№ производства 2/646/1877/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.11.15 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Чудновської І.І.,

при секретарі судового засідання Пашкові Ю.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 Акціонерного Товариства «УкрСиббанк» - правонаступника АКІБ «УкрСиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», третя особа на стороні позивача без самостійних вимог ОСОБА_4, про визнання дій відповідача протиправними щодо надання кредиту позивачу як резиденту України в іноземній валюті заздалегідь для розрахунку цією валютою з іншими резидентами України на територій України; визнання бездіяльність відповідача, щодо здійснення контролю за цільовим використанням кредитних коштів, в даному випадку за тим, щоб Позичальник використав отриману в нього валюту недійсним договору про надання споживчого кредиту,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, до відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства «УкрСиббанк», в якому просила визнати дії відповідача протиправними щодо надання кредиту позивачу як резиденту України в іноземній валюті заздалегідь для розрахунку цією валютою з іншими резидентами України на території України; визнати бездіяльність відповідача щодо здійснення контролю за цільовим використанням кредитних коштів; визнати кредитний договір № 0, укладений між позивачем та відповідачем від 12.10.2007 року недійсним з моменту його укладення; застосовувати наслідки недійсності правочину та застосувати односторонню реституцію, а саме: зобовязати відповідача повернути позивачу сплачені по кредитному договору № 0 від 12.10.2007 року відсотки, пеню, штрафні санкції, комісії.

В обгрунтування вимог викладених у позовній заяві позивач посилаєтся на те, що договір укладено з порушенням норм чинного законодавства, а саме ст. 99 Конституції України, ЦК України, Положенням «Про порядок видачі Національним банком України резедентам і нерезедентам індівідіальних ліцензій на використання іноземної валюти та территорії України як засобу платежу» затвердженого Постановою правління Національного банку України від 14.10.2004 року № 483, Декрету КМУ « Про систему валютного регулювання та валютного контролю» № 15-93 від 1993 року.

Позивач поштою надав клопотання про залучення поручителя ОСОБА_4 третьою особою без самостійних вимог на стороні позивача на підставі договору поруки № 149395 від 12.10.2007 року укладеного між Акціонерним комерційним іноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 відповідно до вх. кореспонденції на адресу Червонозаводського районного суду 05.10.2014 року.

Позивач надав клопотання про залучення співвідповідача, в якості другого відповідача ТОВ « Кей- Колект » з посиланням на те, що між відповідачем по даній справі та ТОВ « Кей- Колект » укладено договір факторингу від 12.12.2011 року та складено акт прийому-передачі кредитної заборгованості згідно договору купівлі-продажу кредитного профеля в тому числі і по кредитному договору № 0 від 12.10.2007 року.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.10.2015 року клопотання представника позивача ОСОБА_2 задоволено. Залучено до участі у розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк» - правонаступника АКІБ «УкрСиббанк» третю особою без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_4

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.10.2015 року клопотання представника позивача ОСОБА_2 задоволено. Залучено до участі у розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк» - правонаступника АКІБ «УкрСиббанк» співвідповідача ТОВ « Кей- Колект ».

Відповідно до вхідної кореспонденції Червонозаводського районного суду м. Харкова 05.11.2015 року позивач надав заяву про зміну підстав позову в порядку ст. 31 ЦПК України», в якому просила визнати дії відповідача протиправними щодо надання кредиту позивачу як резиденту України в іноземній валюті заздалегідь для розрахунку цією валютою з іншими резидентами України на території України; визнати бездіяльність відповідача щодо здійснення контролю за цільовим використанням кредитних коштів, в даному випадку за тим, щоб позичальник використав отриману в нього валютну саме на розрахунки з іншими резедентами України, визнати кредитний договір № 0, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 позивачем та відповідачем від 12.10.2007 року недійсним.

Перший відповідач надав заперечення щодо позовної заяви, в якій просить застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності.

Другий відповідач надав клопотання про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову заперечує просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач та представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Перший відповідач ПАТ «УкрСиббанк», правонаступник АКІБ «УкрСиббанк» у призначене судове засідання не зявився, просив розглянути справу за наявними матеріалами без участі представника.

Другий відповідач у призначене судове засідання не зявився, просив розглянути справу за наявними матеріалами без участі представника.

Третя особа на стороні позивача - ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 12 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційний банком УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого відповідач надав Позивачу кредит в іноземній валюті в сумі 163 500 (Сто шістдесят три тисячі пятсот) доларів США 00 центів, що дорівнювало еквіваленту 825 675 (Вісімсот двадцять пять тисяч шістсот сімдесят пять ) гривень 00 копійок за курсом НБУ на день укладення кредитного договору, а позивач зобов'язаний повернути кредит (грошові кошти) в іноземній валюті та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором.

Умовами кредитного договору, зокрема в розділі 1 зазначено суму наданого кредиту, строк кредитування та повернення кредиту, умови щодо оплати за кредит.

Відповідно до п. 7.12. кредитного договору підписанням цього договору позивач свідчив про те, що всі умови кредитного договору йому зрозумілі, він вважає їх справедливим по відношенню до себе, підписанням цього договору, позичальник свідчив про те, що перед підписанням цього договору ним отримано інформаційний лист відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема, ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Як свідчать матеріали справи позивач не оспорює факт укладання та підписання вищезазначеного кредитного договору від 12 жовтня 2007 року укладеного між Акціонерним комерційним інноваційний банком УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 про надання споживчого кредиту № 0, а ставить питання щодо визнання його не дійсним, з підстав не відповідності нормам чинного законодавства.

Статтею 257 ЦУ України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 261 ЦУ України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права та про особу, яка його порушила.

Відповідно до статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішеня. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У заперечення проти позову перший відповідач просив суд застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності.

ОСОБА_5 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10-70/0/4-13 від 16.01.2013 року зазначено, що Пунктом 31 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам розяснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У звязку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), зазначене вище правило застосовується й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

Зазначене розяснення стосується і позасудового порядку вирішення спорів, і в разі звернення з відповідним позовом до суду.

Офіційне тлумачення ст.11 закону «Про захист прав споживачів» дано також і в рішенні Конституційного Суду від 10.11.2011 №15-рп/2011 (справа про захист прав споживачів кредитних послуг).

Стосовно застосування положень ч.3 ст.267 ЦК слід зазначити таке.

Відповідно до ч3.ч.4 ст.267 ЦК позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Оскільки рішення по суті спору ухвалюється судом першої інстанції, а на стадії апеляційного провадження здійснюється лише перевірка законності й обгрунтованості рішення суду (ст.303 ЦПК), то заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.

У разі якщо відповідач подав заперечення проти позову, пославшись на сплив позовної давності, то зазначена заява є підтвердженням того, що відповідач зробив заяву про застосування позовної давності.

Суд встановив, що перший відповідач надав заяву про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині визнання договору не дійсним, у звязку із застосуванням до спірних правовідносин строк позовної давності.

Крім того, суд відмовляє у задоволенні позову в частині визнання дій відповідача противоправними щодо надання кредиту позивачу як резеденту України в іноземній валюті заздаленідь для розрахунку цією валютою з іншими резидентами України на території України з наступних підстав.

Як свідчать матеріали справи «12» жовтня 2007 року між Відповідачем та Позивачем був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого Відповідач надав Позивачу кредит в іноземній валюті в сумі 163 500 (Сто шістдесят три тисячі п 'ятсот) доларів СІЛА 00 цнт., що дорівнювало еквіваленту 825 675 (Вісімсот двадцять п'ять тисяч шістсот сімдесят п'ять ) гривень 00 копійок за курсом НБУ на день укладення Договору, а Позивач зобов'язаний повернути кредит (грошові кошти) в іноземній валюті та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором.

З метою забезпечення виконання зобов'язань Позивача по Кредитному договору перед АТ «УкрСиббанк» було прийнято: заставу нерухомості: квартиру номер 236 (двісті тридцять шість), загальною площею 63,30 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Драгоманова, буд. 1 К, на підставі Договору іпотеки № 66942 від 12.10.2007р. (надалі - Договір іпотеки), укладеного між Позивачем та АКІБ «УкрСиббанк», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6

Статтями 6, 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства згідно ст.628 ЦКУ.

Отже, для отримання кредитних коштів Позивач мав можливість обрати будь-яку банківську або кредитну установу, зареєстровану у передбаченому законодавством порядку та яка має відповідні дозволи, ліцензії тощо, але Позивач звернувся з цього приводу саме до Відповідача, та отримав кредит в доларах США- що підтверджує усвідомлення Позивачем своїх дій при укладенні Кредитного договору.

Відповідно до п. 7.12. Кредитного договору підписанням цього договору Позивач свідчив про те. що всі умови Кредитного договору йому зрозумілі, він вважає їх справедливим по відношенню до себе, а тому твердження Позивача у своєму позові про те, що умови Кредитного договору є несправедливими не відповідають дійсності і не підтверджені жодними доказами.

Про згоду Позивача з умовами укладеного Кредитного договору також свідчить і те, що з моменту укладення договору вона належним чином виконувала умови Кредитного договору, вчасно, в повному обсязі сплачувала грошові кошти за користування кредитом саме в іноземній валюті, тобто своїми діями Позивач ОСОБА_7 підтвердив згоду з умовами Кредитного договору саме у доларах США.

Згідно п.7.12. Кредитного договору підписанням цього договору, Позивач свідчив про те, що перед підписанням цього договору ним отримано інформаційний лист відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема, ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про:

особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між

зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Згідно вимог ст.ст. 57, 58, 59, 60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Суд встановив, що першим відповідачем було дотримано в повній мірі норми Закону України «Про захист прав споживачів» при укладенні Кредитного договору, проте, навпаки, позивачем не надано до суду жодних доказів щодо неотримання ним необхідної інформації про умови кредитування.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині визнання дій відповідача противоправними щодо надання кредиту позивачу як резеденту України в іноземній валюті заздаленідь для розрахунку цією валютою з іншими резидентами України на території України.

Щодо позовних вимог в частині визнання бездіяльності відповідача щодо здійснення контролю за цільовим використанням кредитних коштів, в випадку, щоб позичальник використав отриману в нього валюту саме на розрахунки з іншими резидентами України суд встановив наступне.

З позовної заяви вбачається, що позивач стверджує, що Банк повинен здійснювати контроль за цільовим використанням коштів, а саме - що позичальником здійснено розрахунки із резидентом.

Декрет КМУ «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» регламентує яким саме чином банківські установи здійснюють контроль за операціями, що проводяться резидентами та нерезидентами через ці установи .

Істотна зміна обставин у вигляді коливання валютних курсів, на яку посилається Позивач, ніяким чином не пов'язана з умовами виконання Кредитного договору. Відповідач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав, надав кредитні кошти в іноземній валюті, а Позивач отримав те, на що розраховував - кошти в іноземній валюті. На момент укладення Кредитного договору не існувало заборони Позивачу взяти кредитні кошти в іншій валюті, в гривні. Грошові кошти мають бути повернуті в тій самій валюті, в якій і одержані та в кількості, що відповідає умовам Кредитного договору разом з нарахованими процентами у валюті зобов'язання та іншими платежами.

У відповідності до ч. 1 ст. 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Як вбачається із Кредитного договору, при укладенні договору Позивачу були відомі усі умови договору та не існувало ніяких інших умов, які б примусили останнього прийняти ці умови на вкрай невигідних для себе умовах.

