Справа № 511/103/15-ц
Номер провадження: 2/511/192/15
Роздільнянський районний суд Одеської області
10 червня 2015 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Іванова О. В.,
секретаря судового засідання Кирилової І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про виселення,-
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про їх виселення згідно договору іпотеки укладеного відповідачами з ПАТ «ПриватБанк» 17.01.2007 року, яким вони надали в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 42.30кв.м., житловою площею 25.00 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.
В подальшому позовні вимоги були уточнені якими просили висилити відповідача, що зареєстрований та/або проживає у квартирі (предмет іпотеки) розташованій за адресою: АДРЕСА_2, яким являється ОСОБА_1, у звязку з тим, що відповідач ОСОБА_2 за обліками адресно довідкової картотеки Роздільнянського РСГУДМС України в Одеській області не значиться та відповідно до довідки Лиманської селищної ради в зазначеній квартирі(предмет іпотеки) зареєстрованим не рахується.
Свої уточнені вимоги обґрунтували тим, що рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 11 червня 2012 року звернуто стягнення на вказаний предмет іпотеки. Відповідач ОСОБА_1, повідомлялася про необхідність звільнення вищевказаної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Проте відповідачем дана вимога не була виконана. У зв'язку з цим позивач звернувся до суду з позовом про виселення відповідача а саме: ОСОБА_1, яка зареєстрована та проживає у квартирі (предметі іпотеки), розташованої за адресою: АДРЕСА_3.
Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 09.04.2015 року позовні вимоги стосовно виселення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишені без розгляду по заяві позивача.
Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про те, що позовні вимоги підтримує, просив суд задовольнити позов у повному обсязі та розглянути справу за відсутністю представника позивача. У разі неявки відповідача в судове засідання без поважної на те причини, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась згідно вимог чинного законодавства за адресою постійної реєстрації: АДРЕСА_4 (а.с.28).
Відповідно до положень ст. 74 ЦПК України, судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик, судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.
У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Таким чином, судом робиться висновок, що відповідач був належним чином повідомленим про день та час розгляду справи.
Крім того, суд, враховуючи, що відповідно до ЦПК України розгляд справи проводився за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 197 ЦПК України).
В порядку ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів та згоди представника позивача.
Розглянувши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог за наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №ODLIGA00000001 від 17.01.2007 року відповідач отримав кредит у розмірі 9887,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17.01.2011 року. Банк виконав свої зобовязання за кредитним договором та надав відповідачу кошти у вказаній сумі, а той свої зобовязання по погашенню кредиту та процентів не виконує.
Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 11.06.2012 року звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ODLIGA00000001 від 17.01.2007року на предмет іпотеки - квартиру загальною площею 42.30 кв.м., житловою площею 25,00кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом її продажу Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» з укладанням договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем (а.с.12-13).

Відповідач ОСОБА_1 згідно довідки Роздільнянського РС ГУДМС України в Одеській області за № 35/93 від 17.01.2015 року, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.(а.с.28). Також її реєстрація і проживання підтверджені відповідно довідки Лиманської селищної ради про склад сімї та реєстрації осіб у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_6.(а.с.30;31).

10.10.2013 року позивачем на адресу відповідача направлялась письмова вимога про добровільне звільнення предмету іпотеки (квартири) у тридцяти денний строк з дня отримання нею цієї вимоги, але вказана вимога відповідачем не виконалась.(а.с.14-17).

У відповідності з вимогами частин 1-2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Ч. 3 ст. 109 Житлового кодексу України передбачає, що звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Пункт 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року передбачає, що при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39 - 40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Таким чином, чинне законодавство передбачає, що підставою для виселення мешканців з житлового приміщення, що є предметом іпотеки, є звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення, з дотриманням обов'язкової процедури письмового попередження про звільнення житлового приміщення протягом одного місяця.

З матеріалів справи вбачається, що існує рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 11.06.2012 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке має бути виконане, позивачем надано докази на підтвердження того, що він скористався своїм правом направлення письмової вимогу відповідачу добровільно звільнити житлове приміщення у тридцяти денний строк з дня отримання цієї вимоги.

Виходячи із правил ст.10 ч.2, ст.60 ч.ч.1,3,4 ЦПК України щодо засад змагальності сторін, обовязку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень, суд дійшов висновку, що відповідач не довів підстав для неможливості його виселеня з вказаного приміщення.

Суд вважає, що відповідач, не бажаючи приймати участь у судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання обов'язків за кредитним договором, не реалізував своє право шляхом надання доказів по справі щодо наявності будь-яких умов для неможливості виселення, тим самим не заперечує проти позовних вимог.

За таких обставин суд вважає, що за відповідачем: ОСОБА_1 неможливо зберегти її право на проживання в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 та вона має бути виселена з даної квартири, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Отже, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у сумі 243.60 грн. (а.с. 24) також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 39, 40 Закону України «Про іпотеку», ст. 109 Житлового кодексу України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 77, 88, 169, 209, 212-215, 218, 222-233, 224-226, 292,294 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про виселення - задовольнити повністю.

Виселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,(паспорт серії КЕ353487 виданого Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області від 20.08.1996року), з квартири (предмет іпотеки), розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,(паспорт серії КЕ353487 виданого Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області від 20.08.1996року) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у сумі 243.60грн., (двісті сорок три грн. 60коп.).

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд Одеської області у десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О. В. Іванова