Справа № 640/9995/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Попрас В.О.,

при секретарі - Пархоменко О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Український державний центр радіочастот» про стягнення заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, якій просить стягнути з відповідача Державного підприємства «Український державний центр радіочастот» (далі УДРЦ) на його користь не виплачену заробітну плату за період з 18.10.2012 р. по 14.04.2014 р. в сумі 61072 грн. 56 коп., суму компенсації втрати частини заробітної плати з 18.10.2012 р. по 14.04.2014 р. в звязку з порушенням строків її виплати в розмірі 35131 грн. 48 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 грн., допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати, повернути фактично сплачений судовий збір 100 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 01.06.2007 р. він був призначений на посаду заступника начальника Харківської філії УДРЦ наказом № 25/п від 01.06.2007 р. 18 жовтня 2012 року у зв'язку зі звільненням начальника Харківської філії УДЦР ОСОБА_2, наказом УДЦР № 460 від 10.10.2012 р. на позивача було покладено виконання обов'язків начальника Харківської філії УДЦР. Проте, всупереч Закону цим не було визначено розмір оплати, яку позивач повинен отримувати за тимчасове виконання обов'язків начальника філії. 14.04.2014 р. наказом УДЦР № 70/п від 14.04.2014 року позивача було призначено на посаду начальника Харківської філії УДЦР, звільнивши з посади заступника начальника Харківської філії. Отже, в період часу з 18.10.2012 р. по 14.04.2012 р. позивач виконував обов'язки і заступника начальника філії, і начальника філії. За час виконання обов'язків начальника Харківської філії УДЦР з 18.10.2012 р. по 14.04.2014 р. позивачу нараховували та виплачували заробітну плату згідно наказів УДЦР як заступнику начальника філії, а не як начальнику філії, хоча на думку позивача, повинні були нараховувати як начальнику філії, бо він був призначений виконуючим обов'язки начальника Харківської філії згідно наказу УДЦР № 460 від 10.10.2012 р. 13 лютого 2015 року позивач був звільнений на підставі наказу УДЦР № 31/п від 09.02.2015 року за угодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП України). Згідно з п.2 листа Міністерства праці та соціальної політики України «Щодо оплати праці» №18-23 від 20.01.2005 р. - тимчасове замісництво - це виконання службових обов'язків за більш відповідальною посадою тимчасово відсутнього працівника, коли це пов'язане з виробничою необхідністю або з розпорядчими функціями, працівником, який працює на тому ж підприємстві, в установі, організації. Тимчасове замісництво за більш відповідальною посадою є одним із способів перевірки на практиці потенційних можливостей працівників для включення їх до резерву на висування. Йдеться про заміщення керівників усіх рівнів - підприємств, виробництв, цехів, відділів. Порядок оформлення та оплати тимчасового замісництва регламентується Роз'ясненням Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 29.12.65 p. № 30/39 «Про порядок оплати тимчасового заступництва», затвердженим постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 29.12.1965 №820/39. Відповідно до абз. 1 п. 2 Роз'яснення Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 29.12.65 p. №30/39 «Про порядок оплати тимчасового заступництва» - призначення працівника виконуючим обов'язки за вакантною посадою можливо лише за посадою, призначення на яку проводиться вищестоящим органом управління. Позивача було призначено виконуючим обов'язки начальника Харківської філії начальником УДЦР. Згідно з абз.4 п.2 Роз'яснення Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 29.12.65 p. № 30/39 «Про порядок оплати тимчасового заступництва» - при призначенні працівника, у тому числі штатного заступника (помічника) або головного інженера, виконуючим обов'язки по вакантної посади, оплата праці проводиться за цією посадою. Тому позивач вважає, що він, як виконуючий обов'язки начальника Харківської філії з 18.10.2012 року по 14.04.2014 року повинен був отримувати заробітну плату, разом зі всіма преміями, надбавками, доплатами як начальник Харківської філії, а отримував як заступник, що безумовно порушило його законні права. Згідно ст.97 КЗпП України конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Питання по виплаті заробітної плати, надбавок, доплат та преміювання визначаються відповідними наказами, листами та довідками начальника УДЦР, керуючись якими позивач вирахував розмір несплаченої йому суми заробітної плати за виконання обов'язків начальника Харківської філії, що дорівнює 61072,56 грн. та розраховується як різниця заробітної плати начальника Харківської філії та заступника начальника Харківської філії за період з 18.10.2012 р. по 14.04.2014 р., включаючи суми премій, надбавок, доплат. Відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159. Сума компенсації втрати частини заробітної плати за період з 18.10.2012 року по 14.04.2014 року, у зв'язку з порушенням термінів її виплати, належна мені до виплати, дорівнює 35131, 48 грн. Також позивач вважає, що діями відповідача йому завдано моральну шкоду, право на відшкодування якої він має згідно ст.237-1 КЗпП України, оскільки не виплати заробітної плати призвели до моральних страждань, оскільки було неправильно визначено зарплати, яку позивач повинен був отримувати. Позивач працював з ранку до вечора, розраховуючи на належну зарплату для забезпечення нормальних умов життя своєї сім'ї, сплати комунальних послуг за квартиру, купівлі продуктів харчування, купівлі одягу та предметів першої необхідності тощо. Не отримання позивачем належної суми заробітної плати вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя та життя сім'ї. Така несправедливість з боку роботодавця задавала позивачу моральних страждань, оскільки мова йде не про затримання виплати зарплати, а про її приховування від працівника, тому розмір належного відшкодування спричинених моральних страждань позивач оцінює в сумі 10000,00 грн.

В судовому засіданні позивач та його представники позов підтримали, просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, подав суду письмові заперечення в яких зазначив, що позивач працював на посаді заступника начальника Харківської філії УДЦР у період з 01.06.2007 р. по 14.04.2014 р. Пунктом 1.2. посадової інструкції заступника начальника філії визначено, що заступник начальника ХФ УДЦР безпосередньо підпорядковується начальнику філії і виконує обов'язки начальника філії у разі його відсутності. Після звільнення начальника Харківської філії УДЦР ОСОБА_2, з 18.10.2012 р. виконання обов'язків начальника філії, за посадою, відповідно до посадової інструкції, покладено на заступника начальника філії, тобто позивач. Крім того, враховуючи необхідність передачі справ, основних фондів та матеріальних цінностей ХФ УДЦР, було видано наказ від 10.10.2012 № 460 «Про передачу справ Харківської філії», в якому зазначено, що на позивача, тимчасово покладається виконання обов'язків начальника ХФ УДЦР і зобов'язано його прийняти справи, основні фонди та матеріальні цінності ХФ УДЦР. Тобто, наказом від 10.10.2012 №460 позивач не був призначений виконуючим обов'язки начальника ХФ, а на нього покладалося тимчасове виконання обов'язків керівника філії. В період з 18.10.2012 по 14.04.2014 позивачем не звертався до керівника юридичної особи за встановлення йому будь-яких доплат за тимчасове виконання обов'язків керівника філії. Порядок оформлення та оплати тимчасового замісництва регламентується роз'ясненням Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 29.12.65 p. №30/39 «Про порядок оплати тимчасового заступництва», затверджене постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 29.12.65 №820/39, відповідно до якого штатним заступникам, помічникам відсутніх працівників різниця в окладах не виплачується. Відповідно до статті 105 Кодексу законів про працю України працівникам, які виконують на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд зі своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обов'язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, провадиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника. Розмір доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника підприємство встановлює в колективному договорі самостійно з дотриманням норм, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (регіональними) угодами (ст. 105 КЗпП України). Згідно з діючими в період з 18.10.2012 р. по 14.04.2014 р. положеннями колективного договору УДЦР (КД 2010-2012 р. та КД 2013-2015 р.) доплата за виконання тимчасово обов'язків відсутнього працівника штатним заступникам начальників підрозділів не встановлюється. За період з 18.10.2012 по 14.04.2014 питання виплати заробітної плати всім працівникам Харківської філії УДЦР, в тому числі і позивачу, належало виключно до компетенції позивача, який мав право першого підпису фінансових документів, в тому числі що стосується і заробітної плати. Будь-яких доказів щодо порушення встановлених строків виплати заробітної плати позивачем не надано. Вимога позивача про стягнення на користь позивача коштів у розмірі 35131,48 грн. у зв'язку з порушенням термінів виплати частини заробітної плати за період з 18.10.2012 по 14.04.2014 є необґрунтованою та неправомірною, так як порушень строків виплати зарплати не було, бо жодних доплат в цей період за тимчасове виконання позивачем обов'язків керівника філії позивачу не було встановлено штатним розписом. В обґрунтування вимоги щодо стягнення відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн. позивачем не надано жодних доказів щодо протиправності дій відповідача, наявності причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та його вини в заподіянні шкоди, що призвело до тяжких захворювань позивача. Відповідач вважає необґрунтованими вимоги позивача, враховуючи відсутність обставин, на які посилався позивач у обґрунтування своїх позовних вимог, та доказів, якими вони підтверджуються, а тому в задоволені позову ОСОБА_1 просять відмовити повністю.

Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

01 червня 2007 року ОСОБА_1 був призначений на посаду заступника начальника Харківської філії Державного підприємства Українського державного центру радіочастот наказом № 25/п від 01.06.2007 р.

18 жовтня 2012 року у зв'язку зі звільненням начальника Харківської філії УДЦР ОСОБА_2, наказом УДЦР № 460 від 10.10.2012 р. на позивача було покладено виконання обов'язків начальника Харківської філії УДЦР. Проте, розмір оплати, яку позивач повинен отримувати за тимчасове виконання обов'язків начальника філії, в наказі визначено не було.

14 квітня 2014 року наказом УДЦР №70/п від 14.04.2014 р. ОСОБА_1 призначено на посаду начальника Харківської філії УДЦР, звільнивши з посади заступника начальника Харківської філії.

13 лютого 2015 року позивач був звільнений на підставі наказу УДЦР №31/п від 09.02.2015 р. за угодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП України).

В період часу з 18.10.2012 р. по 14.04.2012 р. позивач ОСОБА_1 виконував обов'язки начальника Харківської філії УДЦР, при цьому йому нараховувалась та виплачувалась заробітна плата заступника начальника філії, що визнано сторонами в судовому засіданні, тому відповідно до ч.1 ст.61 ЦУПК України доказуванню не підлягає.

Згідно ст.94 Кодексу законів про працю України та ст.1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 105 КЗпП України передбачено, що працівникам, які виконують на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд з своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обов'язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, провадиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника.

Згідно з п.2 листа Міністерства праці та соціальної політики України «Щодо оплати праці» №18-23 від 20.01.2005 р. - тимчасове замісництво - це виконання службових обов'язків за більш відповідальною посадою тимчасово відсутнього працівника, коли це пов'язане з виробничою необхідністю або з розпорядчими функціями, працівником, який працює на тому ж підприємстві, в установі, організації. Тимчасове замісництво за більш відповідальною посадою є одним із способів перевірки на практиці потенційних можливостей працівників для включення їх до резерву на висування. Йдеться про заміщення керівників усіх рівнів - підприємств, виробництв, цехів, відділів.

Порядок оформлення та оплати тимчасового замісництва регламентується Роз'ясненням Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 29.12.65 p. №30/39 «Про порядок оплати тимчасового заступництва», затвердженим постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 29.12.65 №820/39.

Зазначені нормативні акти законодавства СРСР діють на території України відповідно до Постанови Верховної Ради України від 12.09.91 p. №1545-ХП «Про порядок тимчасової дії на території України деяких актів законодавства Союзу РСР».

Так, відповідно до абз. 1 п. 2 Роз'яснення Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 29.12.65 p. №30/39 «Про порядок оплати тимчасового заступництва» - призначення працівника виконуючим обов'язки за вакантною посадою можливо лише за посадою, призначення на яку проводиться вищестоящим органом управління.

Позивача ОСОБА_1 було призначено виконуючим обов'язки начальника Харківської філії начальником Українського державного центру радіочастот.

Згідно з абз. 4 п.2 Роз'яснення Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 29.12.65 p. №30/39 «Про порядок оплати тимчасового заступництва» - при призначенні працівника, у тому числі штатного заступника (помічника) або головного інженера, виконуючим обов'язки по вакантної посади, оплата праці проводиться за цією посадою.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1, працюючи виконуючим обов'язки на вакантній посаді начальника Харківської філії УДЦР з 18.10.2012 р. по 14.04.2014 р. повинен був отримувати заробітну плату, разом зі всіма преміями, надбавками, доплатами як начальник Харківської філії УДЦР, хоча йому нараховувалась та виплачувалась заробітна плата заступника начальник Харківської філії УДЦР, що порушило права позивача.

Згідно ст.97 КЗпП України конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Питання по виплаті заробітної плати, надбавок, доплат та преміювання визначаються відповідними наказами, листами та довідками начальника УДЦР, керуючись якими позивач вирахував розмір несплаченої йому суми заробітної плати за виконання обов'язків начальника Харківської філії, що дорівнює 61072,56 грн. та розраховується як різниця заробітної плати начальника Харківської філії УДЦР та заступника начальника Харківської філії за період з 18.10.2012 р. по 14.04.2014 р., включаючи суми премій, надбавок, доплат.

Суд погоджується з проведеними позивачем розрахунком не виплаченої позивачу заробітної плати та стягує з Державного підприємства «Український державний центр радіочастот» на користь ОСОБА_1 не виплачену заробітну плату за період з 18.10.2012 р. по 14.04.2014 р. в сумі 61072 грн. 56 коп.

Згідно ч.2 ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому гаробітної плати без обмеження будь-яким строком.

У відповідності до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Суд погоджується з проведеними позивачем розрахунками суми компенсації втрати частини заробітної плати за період з 18.10.2012 р. по 14.04.2014 р. у зв'язку з порушенням строків її виплати, проведеної відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, в розмірі 35131, 48 грн., тому задовольняє позовні вимоги про стягнення з відповідача суми компенсації втрати частини заробітної плати з 18.10.2012 р. по 14.04.2014 р. в звязку з порушенням строків її виплати в розмірі 35131 грн. 48 коп.

Згідно ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Враховуючи викладене, суд стягує з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 грн., оскільки порушення трудових прав позивача ОСОБА_1 в звязку з невиплатою частини заробітної плати призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагали від нього додаткових зусиль для організації життя.

Вимоги ОСОБА_1 щодо допущення негайного виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати задоволенню не підлягають, оскільки судом стягується з відповідача не виплачена різниця між заробітною платою начальника Харківської філії УДЦР та заступника начальника Харківської філії за період з 18.10.2012 р. по 14.04.2014 р., яку позивач вже отримав, в той час як згідно п.2 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більш ніж за один місяць.

У відповідності зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнений від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що позивач при подачі позову сплатив 100 грн., а загальній розмір судового збору по цій справі складає 972,04 грн., з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 872,04 грн., а на користь позивача сплачений ним судовий збір в розмірі 100 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215, 367 ЦПК України, ст.ст. 94, 97, 105, 233, 237-1 Кодексу законів про працю України, Законом України «Про оплату праці», Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Український державний центр радіочастот» на користь ОСОБА_1 не виплачену заробітну плату за період з 18.10.2012 р. по 14.04.2014 р. в сумі 61072 грн. 56 коп., суму компенсації втрати частини заробітної плати з 18.10.2012 р. по 14.04.2014 р. в звязку з порушенням строків її виплати в розмірі 35131 грн. 48 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 грн., а всього стягнути - 97204 грн. 04 коп. /девяносто сім тисяч двісті чотири грн. 04 коп./.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Державного підприємства «Український державний центр радіочастот» на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у розмірі 100 грн.

Стягнути з Державного підприємства «Український державний центр радіочастот» судовий збір на користь держави у розмірі 872,04 грн. на наступні реквізити: р/р 0004, код бюджетної класифікації 22030001, код одержувача 37999675, банк одержувача ГУДКУ у Харківській області, МФО банку одержувача 851011, призначення платежу судовий збір за позовом ОСОБА_1 Київський районний суд м. Харкова, .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