У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Парінова І.К., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 30 квітня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Чопського відділення публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» та ОСОБА_3 про визнання розірваним договору про заощадження та припиненим заповідального розпорядження,

в с т а н о в и в:

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Чопського відділення публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» та ОСОБА_3 про визнання розірваним договору про заощадження та припиненим заповідального розпорядження.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 30 квітня 2015 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, й направити справу до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом ст. 335 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові, виходячи з необґрунтованості вимог.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із оскаржуваних судових рішень вбачається, що вони відповідають вимогам матеріального й процесуального права, а викладені в касаційній скарзі доводи висновків суду першої та апеляційної інстанції не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, у зв'язку з чим у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_2 до Чопського відділення публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» та ОСОБА_3 про визнання розірваним договору про заощадження та припиненим заповідального розпорядження, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 30 квітня 2015 року відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ І.К. Парінова