АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1557/15 Головуючий 1 інст. Єрмак Н.В.
Категорія: інші Доповідач - Котелевець А.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Макарова Г.О., Шаповал Н.М.,

за участю секретаря Варюшичевої А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до профспілкового комітету та голови профспілкового комітету Публічного акціонерного товариства «Автрамат», про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

В грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до Профспілкового комітету Публічного акціонерного товариства «Автрамат» (далі ПАТ «Автрамат»), голови профспілкового комітету ПАТ «Автрамат» про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування вказала, що перебувала у трудових стосунках з ПАТ «Автрамат». Після звільнення в 2005 році за скороченням штату їй не було повернуто профспілкового квітка, карту обліку. Крім того, вона перебувала на квартирному обліку , однак до цього часу не знає, куди передані її дані.

06 листопада 2014 року вона звернулася до голови профспілкового комітету ПАТ «Автрамат» з інформаційним запитом, в якому просила повідомити її про наступне:

1). Де знаходиться профспілковий квіток та чому його їй не повернуто?

2). За яким номером та яка черга на отримання житла на час її скорочення?

3). Коли та куди передані дані щодо черги?

4). Якщо дані щодо черги не передано, то негайно їх передати, про що її повідомити.

Посилаючись на те, що відповіді до цього часу вона не отримала, просила визнати протиправними дії профспілкового комітету та голови профспілкового комітету ПАТ «Автрамат», зобовязати відповідачів надати відповідь на запит від 06 листопада 2014 року та відшкодувати моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. 00 коп.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14 січня 2015 року позов задоволено частково.

Дії профспілкового комітету та голови ПАТ «Автрамат» в частині ненадання ОСОБА_1 відповіді на запит від 06 листопада 2014 року визнані протиправними.

Профспілковий комітет та голова ПАТ «Автрамат» зобовязані надати ОСОБА_1 відповідь на запит від 06 листопада 2014 року.

В іншій частині позову відмовлено.

З профспілкового комітету та голови ПАТ «Автрамат» на користь держави стягнуто судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. в рівних частках по 121 грн. 80 коп. з кожного.

В апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на порушення норм процесуального, матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та закрити провадження у справі. Зокрема, зазначає, що, визнаючи дії профспілкового комітету та голови ПАТ «Автрамат» в частині ненадання їй відповіді на запит від 06 листопада 2014 року протиправними, суд безпідставно не стягнув моральної шкоди. Крім того, справа повинна бути розглянута за правилами адміністративного судочинства.

Відповідачі рішення суду першої інстанції не оскаржили, своїх заперечень на апеляційну скаргу не надали.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні з таких підстав.

Визнаючи дії профспілкового комітету та голови ПАТ «Автрамат» протиправними, суд першої інстанції виходив із того, що на порушення вимог ст. 19 Закону України від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР (з наступними змінами) «Про звернення громадян» (далі Закон № 393/96-ВР) відповіді на запит ОСОБА_1 від 06 листопада 2014 року надано не було.

Однак погодитись з таким висновком не можна, оскільки суд першої інстанції неповно зясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 213 ЦПК України).

Матеріали справи свідчать, що 06 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернулася до голови профспілкового комітету ПАТ «Автрамат» з інформаційним запитом, в якому просила повідомити її про наступне:

1). Де знаходиться профспілковий квіток та чому його їй не повернуто?

2) За яким номером та яка черга на отримання житла на час її скорочення?

3). Коли та куди передані дані щодо черги?

4). Якщо дані щодо черги не передано, то негайно їх передати, про що її повідомити.

Звертаючись із позовом, позивачка свої вимоги мотивувала тим, що відповіді на цей запит нею отримано не було. При цьому позов предявлено до профспілкового комітету та голови профспілкового комітету Публічного акціонерного товариства «Автрамат».

Термін розгляду звернення громадян закріплено статтею 20 Закону № 393/96-ВР.

Так, згідно даної норми закону звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше пятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока пяти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Із книги вхідної кореспонденції за 2014 рік вбачається, що 06 листопада 2014 року надійшло пять запитів позивачки (№ 950, № 951, № 952, № 953, № 954).

ОСОБА_1 була повідомлена про те, що її профспілковий квіток не зберігається на ПАТ «Автрамат»; квартирний облік на підприємстві не ведеться; інформація по житловому фонду передана до Московського виконкому м. Харкова. Дані відповіді за підписом голови ліквідаційної комісії ПАТ «Автрамат» направлені позивачці 21 листопада 2014 року, тобто в межах строку, передбаченого статтею 20 Закону № 393/96-ВР (а. с. 94, 102, 104).

З огляду на це, підстав для задоволенні позову в частині визнання дій протиправними та зобовязання профспілкового комітету та голову ПАТ «Автрамат» надати ОСОБА_1 відповідь на запит від 06 листопада 2014 року у суду першої інстанції не було.

До того ж, в суді апеляційної інстанції представник ПАТ «Автрамат» пояснив, що профспілковий комітет на даний час як юридична особа не існує та виключений з Державного реєстру.

Рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в позові.

Доводи апеляційної скарги про те, що безпідставно не відшкодована моральна шкода, не можуть бути прийняті до уваги.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України).

Частиною першою статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. 9 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, при вирішенні спору про відшкодування шкоди обовязковому зясуванню підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Таким чином, доказуванню у справах про відшкодування збитків, завданих майну фізичної або юридичної особи, підлягають факти неправомірних дій (бездіяльності) особи, яка завдала шкоди, виникнення шкоди, а також причинний звязок між неправомірними діями (бездіяльністю) і заподіяння нею шкоди.

Оскільки позов в частин визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні задоволенню не підлягає, підстав для стягнення моральної шкоди немає.

Посилання про порушення правил юрисдикції не ґрунтуються на законі.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «субєкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осію з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою чи службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осію), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Компетенція адміністративного суду на дані правовідносини не поширюється.

За правилами частин 1, 2 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позов ОСОБА_1, яка є інвалідом П групи, задоволенню не підлягає, підстав для стягнення з відповідачів судових витрат немає. Такі витрати підлягають компенсації за рахунок держави відповідно до вимог ч. 2 ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 3, 309 ч. 1 п. п. 1, 4, 313, 314 ч. 2, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 січня 2015 року змінити.

Рішення в частині задоволення позову ОСОБА_1 до профспілкового комітету та голови профспілкового комітету Публічного акціонерного товариства «Автрамат» про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії скасувати та постановити нове рішення про відмову в позові.

Рішення в частині стягнення судових витрат скасувати.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили негайно і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді