У Х В А Л А

іменем україни

06 травня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Гримич М.К., Євтушенко О.І., Мартинюка В.І., Ступак О.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про виділ частки домоволодіння в натурі та встановлення порядку користування та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про виділ частки домоволодіння в натурі та встановлення порядку користування, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 04 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2007 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6 про виділ частки домоволодіння в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою.

У березні 2008 року ОСОБА_6 звернулась до суду з указаним позовом до ОСОБА_5 про виділ частки домоволодіння в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2008 року вказані позови об'єднані в одне провадження.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2009 року позови ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задоволено в повному обсязі.

Встановлено порядок користування земельною ділянкою між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 згідно з варіантом висновку судової будівельно-технічної експертизи від 17 жовтня 2007 року № 7372.

Визначено за ОСОБА_5 право користування земельною ділянкою площею 1586 кв. м, розташованою за адресою: АДРЕСА_1, у тому числі: 1576 кв. м - в особисте користування, 10 кв. м - доля ділянки загального користування та збережений вхід з боку АДРЕСА_1, ділянку уздовж зовнішньої стінки сараю «К» виділено в приватне користування співвласнику з долею 3/4 з правом доступу співвласника, з долею 1/4 на час ремонтних робіт.

Визначено за ОСОБА_6 право користування земельною ділянкою площею 528 кв. м, розташованою за адресою: АДРЕСА_1, у тому числі: 518 кв. м - у приватне користування, 10 кв. м - доля ділянки загального користування та збережений вхід на ділянку з боку АДРЕСА_1, ділянку уздовж зовнішньої стінки гаража «Ж» виділено в приватне користування співвласнику з долею 1/4 з правом доступу співвласника, з долею 3/4 на час ремонтних робіт.

Визначено за ОСОБА_5 право власності на 3/4 частини будинку по АДРЕСА_1, який складається з: 1-1 жила 19,3 кв. м, 1-2 коридор 4,6 кв. м, 1-3 жила 15 кв. м, 1-4 жила 10,7 кв. м, 1-5 кухні 9,3 кв. м, 1-6 ванна 4,5 кв. м, 1-7 жила 15,9 кв. м, 1-8 коридор 5,9 кв. м, 1-9 кухні 13,1 кв. м, 2-1 кухні 11 кв. м, 2-2 кухні 8,8 кв. м, 2,3 жила 15,2 кв. м з надвірними спорудами: «Г», «Н» - літні кухні, «Д» - вбиральня, «Е» - люк, «К» - сарай, «М» - вбиральня - душ, № 1-5 - огорожа, І-ІІ - мостіння, «Ж» - гараж.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 13 жовтня 2009 року рішення суду першої інстанції змінено із виключенням висновків про визнання права власності.

Згідно з ухвалою Верховного Суду України від 19 травня 2010 року, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2009 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 13 жовтня 2009 року скасовані, справу направлено до суду першої інстанції для розгляду іншим суддею.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12 березня 2013 року в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено, вимоги зустрічного позову ОСОБА_6 задоволено.

Виділено в натурі ј частки житлових, допоміжних та надвірних споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, яка складаються із приміщень в складі літ. А1, 2-1 кухня площею 11,0 кв. м, 2-2 кухня площею 8,8 кв. м, 2-3 жила площею 15,2 кв. м, з надвірними спорудами: літ. «Г», яка складає 21/100 ідеальної частки та належить ОСОБА_6 на праві власності.

Встановлено порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1, при якому:

- виділено ОСОБА_6 в особисте користування цільну земельну ділянку площею 528,5 кв. м за вказаною адресою, яка прилягає до фасадної, лівої і задньої зовнішніх меж, організувавши при цьому в'їзд зі сторони АДРЕСА_1;

- виділено ОСОБА_5 в особисте користування земельну ділянку площею 1585,5 кв. м за вказаною адресою, яка складається із двох частин:

1) перша частина площею 482,5 кв. м розташована з приляганням до фасадної і лівої зовнішніх меж, що включає в тому числі площу, зайняту частиною домобудування і надвірними будівлями;

2) друга частина площею 1 103,00 кв. м розташована з приляганням до фасадної, правої та задньої зовнішніх меж.

Визначено межі, відділяючі ділянки особистого користування:

1) межі, відділяючі земельну ділянку особистого користування ОСОБА_6 площею 528,5 кв. м:

- від фасадної межі земельної ділянки з відступом 21,50 м від лівої бокової межі по прямій лінії довжиною 22,60 м по направленню до задньої межі;

- поворот наліво по прямій лінії довжиною 7,56 м уздовж зовнішньої стіни прибудови літ. «а4» з відступом 1,0 м;

- поворот направо довжиною 1,06 м уздовж зовнішньої стіни прибудови літ. «а3» з відступом 1,0 м;

- поворот наліво довжиною 1,0 м в місце примикання прибудов: літ. «а3» і літ. «а5» і далі по осі міжквартирних перегородок, що відокремлюють квартири співвласників на всю їх довжину до перетину з зовнішньою стіною будинку, орієнтованої на ліву бокову межу і далі по лінії продовження довжиною 1,85 м до перетину з лівою боковою межею, в точці, розташованій з відступом 21,68 м від фасадної межі;

- поворот направо по лівій боковій границі довжиною 38,66 м, в точку, розташовану з відступом 13,56 м від задньої межі;

- поворот направо по прямій лінії довжиною 6,45 м по направленню до правої бокової межі;

- поворот направо по осі існуючого огородження довжиною 23,25 м по направленню до фасадної межі;

- поворот наліво по осі існуючого огородження по направленню до правої межі довжиною 9,05 м;

- поворот направо по осі існуючого огородження по направленню до фасадної границі довжиною 3,50 м;

- поворот наліво по осі існуючого огородження і далі по прямій лінії по направленню до правої границі загальною довжиною 8,75 м;

- поворот направо по прямій лінії довжиною 32,15 м до перетину з фасадною межею земельної ділянки в точці, розташованій з відступом 4,20 м від правої бокової межі;

2) межі, відділяючі першу частину земельної ділянки ОСОБА_5 площею 482,5 кв. м:

- від фасадної межі земельної ділянки з відступом 21,50 кв. м від лівої бокової межі по прямій лінії довжиною 22,60 кв. м у напрямку до задньої межі;

- поворот наліво по прямій лінії довжиною 7,56 м уздовж зовнішньої стіни прибудови літ. «а4» з відступом 1,0 м;

- поворот направо довжиною 1,06 м уздовж зовнішньої стіни прибудови літ. «а3» з відступом 1,0 м;

- поворот наліво довжиною 1,0 м в місце примикання прибудов: літ. «а3» і літ. «а5» і далі по осі міжквартирних перегородок, що відокремлюють квартири співвласників на всю їх довжину до перетину з зовнішньою стіною будинку, орієнтованої на ліву бокову межу і далі по лінії продовження довжиною 1,85 м до перетину з лівою боковою межею в точці, розташованій з відступом 21,68 м від фасадної межі;

3) межі, відділяючі другу частину земельної ділянки ОСОБА_5 площею 1 103,00 кв. м:

- від фасадної межі земельної ділянки з відступом 4,20 м від правої бічної межі по прямій лінії довжиною 32,15 м у напрямку до задньої межі;

- поворот наліво по прямій лінії і далі по осі існуючого огородження, у напрямку до лівої межі загальною довжиною 8,75 м;

- поворот направо по осі існуючого огородження у напрямку до задньої межі довжиною 3,50 м;

- поворот наліво по осі існуючого огородження у напрямку до лівої межі довжиною 9,05 м;

- поворот направо по осі існуючого огородження довжиною 23,25 м;

- поворот наліво по прямій лінії довжиною 6,45 м до перетину з лівою межею в точці, розташованій з відступом 13,56 м від задньої межі.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 11 червня 2013 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічного позову скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 Змінено мотивувальну частину рішення в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2014 року заяву ОСОБА_6 задоволено, допущено поворот виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2009 року шляхом відновлення порядку користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1, площею 2114 кв. м між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, який мав місце до набрання законної сили рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2009 року, та встановлення права сумісного користування ними земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1, площею 2114 кв. м.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 04 листопада 2014 року скасовано ухвалу суду першої інстанції, у задоволенні заяви ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи заяву ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив із того, що рішення, на підставі якого між сторонами було встановлено порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1, було скасовано рішенням апеляційного суду, яке набрало законної сили, а тому вважав заяву обґрунтованою.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_6, апеляційний суд виходив із того, що відповідно до ст. 380 ЦПК України поворот виконання рішення суду можливий лише у разі безпідставно стягнених грошових коштів, а тому у даному випадку поворот виконання рішення суду не передбачений.

Проте з таким висновком апеляційного суду погодитись не можна, оскільки він не ґрунтується на нормах процесуального законодавства та зроблений при неповному з'ясуванні усіх обставин справи.

Судами встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2009 року було встановлено порядок користування земельною ділянкою між ОСОБА_5 та ОСОБА_6; визнано за ОСОБА_5 право користування земельною ділянкою площею 1 586 кв. м, ділянку уздовж зовнішньої стінки сараю «К» виділено в приватне користування співвласнику з долею 3/4 з правом доступу співвласника, з долею 1/4 на час ремонтних робіт.

Вказане рішення було звернуто до виконання та виконане, однак в подальшому було скасовано ухвалою Верховного Суду України від 19 травня 2010 року.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 11 червня 2013 року у задоволенні позовних вимог як ОСОБА_5, так і ОСОБА_6 відмовлено.

Відповідно до ст. 380 ЦПК України питання про поворот виконання вирішує суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши рішення, він закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернено на новий розгляд, а при новому розгляді справи в позові відмовлено або позовні вимоги задоволено в меншому розмірі, або провадження у справі закрито чи заяву залишено без розгляду, суд, ухвалюючи рішення, повинен зобов'язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням. У разі неможливості повернути майно в рішенні або ухвалі суду передбачається відшкодування вартості цього майна в розмірі грошових коштів, одержаних від його реалізації.

Відповідно до пункту 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року в справі за конституційним зверненням військової частини А 1080 щодо офіційного тлумачення положення пункту 28 частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України у взаємозв'язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 Конституції України особливістю ухвал суду щодо повороту виконання рішення є те, що вони приймаються на стадіях виконання судового рішення і оскаржити їх одночасно з рішенням суду неможливо. Згідно зі статтею 380 Кодексу питання про поворот виконання вирішує також суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши рішення, він закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала. Як наголошено в Рішенні Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 "правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах" (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини).

Враховуючи позицію Конституційного Суду України щодо тлумачення норми 380 ЦПК України, яка регулює питання застосування інституту повороту виконання рішення, поворот виконання рішення - це повернення сторін виконавчого провадження в первинне становище у зв'язку із скасуванням виконаного рішення суду з метою поновлення їхніх прав.

Отже, на порушення вимог процесуального закону апеляційний суд на вищезазначене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку, що поворот виконання рішення суду можливий лише у разі безпідставно стягнених грошових коштів за рішенням суду.

За таких обставин ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення вимог процесуального закону та неправильне застосування норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для її скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 04 листопада 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді:М.К. Гримич
О.І. Євтушенко
В.І. Мартинюк
О.В. Ступак