АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/645/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1801/15Головуючий у 1-й інстанції Шаповал Т. В. Доповідач ап. інст. Омельченко Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого : судді Омельченко Л.М.

суддів : Дорош А.І., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

за участю: позивача ОСОБА_2

Відповідача ОСОБА_3

Представника відповідача ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 06 травня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права користування житловим приміщенням (домоволодінням).

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду ОСОБА_1,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона разом із сином ОСОБА_5 проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 1980 року, де мешкав до дня смерті її покійний чоловік ОСОБА_6

Домоволодіння належало на праві приватної власності її свекрусі - ОСОБА_7, яка склала заповіт на племінників ОСОБА_8 і ОСОБА_3

Оскільки ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 померла, нові власники вимагають, щоб позивач з сином звільнили вищевказане домоволодіння, чим порушують її права як користувача даним житлом.

Зазначає, що вона постійно проживає за вище зазначеною адресою, сплачує комунальні послуги, тому на підставі ст. 64 ЖК України набула право користування в даному домоволодінні. Іншого житла в неї не має.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 06 травня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права користування житловим приміщенням відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, прохає рішення скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників судового процесу, які з»явилися в судове засідання, приходить до висновку про відхилення скарги.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_7 є власницею домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 Київського району м. Полтави (а.с.16,76-77).

ЇЇ син ОСОБА_6 разом зі своєю дружиною ОСОБА_2- позивачем по справі, та сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживав у вищевказаному домоволодінні (а.с.15).

Згідно свідоцтва про смерть, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_7 (а.с. 9-10).

Також судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи та не заперечувалося сторонами в засіданні суду апеляційної інстанції, що позивач разом з сином зареєстровані і проживають за вищевказаною адресою, а також те, що спірне домоволодіння складається з двох окремих житлових будинків, тому ОСОБА_2 після смерті свого чоловіка не проживала однією сім"єю з ОСОБА_7, не мала з нею спільного бюджету і не вела спільного господарства.

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.

Як вбачається з копії спадкової справи №495/2014, заведеної після смерті ОСОБА_7, остання склала за життя заповіт, яким на випадок смерті заповідала все належне їй майно ОСОБА_3 та ОСОБА_8 (а.с.36, 58-77).

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Посилання позивача на вимоги ст. 64 ЖК України як на підставу позову, тобто застосування даної статті до правовідносин, які виникли, є помилковим, оскільки правове положення членів сім"ї власника будинку, визначене ст. 156 ЖК України і на них не поширена дія ст. 64 ЖК України.

Встановивши зазначені вище обставини, а також давши належну оцінку доказам по справі, місцевий суд дійшов вірного висновку, що оскільки ОСОБА_7, яка була власником домоволодіння, померла, а її син ОСОБА_6, який помер у 2007 році, не був власником спірного домоволодіння, тому позивач ОСОБА_2 не набула самостійного права на житло з підстав, передбачених законом.

Рішення суду є законним, обгрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального і процессуального права, у зв»язку з чим колегія суддів не знаходить підстав для його скасування.

Доводи апеляційної скарги про порушення прав позивача ОСОБА_2 шляхом написання її свекрухою заповіту на інших осіб, в тому числі на відповідача, не є порушенням її прав, оскільки є свідомим волевиявленням цієї особи.

Інші доводи правильність висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом порушені норми матеріального та процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення місцевого суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 06 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:суддя (підпис) Л.М. Омельченко

Судді: (підписи) А.І. Дорош

В.М. Триголов

Згідно: