АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22ц/796/7321/2015 Головуючий у 1-й інстанції - Ярошенко С.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Головачова Я.В., Невідомої Т.В.

при секретарі - Осауленко О.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно одержаних коштів за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 8 квітня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2015 року Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва звернулось до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, щопозивачем при інвентаризації пенсійних справ в Управлінні виявлено відсутність судового рішення апеляційної інстанції у справі за якою здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1, згідно судового рішення суду першої інстанції про зобов'язання управління провести перерахунок та виплату пенсії за віком із застосуванням показника заробітної плати в середньому на одну особу в цілому по Україні за календарний рік, що визначався згідно зі ст.ст. 40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». У результаті чого у ОСОБА_1 виникла переплата у сумі 1 400,90 грн, оскільки останній отримував пенсію на підстав судового рішення першої інстанції, яке скасовано судом апеляційної інстанції, більшу ніж мав право. На підставі викладеного позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва суму безпідставно одержаних коштів у сумі 1 400,90 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 8 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на те, що судом було зроблено висновки, які не відповідають обставинам справи, та порушено норми матеріального права, що призвело до не вірного вирішення справи. Суд не взяв до уваги того, що переплата пенсії сталася на підставі скасованого судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції, який і зобов'язав проводити цю виплату.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

В судове засідання суду апеляційної інстанції Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва не з'явився, про день час та місце розгляду справи за законом повідомлений належно.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторін, або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи в апеляційному суді.

Заслухавши доповідь судді,пояснення осіб які брали участь у справі та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.. Києва дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що відповідач перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 22 червня 2011 року зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1, за віком із застосуванням показника заробітної плати в середньому на одну особу в цілому по Україні за календарний рік, що визначався згідно зі ст. ст. 40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2013 року, постанова Деснянського районного суду м. Києва від 22 червня 2011 року скасована, яка отримана позивачем 22 липня 2013 року.

За період з 27 липня 2013 року по 31 листопада 2013 року Управлінням пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва відповідачу були виплачені кошти у сумі 1 400,90 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу надісланий лист від 4 грудня 2014 року із вимогою добровільної сплати суми надмірно сплачених коштів у розмірі 1 400,90 грн.

Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено у відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, що відповідачем недобросовісно набуто грошові кошти у сумі 1 400,90 грн., які є пенсійною виплатою, що свідчить про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає встановленим обставинам справи та вимогам Закону .

Так, згідно ч.ч.1,3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Виходячи зі змісту наведеної норми, сума пенсії, яка надміру виплачена, може бути повернута лише у двох випадках: коли вона виплачена внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних відомостей.

Згідно до ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що стягнення сум пенсії, надміру виплачених пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Також ст. 1212 ЦК України зобов'язує особу, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), повернути потерпілому це майно.

При цьому ст. 1215 ЦК України встановлює, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Оскільки судом не встановлено факту недобросовісного набуття відповідачем отриманих коштів у сумі 1 400,90 грн, які є пенсійною виплатою, призначеною йому Управлінням Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва, а відтак - відповідно до статті 1215 ЦК України поверненню зазначена сума не підлягає.

Отже, суд першої інстанції правомірно застосував до спірних правовідносин положення статті 1215 ЦК України та у зв'язку з цим постановив законне рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що Управлінням Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва виплата пенсії відповідачу здійснена не добровільно, а на підставі судового рішення, яке скасовано судом апеляційної інстанції, а відтак - наявні правові підстави для стягнення з відповідача безпідставно одержаних коштів у сумі 1 400,90 грн не можуть бути враховані, тому, що постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2013 року відповідачем отримана не була, а позивач отримав останню 22 липня 2013 року, а тому позивач не довів вину відповідача у спричиненні такої шкоди, та прямого причинного зв`язку між діями відповідача та здійсненою переплатою за період з 27 липня 2013 року по 31 листопада 2013 року.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва, оскільки жодних протиправних дій для отримання пенсії відповідачем не вчинено і приписи ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» стосовно відповідача застосовані бути не можуть.

Таким чином, суд першої інстанції повно встановив обставини, що мають значення для даної справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307,308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 8 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до вказаного суду.

Головуючий

Судді