по справі та оцінивши надані докази у сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ст. 11 ЦПк України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 12 березня 2011 року ОСОБА_2 взяв у ОСОБА_1 в борг 2 300, 00 дол. США, що еквівалентно до гривні станом на день написання розписки складає 18 400 грн., які зобовязався повернути до 31 грудня 2011 року, про що надав розписку. Розписка була надана в присутності свідка ОСОБА_4

Відповідно до дослідженого в судовому засіданні доповнення до розписки від 12 березня 2011 року строк повернення боргу у тій же сумі був перенесений до 31 грудня 2012 року. Доповнення було надано в присутності свідка ОСОБА_5

Одна відповідач свого зобовязання перед позивачем не виконав.

Як слідує з ст. 526 ЦК України зобовязання має виконувати належним чином відповідно до умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона

(позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Суд приходить до переконання, що в даному випадку між сторонами було укладено договір позики грошових коштів.

Згідно ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів їх розмір визначається на ріні облікової ставки Національного Банку України.

За таких підстав, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими і підлягають до задоволення.

Як вбчається з ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному , об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 212-218, 294, 296, 297 Цивільного Процесуального Кодексу України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 суму основного боргу із позики в сумі, еквівалентній 2 300 дол. США, яка станом на 02 березня 2015 року становить 61773,66 грн. та штраф у розмірі 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобовязання у сумі 1 818,70 грн., а всього в сумі 63 626,86 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_7