Номер провадження: 22-ц/785/4713/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючої судді Процик М.В.,

суддів Сєвєрової Є.С., Кравця Ю.І.,

при секретарі Решетник М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,-

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 березня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення неустойки по аліментам у сумі 53384,80 грн. В обґрунтування позову позивач та її представник посилались на те, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2014 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання сина ОСОБА_4, 01.10.2007р.н., у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн., починаючи з 13.09.2012 року, і до досягнення дитиною повноліття; що відповідач повинен був сплачувати аліменти з вересня 2012 року, і оскільки не сплачував у звязку з чим утворилася заборгованість, то повинен сплатити неустойку за період з вересня 2012 року до 08 травня 2014 року у сумі 53384,80 грн.. Позивач та її представник у судове засідання не зявилися, подали суду заяву, в якій позовні вимоги підтримали та просили справу слухати без їх участі.

Представник відповідача позов не визнала, посилаючись на відсутність вини відповідача, на погашення ним заборгованості по аліментам до набуття чинності рішенням суду про стягнення аліментів.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 березня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду від 04 березня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову про стягнення неустойки за період з 19 квітня 2014 року по 08 травня 2014 року у сумі 1780,80 грн., посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, та на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи скарги, пояснення учасників процесу, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

За правилами ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у позові, суд першої інстанції виходив з того, що на момент набуття чинності рішенням суду про стягнення аліментів заборгованість відповідача по сплаті аліментів уже була погашена, що відсутність заборгованості по аліментам та вини платника аліментів в її утворенні виключають його відповідальність у вигляді сплати неустойки.

З таким висновком суду повністю погоджується і колегія суддів.

Статтею 196 СК України встановлено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами судом розглядався спір про встановлення батьківства щодо дитини ОСОБА_4, 1 жовтня 2007року народження. З урахуванням проведеної судом експертизи рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2014 року факт батьківства відповідача ОСОБА_3 щодо дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, було встановлено. Водночас рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2014 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн., починаючи з дня звернення з позовом до суду, а саме з 13 вересня 2012 року, і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 01 жовтня 2025 року (а. с. 15). Рішення суду від 08 квітня 2014 року було оскаржено відповідачем в частині визначення розміру аліментів.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 26 травня 2014 року рішення суду першої інстанції від 08 квітня 2014 року було частково змінено в мотивувальній частині без зміни резолютивної частини (а. с. 16-17). Відтак, рішення суду в частині стягнення аліментів набуло чинності 26 травня 2014 року. А між тим, відповідач ОСОБА_3 почав сплачувати аліменти і погашати заборгованість у період з 04 березня 2014 року по 08 травня 2014 року, тобто ще до ухвалення рішення суду про стягнення аліментів (ухвалено 08 квітня 2014 року) та до набуття ним чинності за рішенням апеляційного суду Одеської області від 26 травня 2014 року.

Так, за довідкою від 09.09.2014 року № 12/271-ЮК відповідачем було перераховано позивачу аліменти електронними переказами через поштові відділення: 04 березня 2014 року № 63 на суму 3800 грн.; 07 березня 2014 року № 122 на суму 1000 грн.; 29 квітня 2014 року № 316 на суму 3952 грн.; 07 травня 2014 року № 60 на суму 3952 грн.; 08 травня 2014 року № 22 на суму 3952 грн.; 08 травня 2014 року № 22 на суму 3952 грн. (а. с. 14)

За розясненням Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05 2006р Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів (п.22) … передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки(пені) настає лише за наявності вини цієї особи; на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин…

Таким чином, враховуючи вимоги ст. 196 СК України, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що для стягнення неустойки (пені) суду необхідно встановити, як факт наявності заборгованості за аліментами, так і факт вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду. Оскільки вбачається, що ще до набуття чинності рішенням суду про стягнення аліментів і до моменту звернення його до виконання, заборгованість по сплаті аліментів (що утворилася за час розгляду справи у суді) відповідачем була погашена, то суд першої інстанції, виходячи з відсутності самої заборгованості та вини платника аліментів, обґрунтовано відмовив позивачу у стягненні неустойки. Висновки суду ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_2 на те, що суд першої інстанції невірно оцінив час набрання рішенням законної сили, що не взяв до уваги той факт, що відповідач погоджувався з рішенням суду щодо встановлення батьківства і розміру аліментів у межах суми 800 грн., а оспорював тільки суму в 200 грн., і що виходячи із суми 800 грн. за період з 19 квітня 2014 року по 08 травня 2014 року є підстави для стягнення неустойки у розмірі 1780,80 грн.. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Оскільки після ухвалення рішення судом першої інстанції про стягнення аліментів з ОСОБА_3, останній у межах строку для оскарження, звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на вказане рішення, то воно в цілому щодо стягнення аліментів набрало чинності саме 26 травня 2014 року, тобто в день ухвалення рішення апеляційного суду Одеської області. Інших доводів на спростування висновків суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

За таких обставин, рішення суду є законним і справедливим, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід відхилити, та рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303,307ч.1п.1,308,313-314,315-317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: М.В. Процик

Судді: Є.С. ОСОБА_5 Кравець