Справа № 265/4351/14-ц
Провадження № 4-с/265/26/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2015 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Копилової Л. В.,

при секретарі Єфремовій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за скаргою ОСОБА_1 на дії заступника начальника Іллічівського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції ОСОБА_2,

треті особи товариство з обмеженою відповідальністю «Азовська нафтова компанія», Маріупольська об»єднана державна податкова інспекція головного управління Міндоходів у Донецькій області,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії заступника начальника Іллічівського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції ОСОБА_2, посилаючись на те, що в його провадженні знаходився виконавчий лист № 265/4351/14-ц від 02.03.2015 року про стягнення з ТОВ «Азовська нафтова компанія» (далі - ТОВ «АНК») на його користь заробітної плати за час знаходження в учбовій відпустці з 06.05.2014 по 28.06.2014 в розмірі 5 777,53 грн. Виконавче провадження № 46870802 відкрито 16.03.2015 року, а 23.03.2015 року на його картковий рахунок надійшли грошові кошти в розмірі 4 647,45 грн., що не відповідає сумі, зазначеній у виконавчому листі а саме - 5 777,53 грн.

24.03.2015 року він звернувся з заявою до ВДВС про те, що грошові кошти йому надійшли не в повному обсязі і просив зобовязати відповідача виплатити всю суму визначену судом. Але 14.04.2015 року отримав лист № 349/32-22/14 від 03.04.2015 року, з якого дізнався, що ТОВ «АНК» в повному обсязі виконало рішення суду, виплативши стягувану суму в розмірі 5 777,53 грн., з яких заявнику перераховано 4 647,45 грн.

Він вважає, що заступник начальника ВДВС при проведенні виконавчих дій у порушення вимог ч.2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» на свій розсуд прийняла рішення про зменшення суми виплати, на суму податків.

14.04.2015 року начальнику ВДВС ОСОБА_3 була подана скарга на дії заступника начальника Ілічівського ВДВС Маріупольського МУЮ ОСОБА_2

20.04.2015 року він отримав листа з ВДВС разом з постановою про закінчення виконавчого провадження № 46870802 від 02.04.2015 року на тій підставі, що виконавчий документ виконано в повному обсязі. Виконавче провадження закінчено на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження».

Вважає, що постанова винесена незаконно оскільки йому не в повному обсязі виплачена сума, яка зазначена у виконавчому листі.

Просить суд визнати незаконною постанову про закриття виконавчого провадження № 46870802 від 02 квітня 2015 року та зобовязати ВДВС відновити вказане виконавче провадження.

Скаржник ОСОБА_1 на розгляд скарги до суду не зявився, надав заяву про розгяд її в його відсутність.

Представник скаржника ОСОБА_4, що діє на підставі довіреності в судовому засіданні підтримала доводи поданої скарги та просила її задовольнити.

Представник зацікавленої особи, на розгляд скарги до суду не зявився, просив розглянути скаргу в їх відсутність та надав заперечення проти задоволення скарги, в яких вказав на те, що згідно платіжного доручення № 356 від 20.03.2015 року ОСОБА_1 перераховано суму 4 647,45 грн. на виконання рішення суду. При цьому при перерахунку такої грошової суми з неї утримано військовий збір в розмірі 88 грн. 66 коп., податок на дохід в розмірі 835 грн. 43 коп. та ЄСВ в сумі 2 360 грн. 70 коп.

Як свідчать рішення суду та виконавчий лист в них не було зазначено, що сума, яка підлягає стягненню на користь скаржника ОСОБА_1 підлягає виплаті без врахування обовязкових платежів, тому у відповідності із законом підприємством при виплаті заробітної плати обовязкові платежі утримано та перераховано до бюджету.

02 квітня 2015 року у звязку з фактичним виконанням рішення суду на підставі наданих боржником платіжних доручень щодо перерахування суми стягувачу та до бюджету, державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Представник Маріупольскої обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області в судове засідання також не зявився, але подав до суду письмові пояснення на скаргу, де просив розглянути дану справу без участі представників Маріупольської ОДПІ. Крім того в поясненнях зазначив, що статтею 67 Конституції України встановлений обовязок кожного сплачувати податки і збори у порядку та розмірах, встановлених законом. Відповідно до приписів п.п.9.1.2. п.9.1. ст.9 Податкового кодексу України (надалі ПК України) податок на доходи фізичних осіб відносено до загальнодержавних податків та зборів. Податковим агентом визнається особа, на яку ПК України покладено обовязок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються, виплачуються або надаються платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків (п.18.1. ст.18 ПК України). Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обовязки, встановлені цим Кодексом для платників податків.

