АПЕЛЯЦІЙНИ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого: Соколової В.В.,

суддів: Усика Г.І., Шахової О.В.,

при секретарі: Троц В.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 18.06.2015 у справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду,

в с т а н о в и в

У травні 2015 року представник Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» звернувся до суду із заявою про видачу виконавчого листа на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 20.03.2015, ухваленого у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 12421, 88 грн та сплаченого третейського збору у розмірі 95, 00 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 18.06.2015 в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк», боржник - ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, представником ПАТ «Ідея Банк» подано апеляційну скаргу, так як вважає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права. Представник заявника вказує на те, що суд першої інстанції невірно застосував Закон України «Про третейські суди», ст. 389-10, 355, 360-7 ЦПК України, а також невірно зазначив, що вищевказана справа є справою про захист прав споживачів, яка виключена з компетенції третейського суду. Крім цього, суд першої інстанції не мав підстав для висновку про те, що третейське застереження, за яким Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків розглядалась вказана справа, є нікчемним.

Справа № 755/10766/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/10636/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Гаврилова О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Вважаючи ухвалу суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою, апелянт просить її скасувати та постановити нову, якою заяву Банку про видачу виконавчого листа задовольнити.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, причину своєї неявки суду не повідомили, а тому, в порядку ст. 303-1, ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає, що їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.03.2014 між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №P23.105.75962, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит на поточні потреби, в сумі 8339,00 грн. на 36 місяців зі сплатою 18.0000% річних від залишкової суми кредиту та платою за обслуговування кредитної заборгованості в загальному розмірі 1.8500 % щомісячно від початкової суми кредиту.

Пунктом 5.4 кредитного договору передбачено, що всі вимоги, які виникають при виконанні даного договору або у зв'язку з ним, або випливають з нього та становлять предмет спору, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при асоціації українських банків, згідно з регламентом третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди.

Рішенням постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків від 20.03.2015 позов ПАТ «Ідея Банк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ідея Банк» 12421, 88 грн. заборгованості за кредитним договором та витрати по оплаті третейського збору в сумі 95, 00 грн..

Відмовляючи у задоволенні заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, суд першої інстанції виходив з того, що справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не була йому підвідомча відповідно до закону.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст. 389-10 ЦПК України суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду , якщо справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Статтею 5 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами.

Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Вказаний Закон набрав чинності 12.03.2011.

Отже, на час укладання кредитного договору Закон України «Про третейські суди» містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Така правова позиція була викладена Верховним Судом України у Постанові від 20.05.2015 (справа № 6-64цс15 ).

Разом з тим, зазначена правова позиція не містить висновку про нікчемність третейської угоди, а тому висновок суду першої інстанції про те, що укладена між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 третейська угода у вигляді третейського застереження - нікчемна, є наслідком неправильного тлумачення судом висновку Верховного Суду України у справі № 6-64цс15 від 20.05.2015.

За змістом ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

До спорів про захист прав споживачів відносяться спори, в яких позивачами у справі є фізичні особи - споживачі.

В даному конкретному випадку Банк, як особа, що надає фінансові послуги (кредитодавець) є учасником правовідносин з позичальником, звертається з позовом про захист свого порушеного права, яке регулюється не Законом України «Про захист прав споживачів», а цивільним законодавством про зобов'язальне право, що виникає з договірних (кредитних) зобов'язань.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 зверталась до суду з позовом про захист порушених прав, як споживача фінансових послуг за укладеним з ПАТ «Ідея Банк» кредитним договором або даних про визнання недійсними кредитного договору в частині третейського застереження. А отже висновок суду першої інстанції про те, що рішення третейського суду прийнято у справі яка не була йому підвідомча відповідно до закону є помилковим.

Також в матеріалах справи відсутні дані про належне повідомлення інших учасників судового розгляду про час та місце розгляду справи, що є порушенням порядку розгляду даного питання, оскільки положення ч.1 ст.389-9 ЦПК України передбачаються виклик сторін в судове засідання.

В силу п. 3 ст. 311 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляді до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування постановленої ухвали та передачі питання на новий розгляд до суду першої станції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» - задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 18.06.2015 - скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: