Номер провадження: 22-ц/785/1031/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючої судді Процик М.В.,

суддів Дрішлюка А.І., Сєвєрової Є.С.

при секретарі Решетник М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання заповіту недійсним,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 липня 2014 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2010 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним. Позивач посилалась на те, що заповіт було складено спадкодавцем ОСОБА_6 у такому стані, коли він не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними. Позивач та її представник зазначали, що батьку позивача, ОСОБА_6, на підставі договору купівлі-продажу, належала квартира АДРЕСА_1, що 06.05.2008 року він заповів усе своє майно позивачу; але раптом після смерті батька виявилось, що померлий 12.08.2010 року заповів своє нерухоме майно іншій особі - ОСОБА_3 JI.O. Позивач та її представник також вказували, що в останні роки життя спадкодавець мав хворобливий стан, внаслідок чого у нього почастішали випадки несприйняття дійсних подій, сплутаності свідомості, через що протягом 2010 року до дня смерті він перебував на лікуванні та постійно приймав лікарський засіб - трамадол. Вважали, що волевиявлення спадкодавця не було вільним.

Представник відповідача позов не визнав, посилаючись на вільне волевиявлення спадкодавця, на усвідомлення ним своїх дій та на необґрунтованість позову.

Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 позов не визнав за необґрунтованістю вимог, а приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 участі у розгляді справи не приймав.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03 липня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду від 03 липня 2014 року скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення її позову у повному обсязі, посилаючись на невірне встановлення фактичних обставин справи та на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Проти апеляційної скарги заперечував представник відповідача, приватний нотаріус ОСОБА_4 та його представник.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної

скарги в межах оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

За правилами ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду за одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про відмову у позові ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довела того, що ОСОБА_6 в момент складення заповіту не усвідомлював значення своїх дій та не міг ними керувати, і що волевиявлення померлого не відповідало його волі.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів.

Статтями 203 ч.3, 225 ч.1, 1257 ч.2 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та(або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені; за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Разом з тим, за ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення і щодо яких виник спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 був власником двохкімнатної квартири АДРЕСА_2, загальною площею 60,8 кв. м., житловою площею 38,0 кв. м. (т.1 а. с. 8). 04 жовтня 2010 року ОСОБА_6 помер, у звязку з чим відкрилася спадщина на належне йому майно.(т.1а.с.111зв.)

Згідно заповіту, посвідченого 06 травня 2008 року державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 6-435, ОСОБА_6 заповів усе своє майно, де б воно не було та з чого воно не складалося, і взагалі, все те, на що на день смерті буде йому належати і на що він за законом буде мати право, своїй доньці ОСОБА_6 ( після укладення шлюбу ОСОБА_7) О.М., ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1, а.с.9,10,120).

Проте, 12 серпня 2010 ОСОБА_6 змінив вищевказаний заповіт, склавши новий заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, яким квартиру АДРЕСА_3 заповів ОСОБА_8 .(т.1, а. с. 109,153т.2 а.с.84)). Зазначений заповіт було зареєстровано в Спадковому реєстрі, про що свідчить відповідний витяг № 24466874 від 12.08.2010 року (т.1, а.с.156). За ст.1254 ч.3 ЦК України кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

Заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори своєчасно подали: донька померлого - ОСОБА_2 24.11.2010р. (т.1а.с.10-104) та спадкоємець за заповітом ОСОБА_3 11.10.2010р.(т.1а.с.107)

За висновком судово-почеркознавчої експертизи № 15234/02 від 30 січня 2012 року вирішити питання, чи виконані підписи від імені ОСОБА_6 у двох примірниках заповіту від 12.08.2010р. самим ОСОБА_6 або іншою особою, не є можливим з причин, викладених у пункті 1 дослідницької частини висновку. У досліджуваних підписах є ознаки незвичайності їх виконання, що могло бути обумовлено впливом на виконавця якихось збиваючих факторів, якими могли бути як природні (хворобливий стан, незручна поза) так і штучні (виконання досліджуваних підписів іншою особою з наслідуванням підписам ОСОБА_6Г.) або ті та інші одночасно; на виконавця (виконавців) рукописних записів у двох примірниках заповіту від 12.08.2010 підчас їх виконання найвірогідніше випливали переважно природні збиваючі фактори, до яких можна віднести як внутрішні (хворобливий стан, дія фармпрепаратів, похилий або старечий вік, стан хвилювання), так і зовнішні ( незручна поза при письмі); та експертом повідомлено про неможливість надання висновків з питань: «Чи виконано рукописні записи в двох примірниках заповіту від 12.08.2010 ОСОБА_6 або іншою особою. (т.2а.с.105-109)

За висновком повторної почеркознавчої експертизи № 50/тдд від 25.04.2014р. вирішити:»Чи виконані підписи на заповіті від 06.05.2008р. підписаного ОСОБА_6, та на заповіті від 12.08.2010р., однією особою?» не виявилось можливим; Рукописні написи на заповіті від 06.05.2008р. ( на користь позивача) підписаного ОСОБА_6, та на заповіті від 12.08.2010р. (на користь відповідача) ймовірно виконані однією особою; на особу, яка виконувала рукописний текст на заповіті від 12.08.2010р. впливали збиваючі фактори природного характеру (до яких відносять причини, які не повязані з бажанням виконавця змінити почерк і частіше за все створювані зовнішньою обстановкою письма), до яких, ймовірніше за все можна віднести як внутрішні (хворобливий стан, дія фармпрепаратів), так і зовнішні ( наприклад незручна поза при письмі)..(т.3 а.с.150-158)

За повідомленням Комунальної установи «Міський психіатричний диспансер» ОСОБА_6 у них на обліку не знаходиться, за медичною допомогою не звертався.(т.1а.с.163) За копією протоколу допиту свідка ОСОБА_9 хвороба ОСОБА_6 не впливала на його розумову діяльність.(т.2а.с.162-165)

За висновком призначеної (за клопотанням представника позивача) апеляційним судом посмертної комісійної судово-психіатричної експертизи № 196 від 17 квітня 2015 року комісією експертів зроблено такі висновки: відповісти на питання «чи приймав та протягом якого часу померлий ОСОБА_6 лікарські засоби, які могли б вплинути на його свідомість та психічний стан» - не є можливим; внаслідок наявних захворювань ОСОБА_6 не був позбавлений здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними на момент складання заповіту 12 серпня 2010 року; під час складання заповіту 12 серпня 2010 року якими-небудь хронічними стійкими психічними розладами не страждав, в якому-небудь тимчасовому стані, при якому внаслідок функціонування розладів психіки, порушення фізіологічних процесів в організмі або інших хворобливих явищ тимчасово не міг би розуміти значення своїх дій або не міг керувати ними не перебував, тому міг усвідомлювати значення своїх дій та міг керувати ними.(т.3 а.с.259-263)

З огляду на те, що висновок вказаної експертизи був наданий комісією експертів у задоволенні клопотання представника позивача про допит одного із експертів, зокрема лікаря-доповідача ОСОБА_7 відмовлено. Водночас колегія суддів зазначає, що висновок комісії експертів є зрозумілим і таким, що ґрунтується на наявних у справі копіях та оригіналах історій хвороб померлого, копії і оригіналі амбулаторної картки ОСОБА_6 тощо. Вбачається також, що за повідомленням Комунальної установи «Міський психіатричний диспансер» ОСОБА_6 на обліку не знаходився, за медичною допомогою не звертався.(т.1а.с.163) За копією протоколу допиту свідка ОСОБА_9 хвороба ОСОБА_6 не впливала на його розумову діяльність, а наркотичні засоби йому не призначались.(т.2а.с.162-165) Із дослідженого апеляційним судом оригіналу амбулаторної картки та її копії, що міститься в матеріалах справи (т.2а.с.9-25), вбачається, що після аркушу картки 15 в амбулаторну картку вшито без нумерації аркуш з назвою «Стаціонар на дому», в якому перераховано призначені ліки ( у тому числі трамадол, сибазон тощо) та навпроти них помісячно проставлено позначки плюс (починаючи з 09 серпня 2010р.) без підпису і без зазначення прізвища померлого ОСОБА_6 та без підпису медичної сестри. Та водночас за оригінальним записом в амбулаторній картці на а.с.15-16 картки стаціонар на дому хворому ОСОБА_6 рекомендовано 01.10.2010р., і з цього часу зроблено призначення і виконані позначки про фактичне введення препаратів за період з 01 жовтня по 04 жовтня 2010 року. В частині вказаного аркушу оригінал амбулаторної картки не відповідає копії цієї ж амбулаторної картки завіреної і надісланої суду КУ «Міська поліклініка № 12» 10.08.2011р. (т.2 а. с. 5-25) А тому комісія експертів правильно керувалася безсумнівними записами амбулаторної картки, копія якої міститься у справі. В дослідницькій частині висновку комісії експертів зазначено, що померлому за три дні до підписання заповіту було призначено ліки: трамадол, димедрол, ксефокам, сибазон та ін..; що безпосередньо в день підписання заповіту померлий лікарями не оглядався, наступний огляд здійснено 16.08.10р.; що не дивлячись на те, що вказані препарати призначались в наданій документації та матеріалах справи нема відомостей про те, чи вводились вони піддослідному в день складання заповіту, які саме препарати, в якому дозуванні, в який саме час; а тому комісія експертів прийшла до висновку, що неможливо відповісти на перше питання ухвали суду. Комісія експертів також зазначила, що за записами амбулаторної картки психічних порушень у піддослідного не відмічалось до 02.09.2010р.. Зазначене відповідає записам в амбулаторній картці померлого.

Надаючи оцінку усім наявним у справі доказам, колегія суддів визнає неспроможними доводи представника позивача щодо наявності сумнівів в обєктивності, правильності та повноті наданих експертами-психіатрами висновків, та посилання представника позивача в апеляційній скарзі на свідчення свідків щодо поганого психічного стану померлого спадкодавця на момент складання оспореного заповіту.

Враховуючи те, що апеляційним судом усунуто недоліки допущені судом першої інстанції та проведено посмертну судово-психіатричну експертизу, яка висновки суду першої інстанції підтвердила, то з рішенням суду першої інстанції щодо відмови позивачу у позові за недоведеністю її позовних вимог, колегія суддів повністю погоджується. Допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права не призвели до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що законні підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування правильного рішення суду з ухваленням нового рішення про задоволення позову відсутні.

Керуючись ст. ст. 303,307ч.1п.1,308,313-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: М.В. Процик

Судді: Є.С. ОСОБА_10 Дрішлюк