Відповідно до п.п.14.1.180. п.141.1 ст.14 ПК України податкові агенти зобовязані нараховувати, утримувати та сплачувати зазначений податок до бюджету від імені та за рахунок відповідної фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення законодавства у встановленому порядку.

Пункт 164.2. ст.164 ПК України передбачає, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту) та суми винагород та інших виплат, нарахованих (виплачених) платнику податку відповідно до умов цивільно-правового договору. Аналіз норм статті 165 ПК України, якою перелічено доходи, які не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, такі доходи, як заробітна плата або виплати за договором цивільно-правового характеру не включає. Отже, підприємство, на якому працював ОСОБА_1, цілком законно та обгрунтовано виконало покладений на нього нормами Конституції України та ПК України обовязок по нарахуванню, утриманню та сплаті податку з доходів фізичних осіб до бюджету від імені та за рахунок платника цього податкового зобовязання ОСОБА_1, діючи при цьому, як податковий агент зазначеної особи. Просили суд, у задоволенні скарги ОСОБА_1 щодо оскарження дій державного виконавця Іллічівського відділу Державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції відмовити.

Представник ТОВ «АНК» ОСОБА_5, що діє на підставі довіреності, в судове засідання не зявилася надала заперечення в яких заперечувала проти задоволення скарги, посилаючись на те, що рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19.12.2014р. у справі № 265/4351/14-ц позов ОСОБА_1 до ТОВ «АНК» про зміну дати звільнення та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу задоволено повністю, а саме змінено дату звільнення ОСОБА_1 з посади слюсаря-ремонтника на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з скороченням штату працівників на підставі наказу ТОВ «АНК» за № 267-ОК від 05 травня 2014 року з 05 травня 2014 року на 28 червня 2014 року, стягнуто з ТОВ «АНК» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період находження ОСОБА_1 О,С. в учбовій відпустці з 06 травня 2014 року по 28 червня 2014 року в розмірі 6 051 гривень 35 копійок.

Рішенням колегії сіддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області від 17.02.2015 року рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19.12.2014 року змінено в частині стягнутої суми середнього заробітку за час знаходження в учбовій відпустці, а саме стягнуто з ТОВ «АНК» на користь ОСОБА_1 заробітна плата за час його знаходження в учбовій відпустці з 06.05.2014р. по 28.06.2014р. в розмірі 5 777,53 грн., в решті рішення залишено без змін.

16.03.2015 року заступником начальника Іллічівського ВДВС Маріупольського МУЮ ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 46870802, якою ТОВ «АНК» було зобов'язано самостійно виконати рішення апеляційного суду Донецької області від 17.02.2015 року.

ТОВ «АНК» відповідно до п. 18,1 ст.18 Податкового кодексу України є податковим агентом. А саме, є особою, на яку Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

Згідно з пунктом 171.1 ст.172 ПКУ особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Відповідно до п.164.6. ст.164 Податкового кодексу України під час нарахування доходів у формі заробітної плати база оподаткування визначається як нарахована заробітна плата, зменшена на суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків до Накопичувального фонду, а у випадках, передбачених законом, - обов'язкових страхових внесків до недержавного пенсійного фонду, які відповідно до закону сплачуються за рахунок заробітної плати працівника, а також на суму податкової соціальної пільги за її наявності.

Згідно п. 167.1. ст.167 ПКУ ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті - мінімальна заробітна плата).

Підпунктами 168.1.1, 168.1.2 пункта 168.1 ст. 168 ПКУ передбачено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Таким чином вважає, що ТОВ «АНК» виконало рішення, а також постанову про

відкриття виконавчого провадження № 46870802 належним чином та в повному обсязі,

відповідно до вимог діючого податкового законодавства а саме перерахувало 20.03.2015 року

на картковий рахунок ОСОБА_1 середній заробіток за час знаходження в учбовій

відпустці у сумі 4 647,45 грн, що стверджується платіжним дорученням № 356 від 20.03.2015

року, крім того утримало податки, зокрема:

- єдиний соціальний внесок у розмірі 3,6% у сумі 207,99 грн., що стверджується

платіжним дорученням № 362 від 20.03.2015 року;

- податок на доходи фізичних осіб (ст,164.6 ПКУ) у сумі 835,43 грн., що стверджується

платіжним дорученням № 360 від 20.03.2015 року;

- військовий збір 1,5% сумі 86,66 грн., що стверджується платіжним дорученням № 358

від 20.03.2015 року.

Тому постанова про закінчення виконавчого провадження № 46870802

від 02.04.2015 року є обгрунтованою та законною.

Заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що скарга задоволенню не підлягяє виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що відповідно до рішення апеляційного суду Донецької області від 17.02.2015 року з ТОВ «АНК» на користь ОСОБА_1 було стягнуто заробітну плату за час його знаходження в учбовій відпустці з 06.05.2014 року по 28.06.2014 року в розмірі 5777,53 грн. З метою виконання вказаного рішення суду, 02.03.2015 року видано відповідний виконавчий лист №265/4351/14-ц.

16.03.2015 року заступником начальника Іллічівського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції ОСОБА_2 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 46870802 з виконання вказаного виконавчого листа та запропоновано ТОВ «АНК» самостійно виконати рішення суду протягом 7 днів з дня винесення постанови, перерахувавши суму боргу ОСОБА_1

20.03.2015 року ТОВ «АНК» перерахувало на картковий рахунок ОСОБА_1 суму в розмірі 4647,45 грн., як заробітну плату за учбову відпустку відповідно до рішення суду, що не спростовується самим скаржником та його представником.

Крім того, 20.03.2015 року ТОВ «АНК» перераховано суму в розмірі 207,99 грн., як єдиний соціальний внесок; суму в розмірі 835,43 грн., як податок на доходи фізичних осіб та суму в розмірі 86,66 грн., як військовий збір, а всього суму податків і зборів у розмірі 1 130,08 грн.

Відповідно до ч.7 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», розмір єдиного внеску для ОСОБА_1 становить 3,6% від на суму нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці». Тобто, 207,99 грн. (5777,53 х 3,6%).

Згідно з п.п. 164.2.1. ст.164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту). При цьому, згідно ст.165 ПК України, сума заробітної плати за час знаходження особи в учбовій відпустці, не є доходом, який не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

Відповідно до п.п.168.1.1. ст.168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу (в даному випадку 15%).

При цьому, підпункт 168.1.2. ст.168 ПК України передбачає, що податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Підпункт 14.1.180 ст.14 ПК України передбачає, що податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок на доходи фізичних осіб, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV ПК України.

Відповідно до п.164.6. ст.164 Податкового кодексу України під час нарахування доходів у формі заробітної плати база оподаткування визначається як нарахована заробітна плата, зменшена на суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків до Накопичувального фонду, а у випадках, передбачених законом, - обов'язкових страхових внесків до недержавного пенсійного фонду, які відповідно до закону сплачуються за рахунок заробітної плати працівника, а також на суму податкової соціальної пільги за її наявності.

Тобто, сума податку з доходів фізичних осіб з загальної суми доходу у розмірі 5777,53 грн. становить 835,43 грн. (5777,53 207,99) х 15%).

Таким чином, ТОВ «АНК» нарахувало скаржнику ОСОБА_1 суму заробітної плати та відповідно до вимог Податкового кодексу України утримало податок із суми такого доходу за його рахунок, перерахувавши до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу.

Відповідно до п.161 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Об'єктом оподаткування збором для резидента є, зокрема загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід за ставкою 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування. Тобто, в даному випадку він становить 86,66 грн. (5777,53 х 1,5%).

Крім того, згідно з абз.5 п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №3 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата податку з доходів фізичних осіб є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Відповідно до ч.3 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Отже, враховуючи, що рішення суду було виконано добровільно, винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження є правомірним, тому підстав для визнання неправомірними дій державного виконавця не має.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.383-388 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії заступника начальника Іллічівського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції ОСОБА_2, треті особи товариство з обмеженою відповідальністю «Азовська нафтова компанія», Маріупольська об»єднана державна податкова інспекція головного управління Міндоходів у Донецькій області, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п»яти днів з дня її проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при її розгляді протягом п»яти днів з дня отримання її копії.

Суддя __________________ Л.В.Копилова