Р І ШЕ Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

(заочне)

Справа № 752/237/15-ц

Провадження № 2/752/2167/15

03.06.2015 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Фролова М.О., за участю секретаря Титоренка А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ДУ «НІССХ ім. А.А. Амосова НАМН України» до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

встановив:

ДУ «НІССХ ім. А.А. Амосова НАМН України» (надалі - позивач) звернулась у Голосіївський районний суд міста Києва з позовом до ОСОБА_1 (надалі - відповідач) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідачу 11.10.1980 року було видано ордер на право зайняття кімнати в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1.

Як зазначає позивач, 11.02.2014 року було прийнято рішення про виселення відповідача з гуртожитку на підставі актів про фактичне не проживання у вказаному гуртожитку.

У зв'язку із зазначеним, позивач просив суд визнати ОСОБА_1 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме кімнатою АДРЕСА_1.

Представник позивача надав до суду заяву про можливість розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить направлення судової повістки за адресою місця проживання відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи вищезазначене та позицію представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення у відсутність відповідача за наявними у справі доказами, яким задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного.

Приміщення гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 перебуває на балансі позивача.

Відповідно до вимог ст. 129 ЖК України єдиною підставою для вселення на жилу площу є ордер.

Як встановлено судом, 09.10.1980 року відповідачу видано ордер на кім. АДРЕСА_1 (а. с. 7).

11.02.2014 року на засіданні профспілкового комітету ДУ «НІССХ ім.. А.А. Амосова ГАМН України» прийнято рішення про виселення з гуртожитку відповідача (а. с. 8).

Відповідно до ст.71, 72 Житлового кодексу України особа, яка відсутня в жилому приміщенні протягом 6 місяців визнається судом особою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Судом встановлено, що вказане приміщення не використовується відповідачем вказана кімната не використовується за призначенням, про що засвідчено відповідними актами комісії у складі завідуючого гуртожитком - ОСОБА_3 та діловода ОСОБА_4 від 20.03.2013 року та від 16.10.2013 року, а також актом від 28.01.2014 року комісії у складі завідуючого гуртожитком - ОСОБА_3, діловода ОСОБА_4, бухгалтера ОСОБА_5 (а. с. 4-6).

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч. 1. ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторін, які посилаються на обставини, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Положеннями ч. 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зазначені у позовній заяві обставини не були заперечені відповідачем, доказів зворотнього представлено не було.

Таким чином, аналізуючи у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд знаходить достовірно встановленим, що відповідач більше як 6 місяців без поважних причин в спірному жилому приміщенні не проживає, житлом не цікавиться, не несе обов'язки за ним, а тому він втратив право на користування жилим приміщенням.

Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати, які в конкретному випадку становлять 243 гривні 60 копійок.

Керуючись ст. ст. 109, 116, 129 ЖК України, ст. ст. 10, 11, 60, 212-215, 223, 224-226, 294-296 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ДУ «НІССХ ім. А.А. Амосова НАМН України» до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_1 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме кімнатою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, на користь ДУ «НІССХ ім. А.А. Амосова НАМН України» судові витрати в розмірі 243 гривні 60 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто Голосіївським районним судом міста Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Зазначена апеляційна скарга подається до Апеляційного суду міста Києва через Голосіївський районний суд міста Києва.

Суддя