У х в а л а

іменем україни

30 квітня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Касьяна О.П., Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи - ОСОБА_6, ОСОБА_7, про встановлення факту участі в будівництві, стягнення затрат на будівництво, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 10 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, у якому просила встановити факт її участі у будівництві будинку, розташованого по АДРЕСА_1, стягнути з ОСОБА_5 486 460 грн 80 коп понесених нею витрат на будівництво Ѕ частини будинку - квартири № 1, 3 899 грн 60 коп. судового збору, 4 600 грн витрат за проведення експертизи та 12 250 грн витрат на правову допомогу.

На обґрунтування своїх вимог посилалась на ті обставини, що відповідач у 2005 році отримав у власність земельну ділянку площею 0,0492 га за цією адресою для будівництва жилого будинку та почав будівництво, у якому вона брала участь своїми коштами і яке було завершено у 2007 році.

Однак, право власності на будинок оформлено за відповідачем, який не визнає її участь у будівництві та прав на нього і відмовляється компенсувати понесені нею кошти, просила задовольнити позов.

14 листопада 2014 року рішенням Бердянського міськрайоного суду Запорізької області позов задоволено частково.

10 лютого 2015 року рішенням апеляційного суду Запорізької області рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі позивачка просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, ухвалене згідно з законом, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції, надавши належну оцінку обставинам справи, повно та всебічно з'ясувавши та встановивши їх, правильно виходив з того, що позивачка не надала доказів на підтвердження своїх позовних вимог, як передбачено ст. ст. 10, 60 ЦПК України, тому підстав для задоволення позову немає.

При цьому судом правильно застосовано закон, що регулює спірні відносини, оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно відхилити, рішення апеляційного суду Запорізької області від 10 лютого 2015 року залишити без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення апеляційного суду Запорізької області від 10 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.П. Касьян

В.П. Гончар

Д.О. Остапчук