Апеляційний суд Житомирської області
Справа №274/4262/14-ц Головуючий у 1-й інст. Потапова Т. М.
Категорія 21 Доповідач Товянська О. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого: судді Товянської О.В.

суддів: Микитюк О.Ю., Гансецької І.А.

при секретарі: Кравчук Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25 березня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

В липні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, та, уточнивши позовні вимоги, остаточно просила визнати договір дарування кв.№47 в буд. 106 по вул. Європейській в м. Бердичеві, укладений між нею та відповідачкою 13.03.2014р., недійсним на підставі ч.1 ст.233 ЦК України, стягнути з відповідачки витрати на правову допомогу. Зазначала, що в 90-х роках вона перенесла ішемічний інсульт головного мозку, інфаркт, за станом здоров'я з того часу потребувала постійного стороннього догляду як фізичного так і психологічного. З родичами вона не підтримує відносин. Єдиною людиною, яка її підтримала, стала ОСОБА_2, яка давала гроші на лікування, приносила продукти. Під впливом тиску з боку відповідачки та тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах був укладений договір дарування квартири, яка є її єдиним житлом.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25 березня 2015 року в позові відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що, враховуючи медичні довідки, покази свідків було доведено, що мала місце тяжка обставина хвороба та відсутність сімї. Визнання договору дарування недійсним є єдиним способом захисту її права зберегти єдине житло.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Виходячи зі змісту ст.ст.203,626,717 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Договір дарування вважається укладеним, коли сторони мають повну уяву не тільки про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдарованого вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Оскільки правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом, у кожній справі про визнання правочину недійсним суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон повязує визнання правочину недійсним і настання певних юридичних наслідків.

Згідно із ч.1 ст.233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Збігом тяжких обставин слід вважати такий майновий або особистий стан громадянина чи його близьких (крайня нужденність, хвороба і т. ін.), які примусили укласти угоду на вкрай невигідних для нього умовах. Крім того, необхідно довести факт збігу тяжких для сторони обставин і наявності їх безпосереднього зв'язку з волевиявленням сторонни укласти угоду на вкрай невигідних для неї умовах. Особа, яка оскаржує правочин, повинна довести, що за відсутності тяжких обставин вона взагалі або на зазначених умовах не уклала би правочин. Правочини, що вчиняються особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, характеризуються тим, що особа їх вчиняє добровільно, усвідомлює свої дії, але вимушена це зробити через тяжкі обставини. При цьому невигідною умовою може бути низька плата за реалізацію коштовного майна, а тяжкою обставиною - купівля ліків, виплата боргів, витрати на лікування (як самої особи, котра вчиняє правочин, так і її близьких).

Колегія суддів вважає, що збіг тяжких обставин, а саме : перенесення інсульту, інфаркту, похилий вік позивачці майже 80 років, наявність ще інших тяжких захворювань, неможливість самостійно себе забезпечувати та обслуговувати, одинокість і безпомічність, потреба в сторонній допомозі, відсутність близьких родичів спонукали позивачку укласти договір дарування квартири на вкрай невигідних умовах - безоплатно позбавивши себе цим єдиного наявного житла. Позивачка вимушена була звернутись за захистом своїх порушених прав через вимоги відповідачки про її виселення. Іншого житла у неї немає.

Відповідно до ст.4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів міститься в ст.16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, і суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений законом або договором.

На підставі наведеного рішення слід скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Судове рішення повинне бути законним і справедливим.

Керуючись ст.ст.209,218,303,304,307,309,314,316,319,324,325 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення. Визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений 13.03.2014р. Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 243,60грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: