Справа № 515/631/15-ц
Провадження № 2/515/906/15
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2015 року м.Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Шевиріна А.О.,

за участю секретаря - Чумаченко Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 - законного представника ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

23 квітня 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі - ПАТ КБ "Приватбанк") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просило стягнути з нього заборгованість за кредитним договором на загальну суму 21971грн.60коп. В обгрунтування позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк" зазначило, що 29.07.2006року між банком та відповідачем укладено кредитний договір у формі договору приєднання, за яким ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 6000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. За умовами договору відповідач взяв на себе зобов'язання щодо погашення заборгованості за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також щодо оплати комісії. У порушення умов договору приєднання ОСОБА_4 свої зобов'язання не виконав, що призвело до заборгованості у розмірі 21971грн.60коп. Посилаючись на те, що відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов'язань , позивач вважав, що є підстави для стягнення з ОСОБА_4 заборгованості у зазначеному розмірі.

У зв'язку зі смертю відповідача 23.09.2014року ухвалою суду від 25.05.2015року в порядку процесуального правонаступництва залучено сина померлого ОСОБА_1 та законного представника малолітньої доньки ОСОБА_1 - ОСОБА_2

В судове засідання представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не з'явився. Надав заяву про розгляд справу без його участі.

Відповідачі, належним чином поінформовані про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання також не з'явилися, надали заяву, в якій позов не визнали. Зазначили, що майна у померлого на момент смерті не було, відтак підстав для притягнення відповідачів за борговим зобов'язанням батька перед банком немає.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні письмові докази, суд вважає, що у позовній заяві слід відмовити з огляду на таке.

Судом встановлено, що 29 липня 2006 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_4 укладено договір приєднання, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 6000 грн установленого ліміту на платіжну картку зі сплатою 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії кредитної картки. Погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами у розмірі 7% від суми заборгованості. Договір складається із заяви ОСОБА_4 про приєднання, тарифів надання кредиту та умов і правил надання банком послуг та правил користування платіжною карткою (а.с.а.с.7-13).

Згідно з пунктом 9.12 Правил надання банком послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не заявить про припинення його дії договір вважається пролонгованим на такий самий строк.

Відповідно до п.6.5 Правил боржник за кредитним договором зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його користування, за перевитратами платіжного ліміту, а також сплачувати комісії, передбачені умовами договору.

З наданого ПАТ КБ "Приватбанк" розрахунку вбачається, що ОСОБА_4 припинив виконання грошових зобов'язань, допустивши станом на 31.03.2015року виникнення заборгованості за кредитом у розмірі 4473грн.33коп., за процентами - 15975грн.81коп. (а.с.а.с.5,6).

З матеріалів справи також вбачається, що боржник за кредитним договором 23 вересня 2014 року помер (а.с.36).

Судом встановлено, що на момент смерті разом із ОСОБА_4 проживали його діти - ОСОБА_1, 1996року народження, та ОСОБА_3., 2003року народження (а.с.а.с.39, 49,68, 70,71, 73-76).

За інформацією Реєстраційної служби Татарбунарського районного управління юстиції в Одеській області від 05.06.2015року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек та Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відомості про наявність зареєстрованого за ОСОБА_4 нерухомого майна відсутні (а.с.а.с.78,79).

З відповіді товариства з обмеженою відповідальністю "Татарбунарське БТІ та РОН" від 29.05.2015року №90 вбачається, що станом на 31.12.2012року право власності на нерухоме майно за померлим не зареєстроване (а.с.80).

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 13.05.2015року №40367861, наданої Саратською районною державною нотаріальною конторою, слідує, що спадкова справа до майна ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 не заводилася (а.с.а.с.41,42).

В судовому засіданні встановлено, що транспортних засобів, зареєстрованих за ОСОБА_4, немає, що підтверджується відповіддю ВРЕР по обслуговуванню Арцизького, Саратського, Тарутинського та Татарбунарського району від 05.06.2015року №5352 (а.с.92).

З відповіді відділу Держземагенства у Татарбунарському районі Одеської області слідує, що згідно з наявними у відділі Книгами реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою та других примірників державних актів станом на 31.12.2012року земельні ділянки за ОСОБА_4 не зареєстровані(а.с.99).

Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

Згідно зі ст.ст.526, 530 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у визначений у зобов'язанні строк.

За ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). При цьому у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст.611 ЦК ).

Зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК).

Частиною 1 статті 608 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

За ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). При цьому до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч.1 ст.1218 ЦК).

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, ві не заявив про відмову від неї. Малолітня особа вважається такою, що прийняла спадщину, крім випадків, встановлених ч.ч.2-4 ст.1273 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

З наведеного вбачається, що зобов'язальні відносини за кредитним договором допускають правонаступництво, проте обов'язок спадкоємця щодо задоволення вимог кредитора виникає виключно у разі отримання спадкового майна після смерті спадкодавця.

З урахуванням того, що діти ОСОБА_4, які постійно проживали з ним на момент смерті вважаються такими, що прийняли спадщину, однак рухоме чи нерухоме майно, в межах вартості якого можливо було б задовольнити кредиторські вимоги банка, після смерті батька не успадкували через відсутність такого майна, підстав для стягнення з них заборгованості за кредитним договором, на думку суду, немає.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.79 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Частиною 1 ст.88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження понесення відповідачами судових витрат, підстави для їх стягнення з позивача відсутні.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.3,10,11,14, 57-60, 64, 88, 158, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 - законного представника ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: