Номер провадження: 22-ц/785/4646/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Погорєлової С.О.

суддів - Цюри Т.В., Сидоренко І.П.

при секретарі - Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Державної виконавчої служби України на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 березня 2015 року у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства Марфін Банк на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_2, за участю заінтересованих осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання незаконними дій та зобовязання вчинити певні дії,

встановила:

Представник ПАТ Марфін Банк звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_2, в якій просив визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_2Н про закінчення виконавчого провадження та направлення виконавчого листа до господарського суду АР Крим від 12.03.2014 року, прийняту в межах виконавчого провадження ВП № 39367531 про стягнення грошової суми з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ Марфін Банк у розмірі 740 764,39 доларів США та неустойки в розмірі 5 944 659,93 гривень (а. с. 1-2, 64-66).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18 березня 2015 року скаргу ПАТ Марфін Банк на дії державного виконавця задоволено. Постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_2Н про закінчення виконавчого провадження та направлення виконавчого листа до господарського суду АР Крим від 12.03.2014 року визнано протиправною та скасовано. Зобовязано державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_2 вжити заходи щодо поновлення прав ПАТ Марфін Банк шляхом прийняття до виконання виконавчого листа № 2-1243/10 виданого Приморським районним судом м. Одеси та відновити виконавче провадження за вказаним виконавчим листом протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду. Стягнуто з Державної виконавчої служби України судові витрати у розмірі 243,60 гривень на користь держави (а. с. 100-102).

В апеляційній скарзі апелянт просить ухвалу суду скасувати, посилаючись на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права (а. с. 108-109).

Заслухавши суддю - доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Державної виконавчої служби України підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За правилами ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Із матеріалів справи вбачається, що за рішенням Приморського районного суду Одеської області від 18.06.2013 року видано виконавчий лист № 2-1243/10 про солідарне стягнення на користь ВАТ Морський транспортний банк зі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором у сумі 740 764,39 доларів США та 5 944 659,93 гривень, а також про стягнення судових витрат.

12.03.2014 року державний виконавець відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_2 винесла постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 39367531 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-1243/10 виданого Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_3, який відповідає в межах вартості предмета іпотеки - 4 661 058,85 гривень, що за курсом НБУ на час укладення договору іпотеки від 18.07.2008 року було еквівалентно 962 969 доларів США солідарно на користь ПАТ МАРФІН БАНК заборгованість за кредитним договором № 460/F від 17.07.2008 року в розмірі 740 764,39 доларів США та неустойку в розмірі 5 944 659,93 гривень, на тій підставі, що постановою господарського суду АР Крим від 03.12.2013 року фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 визнано банкрутом (а. с. 5).

Довід апеляційної скарги про те, що заборгованість за кредитним договором у ОСОБА_3 перед ПАТ Марфін Банк виникла у звязку із здійсненням ним підприємницької діяльності, відповідно вказані відносини знаходяться під сферою дії Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, є неспроможний, оскільки він не кореспондується з матеріалами справи

Зі змісту Постанови Господарського суду АР Крим від 03.12.2013 року вбачається, що у підготовчому засіданні 03.09.2013 року судом було встановлено, що ПАТ Марфін Банк видав кредит ОСОБА_3 на споживчі цілі, зобовязання, які виникли у нього за кредитним договором № 428/F від 09.04.2008 року та на підставі рішення апеляційного суду Одеської області від 02.06.2010 року у справі № 22ц-1000/10 не повязані з його підприємницькою діяльністю. Відповідно передане ним у забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором майно, перебуває у заставі з підстав, не повязаних із здійсненням ОСОБА_3 підприємницької діяльності.

З урахуванням наведеного, з метою навести повний перелік майна, яке перебуває в заставі з підстав, не повязаних із здійсненням боржником підприємницької діяльності ухвалою Господарського суду АР Крим від 03.09.2013 року був знятий арешт з: нежитлових приміщень магазину № 29, загальною площею 145,5 кв.м., які розташовані за адресою: м. Одеса, площа Грецька, 3/4, прим. № 30; нежитлового приміщення магазину № 29, загальною площею 106,1 кв.м., яке розташовано за адресою: м. Одеса, площа Грецька, 3/4; нежитлового приміщення, загальною площею 27,4 кв.м., яке розташовано за адресою: м. Одеса, площа Грецька, 3/4, прим. 61; земельної ділянки, загальною площею 0,65 га, цільовим призначенням для розміщення ринку будівельних матеріалів, яка розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, Таїровська селищна рада, 14 ст. Люстдорфської дороги, ж/м Чорноморка, с. Мізікевича; квартири № 18, загальною площею 251,1 кв.м.. житловою площею 179,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Гаванна (вул. Халтурина), буд. 6 (а. с. 47-49).

Отже, при указаних обставинах суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ФОП ОСОБА_3 не є боржником за виконавчим документом № 2-1243/10, виданим Приморським районним судом м. Одеси 18.06.2013 року про солідарне стягнення на користь ВАТ Морський транспортний банк зі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором у сумі 740 764,39 доларів США та 5 944 659,93 гривень, а також про стягнення судових витрат, оскільки кредит видавався ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на споживчі цілі, перелічене вище майно перебуває у заставі з підстав, не повязаних із здійсненням ОСОБА_3 підприємницької діяльності.

Згідно частини 5 статті 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених законом, здійснювати необхідні міри для своєчасного і повного виконання рішення способом і в порядку, передбаченому виконавчим документом. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Отже, державний виконавець зобовязаний вжити заходи для поновлення прав ПАТ Марфін Банк щодо виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2010 року про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Крім того, звертає увагу той факт, що в виконавчому документі йдеться про солідарне стягнення на користь ВАТ Морський транспортний банк зі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором у сумі 740 764,39 доларів США та неустойку в розмірі 5 944 659,93 гривень, проте з постанови про закінчення виконавчого провадження від 12.04.2014 року не вбачається про наявність будь-яких правових підстав для закриття виконавчого провадження у відношенні ОСОБА_4

За таких обставинах колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що державний виконавець при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження від 12.04.2014 року не визначилась з виниклими між сторонами правовідносинами, застосувала норми Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, який не розповсюджує свою дію фізичних осіб-споживачів, внаслідок чого незаконно закрила виконавче провадження.

Постанова державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_2Н про закінчення виконавчого провадження та направлення виконавчого листа до господарського суду АР Крим від 12.03.2014 року, прийнята в межах виконавчого провадження ВП № 39367531, не відповідає вимогам чинного законодавства, проте вимоги про її скасування та визнання її противоправною ПАТ Марфін Банк не заявляв, а відтак суд вийшов за межі вимог скарги, що є порушенням вимог ст. ст. 10, 11 ЦПК України.

У звязку з порушенням судом першої інстанції при постановленні ухвали в цій частині норм процесуального права, ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 18 березня 2015 року в частині визнання протиправними та скасування постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_2Н про закінчення виконавчого провадження та направлення виконавчого листа до господарського суду АР Крим від 12.03.2014 року, прийняту в межах виконавчого провадження ВП № 39367531, підлягає скасуванню з постановленням нової по суті, заявлених вимог.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 307, п. 2 ч. 1 ст.312, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника Державної виконавчої служби України задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 березня 2015 року скасувати в частині визнання протиправними та скасування постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_2Н про закінчення виконавчого провадження та направлення виконавчого листа до господарського суду АР Крим від 12.03.2014 року, прийняту в межах виконавчого провадження ВП № 39367531.

В цій частині постановити нову ухвалу.

Визнати дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_2, які виразились в закритті виконавчого провадження № 39367531 та направленні виконавчого листа до господарського суду АР Крим, незаконними.

В решті ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя С.О.Погорєлова

Судді Т.В.Цюра

ОСОБА_5