Справа № 361/120/15-ц
Провадження № 2/361/619/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 травня 2015 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючої судді Маценко Н.П.
при секретарі Телепі Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості
У рахунок забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 09.09.2008 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки, за яким остання поручилася солідарно відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії. Поручитель бере на себе зобов'язання відповідати перед банком у тому ж обсязі на тих же умовах та в ті ж строки, що і позичальник.
Взяті на себе зобов'язання щодо надання кредитних коштів банк виконав у повному обсязі. При цьому відповідач ОСОБА_3 у свою чергу зобов'язувався погашати заборгованість за кредитом рівними частинами у сумі 413 доларів США, щомісячно у строк до 10 числа кожного місяця, починаючи з місяця наступного за звітним шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку на рахунок вказаний у кредитному договорі.
У судове засідання представник позивача Смик Д.П. не з'явилася, подала заяву про розгляд даної справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити вимоги саме у валюті кредиту, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повторно у судове засідання не з'явилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходили.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути спір за відсутності відповідача відповідно до ст.ст. 224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до інформаційного листа позичальник - ОСОБА_1 ознайомлений про орієнтовну сукупну вартість кредиту.
Згідно із п. п. 1.5, 1.5.1 договору процентна ставка за користування кредитом встановлюється у розмірі 7,70 % річних. Щомісячна плата за обслуговування кредиту встановлюється у розмірі 0,3 % річних від суми виданого кредиту.
Пунктом 3.1.1 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язується починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до 10-го числа кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами у сумі 413 доларів США та нарахованими процентами шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку на рахунок банку НОМЕР_1. Датою сплати заборгованості за кредитом та процентами є день зарахування коштів на рахунки, вказані у п. 1.3, 1.6 цього договору.
У порядку забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором за 09.09.2008 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки, за яким поручитель зобов'язується солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором від 09.09.2008 року, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії, що укладені між банком та позичальником.
Пунктом 1.3 вказаного договору передбачено, що поручитель бере на себе зобов'язання відповідати перед банком у тому ж обсязі на тих же умовах та в ті ж строки, що і позичальник.
Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) цього виконання, та воно підлягає виконанню у цей строк (термін)
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Пунктом 3.6. кредитного договору передбачено, що за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів позичальник зобов'язується, сплачувати банку за кожний день прострочення пеню у розмірі 1.6 процента від суми простроченої заборгованості.
З аналізу розрахунку заборгованості станом на 16.02.2015 вбачається, що загальна сума пені складає 9043352,32 грн. При цьому пеня по кредиту та процентам складає 8381350,30 грн., пеня по платі по кредиту - 662002,02 грн.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Встановлення в кредитному договорі обов'язку сплачувати проценти за користування кредитними коштами, наявність обов'язку у позичальника сплачувати банку неустойку (пеню) за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань у зв'язку з порушенням строку повернення кредиту не виключає сплату сум трьох процентів річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.
При вирішенні питання про стягненні штрафних санкцій судом враховується, що їх розмір значно перевищує розмір заборгованості за кредитом.
Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання)
Частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. (правова позиція висловлена у справі № 6-100 цс 14).
Відповідно до ч. 2 ст. 616 ЦК України суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, якщо кредитор не вжив заходів щодо їх зменшення.
При цьому, питання зменшення розміру неустойки вирішується в конкретній ситуації на підставі певних доказів і розрахунків.
Як вбачається з матеріалів справи порушення позичальником зобов'язання мало місце у липні 2009 року, саме з цього часу за кредитним договором почала нараховуватися пеня.
Конституційний Суд України, у пункті 3 Рішення № 7-рп/2013 у справі № 1-12/2013, аналізуючи правовідносини зі сплати пені, що виникають між фізичними особами - споживачами та банками і іншими фінансовими установами у правовідносинах споживчого кредитування, дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов'язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов'язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов'язань позичальниками - фізичними особами.
Оскільки у матеріалах справи не міститься доказів того, що кредитор вживав заходів щодо зменшення розміру неустойки, зволікав зі зверненням до суду з позовом, суд вважає за можливе зменшити розмір пені до 10 %, заявленої суми, а саме 904335,23 грн. Вказаний розмір пені суд вважає таким, що відповідає загальними засадам цивільного судочинства.
Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦПК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Вимоги позивача про стягнення судового збору підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню із відповідачів у розмірі по 1827 грн. з кожного. Вимога щодо солідарного стягнення судового збору є необґрунтованою.
Керуючись ст.ст. 509-510, 525, 526, 527, 530, 611, 612, 625, 1054-1055 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 226-228 ЦПК України, суд, -
позов задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», код 14349442 судовий збір в розмірі по 1827 (одна вісімсот двадцять сім) грн. з кожного.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: Н. П. Маценко