Ухвала ІМЕНЕМ УКРАЇНИ29 квітня 2015 рокум. КиївКолегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоГвоздика П.О.,суддів: за участю представника позивачаЄвграфової Є.П., Євтушенко О.І., Марініча В.К.,Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевчук Зоя Миколаївна, про визнання недійсним іпотечного договору та зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 25 вересня 2014 року,в с т а н о в и л а:У вересні 2013 року позивач звернулася до суду з даним позовом, на обгрунтування якого зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу від 02 серпня 2006 року вона та громадянин Ірану ОСОБА_12 придбали у власність в рівних частках незавершений будівництвом житловий будинок (готовність 71 %), розташований по АДРЕСА_1. 25 червня 2007 року між ОСОБА_5 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено кредитний договір № 014/0983/8157139, відповідно до умов якого позивач отримала кредит у розмірі 200 000 доларів США. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 25 червня 2007 року між нею, громадянином Ірану ОСОБА_12 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено договір іпотеки, предметом якого є вищевказаний житловий будинок. Рішенням апеляційного суду Київської області від 29 липня 2013 року визнано недійсним договір іпотеки в частині прав і обов'язків співвласника предмета іпотеки ОСОБА_12. Посилаючись на те, що предмет іпотеки знаходиться у спільній частковій власності, при укладенні договору іпотеки її частина домоволодіння не була виділена у натурі, а також була відсутня згода іншого співвласника на передачу будинку в іпотеку, позивач просила визнати недійсним спірний договір іпотеки. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 25 вересня 2014 року, позов задоволено. Ухвалено визнати договір іпотеки від 25 червня 2007 року, укладений між ОСОБА_5, громадянином Ірану ОСОБА_12 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1212д. У касаційній скарзі ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що при укладенні оспорюваного договору іпотеки не було дотримано вимог закону щодо передачі в іпотеку житлового будинку, який знаходиться у спільній власності, та, врахувавши, що рішенням апеляційного суду Київської області від 29 липня 2013 року договір іпотеки в частині прав і обов'язків одного із співвласників предмета іпотеки визнаний недійсним, дійшов висновку, що для укладення договору іншим співвласником необхідно виділення в натурі належної йому частки або отримання нотаріально засвідченої згоди іншого співвласника. Проте з такими висновками судів погодитись не можна. За вимогами статей 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. Вказаних вимог судами не дотримано. Судами встановлено, що на забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором від 25 червня 2007 року № 014/0983/8157139 щодо повернення кредиту у розмірі 200 000 доларів США, укладеним між ОСОБА_5 і ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», укладено договір іпотеки, за умовами якого в іпотеку банку передано незавершений будівництвом житловий будинок (71% готовності) по АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_5 та ОСОБА_12 у рівних частках на підставі договору купівлі-продажу від 02 серпня 2006 року.Відповідно до ст. ст. 572, 575 ЦК України іпотека є видом забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Відповідно до ст. 578 ЦК України та ст. 6 Закону України «Про іпотеку» майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу (іпотеку) лише за згодою усіх співвласників.За змістом ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодерження в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Отже, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства саме на момент вчинення правочину. Як роз'яснено у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин не може бути визнаний недійсним у цілому, якщо закону не відповідають лише його окремі частини й обставини справи свідчать про те, що він був би вчинений і без включення недійсної частини (ст. 217 ЦК України). У цьому разі відповідно до вказаної статті суд може визнати недійсною частину правочину, з'ясувавши думку сторін правочину. Визнаючи в цілому недійсним спірний договір іпотеки, суд першої інстанції вказані роз'яснення не врахував та не звернув уваги, що рішенням апеляційного суду Київської області від 29 липня 2013 року визнано недійсним договір іпотеки в частині прав і обов'язків співвласника предмета іпотеки ОСОБА_12, а також не з'ясував особливостей передачі в іпотеку об'єкта незавершеного будівництва, у зв'язку з чим дійшов передчасного висновку про задоволення позову. Крім того, на порушення ст. 215 ЦПК України резолютивна частина рішення суду першої інстанції не містить висновку, якого суд дійшов у мотивувальній частині щодо суті спору. Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд на вказані порушення уваги не звернув, не надав належної оцінки доводам апеляційної скарги та помилково залишив рішення суду першої інстанції без змін.За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справу х в а л и л а: Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити частково. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 25 вересня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий П.О. Гвоздик Євтушенко Судді: Є.П. Євграфова О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко