Справа № 303/742/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

08 червня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області

у складі : головуючого - судді Мацунича М.В.

суддів : Ігнатюка Б.Ю., Куштана Б.П.

з участю секретаря : Дашковської С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Закарпаттяобленерго" на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 31 березня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Закарпаттяобленерго" до ОСОБА_1, Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" в особі філії ПАТ СК "Провідна" в м. Ужгород, третьої особи - ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ПАТ "Закарпаттяобленерго" звернулось в суд із зазначеним позовом та просило стягнути з відповідачів матеріальну шкоду.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 31 березня 2015 року, відмовлено ПАТ "Закарпаттяобленерго" в задоволенні позову.

ПАТ "Закарпаттяобленерго" подало на рішення суду апеляційну скаргу в якій ставить вимогу перед апеляційною інстанцією про скасування такого стосовно вимог до ОСОБА_1 та ухвалення нового рішення про задоволення позову. Скаргу мотивує тим, що рішення ухвалено в порушення вимог норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права.

У судовому засіданні апеляційної інстанції апелянт в особі представника Гусак С.М. підтримав, вимоги скарги та просив задовольнити таку з наведених у ній підстав.

Представник ОСОБА_1 в особі адвоката Сабов І.І. заперечив, вимоги апеляційної скарги, оскільки рішення суду відповідає вимогам норм матеріального права та обставинам справи.

У судове засідання апеляційної інстанції відповідач ПрАТ "Страхова компанія "Провідна" не з'явився, але подав, заперечення на апеляційну скаргу, хоч про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, та заяви про відкладення розгляду справи не подав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України та зважуючи на приписи ст. 303-1 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглядати скаргу за його відсутності.

Протягом судового розгляду судом першої інстанції встановлено, що 09.06.2014 року ОСОБА_2 керувала легковим автомобілем марки ВАЗ 211010, державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Пушкіна в с. Залужжя Мукачівського району, та при цьому скоїла, наїзд на залізобетонну опору лінії електропередач, що належить ПАТ "Закарпаттяобленерго". Транспортний засіб був застрахований у ПрАТ "Страхова компанія "Провідна" з 18.10.2013 року по 17.10.2014 року на підставі поліса № АС/4229745. А 08.12.2014 року було складено ПрАТ "Страхова компанія "Провідна" страховий акт із визначенням суми страхового відшкодування в розмірі 5008,58 гривень, яка була перерахована на рахунок позивача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши матеріали справи й перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла до думки, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступних мотивів.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що відшкодуванню підлягають також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). А шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє транспортним засобом. Виходячи із цього, ОСОБА_1 як власник ТЗ окрім страхового відшкодування яке сплатила страхова компанія, повинен відшкодувати реальні збитки.

Проте, такі доводи скарги не відповідають наступним нормам та обставинам справи.

Як убачається з матеріалів справи, відносини в сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регулюються ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон № 1961-IV).

Таким чином, Закон № 1961-IV є спеціальним законом, який регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Також п. 2.1. ст. 2 Закону № 1961-IV передбачено, що, якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

А звідси, абзацом 1 п. 22.1. ст. 22 Закону № 1961-IV передбачено, що в разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Так у п. 31.1. ст. 31 Закону № 1961-IV зазначено, що розмір шкоди, пов'язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства.

На підставі ч. 1 ст. 9 ЗУ "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

А згідно абзацу 10 ч. 2 ст. 7 ЗУ "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках: визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

На виконання наведених норм матеріального права, здійснено ТзОВ "Експертум-АВЕ" незалежну оцінку вартості матеріального збитку, завданого майну позивача, що проявилось в складенні Звіту про оцінку майна від 19.11.2014 року, а.с. 43-61.

Виходячи з розділів 4 і 5 Звіту, оцінювач - ТзОВ "Експертум-АВЕ" при визначенні майнового збитку завданого майну ПАТ "Закарпаттяобленерго" у розмірі 5008,58 гривень. Здійснив оціночні процедури із застосуванням витратного (майнового) підходу, який полягає у визначенні матеріальних витрат, які необхідно понести для відновлення пошкодженого майна до стану в якому воно перебувало до моменту пошкодження. Використання даного методичного підходу дає можливість найбільш точно та коректно визначити вартість матеріального (майнового) збитку, а.с. 50. При цьому, оцінювач виходив із вимог ст. 22 ЦК України й тим самим враховано вартість ремонту (відновлення), тобто, вартість усунення пошкоджень майна, що включає в себе трудові та матеріальні ресурси, адміністративні витрати, податки та інші обов'язкові платежі, а також прибуток підрядника, а.с. 51. Для визначення розміру матеріального збитку, оцінювачем використано калькуляцію вартості витрат, пов'язаних із ремонтними роботами та затратами в кошторисному програмному комплексі "АВК-5 (3.0.2)", затвердженим Держбудом України. Надана в Додатку до Звіту Калькуляція (кошторис), враховує всі необхідні прямі та непрямі матеріальні затрати, безпосередньо пов'язані з діяльністю типової підрядної організації, що має право надавати послуги такого виду діяльності. Таким чином, оцінювач дійшов висновку, що вартість проведення відновлювальних ремонтних робіт, необхідних для усунення наслідків пошкодження об'єкту (електроупори) становить з урахуванням фізичного зносу - 5008,58 гривень.

Виходячи зі змісту Звіту про оцінку майна від 19.11.2014 року, незалежний оцінювач і визначив реальні збитки, які ПАТ "Закарпаттяобленерго" повинно понести для відновлення свого порушеного права.

Таким чином, посилання апелянта на Акт виконаних робіт по ремонту ПЛ-0,4кВ від червня 2014 року за № 1 як на доказ вартості матеріального збитку в спірних правовідносинах не можна визнати допустимим доказом. Оскільки, визначення збитків суб'єктом оціночної діяльності при здійсненні страхового відшкодування є обов'язковим. А крім цього, Звіт про оцінку майна від 19.11.2014 року складено з урахуванням усіх витрат, які апелянт мусить зробити для відновлення свого порушеного права, що вказує на безпідставність тверджень останнього стосовно того, що не враховано всі реальні збитки, які ним понесено.

Стосовно тверджень апелянта із приводу того, що суд першої інстанції спутав, поняття страхове відшкодування та реальні збитки. То таке твердження не відповідає обставинам справи та вищенаведеним мотивам. Так-як страхове відшкодування визначається з урахуванням витрат, які особа зробила, або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, що доводиться, і Звітом про оцінку майна від 19.11.2014 року.

У спірних правовідносинах, посилання апелянта на правову норму ст. 1194 ЦК України не можна визнати підставним через те, що визначена сума страхового відшкодування є значно меншою за ліміт відповідальності страховика (50000,00 гривень). У разі заподіяння страхувальником шкоди більшої за ліміт відповідальності страховика, то в такому випадку, страхувальник зобов'язаний сплатити потерпілому недостаючу суму для повного відшкодування завданої шкоди. Тоді як страховик виплатив страхове відшкодування апелянту в розмірі, який дозволяє в повній мірі відновити своє порушене право, усунення реальних збитків.

А звідси, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та вище наведеного, а тому колегія суддів у відповідності до вимог передбачених ст. ст. 213, 308 ЦПК України дійшла висновку, що таку слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції, без змін.

Враховуючи наведене та керуючись вимогами статей 307, 308, 314, 315 і 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Закарпаттяобленерго", відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 31 березня 2015 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею законної сили .

Головуючий : __________________ Судді : _________________

_________________