№ провадження 2/521/399/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«03» червня 2015 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Целуха А.П.,

за участю секретаря Корнієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним та визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним та визнання права власності.

У судовому засіданніпредставник позивача звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, та вважає за необхідне забезпечити позов шляхом накладення арешту на 13/100 частини житлового будинку, що складає: літ. «А» - 2-3 жила, 2-2 жила, житловою площею 22,3 кв.м. житлового будинку № 4 по вул. Кристаловського у м. Одесі, що належить ОСОБА_2, оскільки відповідач матиме змогу відчужити належне позивачу майно, що зробить у подальшому неможливим виконання рішення суду.

Представник позивача підтримав заявлене клопотання.

Представник відповідача проти задоволення клопотання заперечував.

Вислухавши думку сторін, розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку про можливість задоволення заяви.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 3, 4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Вивчивши подану заяву, з урахуванням змісту позовних вимог позивача, виходячи з фактичних обставин справи, суд вважає, що заява про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача підлягає задоволенню; таке застосування заходів забезпечення позову не суперечить вимогам закону, і їх невжиття може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

До такого висновку суд приходить, виходячи з розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, з урахуванням забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності звязку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, оскільки такий вид забезпечення позову спроможний забезпечити фактичне виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виникли спірні правовідносини, а відповідач має на праві приватної власності певне майно, яке до вирішення справи по суті може реалізувати та таким чином у подальшому зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України , ч. 1 та ч 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.2 ст. 152 ЦПК України, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обовязковими до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане або оспорюване право особи буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення, а судом має бути забезпечена наявність цього майна та його схоронність.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку (далі органи державної реєстрації прав).

У відповідності до п. 1 Положення про Державну реєстраційну службу України, затвердженого Указом Президента України № 401/2011 від 06 квітня 2011 року, Державна реєстраційна служба України (Укрдержреєстр) є центральним органом виконавчої влади. Укрдержреєстр є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади з питань реалізації державної політики у сфері, зокрема, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 7 цього Положення, Укрдержреєстр здійснює свої повноваження безпосередньо через структурні підрозділи головних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в АРК, в областях, містах Києві та Севастополі, а також районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції, що забезпечують реалізацію повноважень Укрдержреєстру.

Згідно з ч.3. ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до пп.1,2 ч.1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Враховуючи, що вжиття заходів забезпечення позову являється правом суду та не вплине на стан майна, а сприятиме реальному виконанню рішення, в разі задоволення вимог позивача, керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним та визнання права власності задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на 13/100 частини житлового будинку, що складає: літ. «А» - 2-3 жила, 2-2 жила, житловою площею 22,3 кв.м. житлового будинку № 4 по вул. Кристаловського у м. Одесі, що належить ОСОБА_2.

Копію ухвали направити до реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції.

Допустити до негайного виконання ухвалу суду в силу ст. 153 ч.9 ЦПК України.

У разі постановлення ухвали без повідомлення особи, щодо якої просять вжити заходи забезпечення позову, копія ухали надсилається особі, щодо якої вжито заходи забезпечення позову, негайно після її виконання.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд м. Одеси протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову без її повідомлення, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали може подати до суду заяву про їх скасування, яка розглядається судом протягом двох днів.

ГОЛОВУЮЧИЙ ЦЕЛУХ А.П.