Частиною 2 ст. 652 ЦК України законодавець визначив, що якщо сторони не досягай згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

В свою чергу ч. 4 ст. 652 ЦК України передбачає, що зміна договору у зв'язку із істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Діючим законодавством не передбачений стабільний курс долара США до національної валюти -гривні.

Відповідно до ст. 36 Закону України "Про Національний банк України", офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється Національним банком.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Декрету Кабінетів Міністрів України "Про систему валютного регулювання та валютного контролю", валютні курси встановлюється Національним банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України.

Поряд з цим, Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного Банку України N 496 від 12.11.2003 р., визначається, що офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долара США , та до інших іноземних валют установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют станом на останню дату, згідно п. 3. Офіційний курс гривні до іноземних валют та банківських металів, зазначених у пункті 2 цього Положення, розраховується:

а) до долара США - за курсом, який визначається, як середньозважений курс продавців і покупців на міжбанківському валютному ринку України, шо склався за попередній робочий день, з можливим відхиленням ±2 %;

Відповідно до н.ч.1,2 ст.533 ЦПК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'я задні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіцій ним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Таким чином, при укладенні Кредитного договору в іноземній валюті, у доларах США, та беручи на себе певні обов'язки щодо погашення цього кредиту саме в доларах США, сторони за договором (перш за все Позивач) повинен був усвідомлювати, що курс національної валюти - гривні до долара США не є незмінним, та те, що зміна цього курсу можливо настане, а тому сторони повинні були передбачити та врахувати підвищення валютного ризику за цим договором.

Правове обгрунтування Банку щод видачі кредиту в іноземній валюті також підтверджуємо ОСОБА_6 НБУ від 03.08.2010 року, в якому зазначено, що АТ «УкрСиббанк» має достатні юридичні підстави та законне право щодо укладання кредитніх договорів в іноземній валюті.

Умовами пункту 1.5. Договору підтверджено, що зарахування коштів в іноземній валюті здійснюється безпосередньо на поточний рахунок ОСОБА_1 № 9801, що спростовує викладені в Позовній заяві доводи, що в кредитному договорі не вказано рахунок Позивача.

Валютний контроль здійснюється на підставі Положення про валютний контроль , затверджений Постановою Правління Національного банку України від 8 лютого 2000 року N 49 , та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 4 квітня 2000 р. за N 209/4430 (далі -Положення) визначає основні засади здійснення Національним банком (далі - Національний банк) функцій головного органу валютного контролю згідно з повноваженнями, наданими йому за статтями 7, 44 Закону України "Про Національний банк України" та статтями 13,16 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.93 N 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" (далі - Декрет). Цей Декрет установлює режим здійснення валютних операцій на території України, визначає загальні принципи валютного регулювання, повноваження державних органів і функції банків та інших фінансових установ України в регулюванні валютних операцій, права й обов'язки суб'єктів валютних відносин, порядок здійснення валютного контролю, відповідальність за порушення валютного законодавства.

Валютний контроль і перевірку банківської діяльності щодо валютного регулювання кредитної діяльності АТ «УкрСиббанку» здійснює безпосередньо НБУ.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ст.ст.15, 16, 57, 60, 192, 203, 215, 229, 230, 526, 530, 533, 536, 627, 1046, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, ст. 1, 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та, керуючись ст.ст.4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 Акціонерного Товариства «УкрСиббанк» - правонаступника АКІБ «УкрСиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», третя особа на стороні позивача без самостійних вимог ОСОБА_4, про визнання дій відповідача протиправними щодо надання кредиту позивачу як резиденту України в іноземній валюті заздалегідь для розрахунку цією валютою з іншими резидентами України на територій України; визнання бездіяльність відповідача, щодо здійснення контролю за цільовим використанням кредитних коштів, в даному випадку за тим, щоб Позичальник використав отриману в нього валюту недійсним договору про надання споживчого кредиту - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Іншими особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 30.11.2015 року.

Суддя: І.І. Чудновська