Провадження № 2/537/755/2015
Справа № 537/2035/15-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.06.2015 року Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Якимець Т.Є,

при секретарі Курченко С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м.Кременчука в особі Кременчуцької міської ради Полтавської області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_2, Реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років та про визнання права власності на 18/125 частин житлового будинку в порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до територіальної громади м.Кременчука в особі Кременчуцької міської ради Полтавської області про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років та про визнання права власності на 18/125 частин житлового будинку в порядку спадкування.

В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала, дала пояснення, що син позивачки ОСОБА_3 з 18.06.1950 року перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4. Від шлюбу мають синів: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. 23.05.1996 року помер ОСОБА_3. 13.11.2012 року померла невістка позивачки ОСОБА_4. 13.11.2012 року помер онук ОСОБА_5Є… ОСОБА_6 виписався зі спірного будинку в 2005 році. На даний час місце його перебування невідоме. З 07.05.1984 року по 13.11.2012 року позивачка проживала разом з сином, невісткою та онуками в будинку № 2 по вул..Кузнечній в м.Кременчуці. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на 18/125 частин житлового будинку з господарськими будівлями, що розташовані в м.Кременчуці по вул.. Кузнечній,2, що належали померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Другою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою 12.02.1997 року, р.№ 1-362, правовстановлюючий документ спадкодавцем втрачений. 23.01.2015 року позивачка подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Постановою від 03.02.2015 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про прийняття спадщини позивачці було відмовлено та розяснено, про необхідність встановлення в суді факту проживання зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років. Постановою від 05.05.2015 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про прийняття спадщини позивачці було відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно. Прохає суд встановити факт проживання позивачки з ОСОБА_4, яка померла 13.11.2012 року, однією сімєю більше пяти років, визнати за позивачкою право власності на 18/125 частин житлового будинку з господарськими будівлями по вул.. Кузнечній,2 в м.Кременчуці в порядку спадкування після померлої 13.11.2012 року ОСОБА_4.

Представник відповідача територіальної громади м.Кременчука в особі представника Кременчуцької міської ради в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, прохають суд розглянути справу та прийняти рішення в відсутність їх представника.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу, ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, прохає суд розглянути справу та прийняти рішення в його відсутність.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, прохають суд розглянути справу та прийняти рішення в відсутність їх представника.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши представника позивачки, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що син позивачки ОСОБА_3 перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 18.06.1950 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим 17.02.2015 року відділом РАЦС адміністрації Златоустовського міського округу Челябінської області, актовий запис № 1297 від 27.08.1970.

Від шлюбу вони мають синів: ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується повторним свідоцтвом про народження, виданим 17.02.2015 року відділом РАЦС адміністрації Златоустовського міського округу Челябінської області, та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

23.05.1996 року помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 23.05.1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Кременчуцької міської Ради народних депутатів, актовий запис № 1280 від 23.05.1996 року.

13.11.2012 року померла ОСОБА_4, що підтверджується актовим записом про смерть № 1445 від 14.11.2015 року, виданим Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області..

13.11.2012 року помер ОСОБА_5, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть, виданим 30.01.2015 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 1446 від 14.11.2012 року.

04.10.2005 року знявся з реєстрації за адресою: м.Кременчук, вул..Кузнечна,2 ОСОБА_6, що підтверджується записом в домовій книзі на зазначений будинок. Зі слів свідка ОСОБА_8 місце перебування його невідоме.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що близько 20 років знає ОСОБА_1 та ОСОБА_4, вони проживали за одною адресою, вона купляла у них молоко, хто був дома, той і продав їй молоко і брав за нього у неї гроші, разом вся сімя обробляла земельну ділянку, позивачка завжди допомагала своїй невістці.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що ОСОБА_1 її бабуся, ОСОБА_4 дружина її дядька. Позивачка, її син, його дружина і їх син жили однією сімєю по вул..Кузнечній, 2 в м.Кременчуці з 80-х років. Вони разом обробляли земельну ділянку, вели спільне господарство, разом ремонтували будівлі, придбавали необхідні речі.

Із довідки ТОВ «Добробит» від 20.02.2015 року за № 282/36 вбачається, що ОСОБА_1 в будинку по вул..Кузнечній,2 в м.Кременчуці зареєстрована з 08.08.1973 року, ОСОБА_4 була зареєстрована за зазначеною адресою з 09.02.1994 року по 15.01.2013 року, знята з реєстрації в звязку зі смертю 13.11.2012 року.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на 18/125 частин житлового будинку з господарськими будівлями, що розташовані в м.Кременчуці по вул.. Кузнечній,2, та належать померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Другою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою 12.02.1997 року, р.№ 1-362.

23.01.2015 року позивачка подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Ніякі інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті 13.11.2012 року ОСОБА_4, не зверталися, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі та матеріалами спадкової справи № 4/2015 після померлої 13.11.2012 року ОСОБА_4.

Постановою від 03.02.2015 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про прийняття спадщини позивачці відмовлено та розяснено, про необхідність встановлення в суді факту проживання зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років.

Постановою від 05.05.2015 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про прийняття спадщини позивачці відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно.

Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Статті 1216,1218 ЦК України передбачають, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В п.3.1 листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-7530/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт проживання позивачки з ОСОБА_4, яка померла 13.11.2012 року, однією сімєю більше пяти років, підстави для встановлення факту є.

Суд також вважає за необхідне визнати за позивачкою в порядку спадкування право власності на 18/125 частин житлового будинку з господарськими будівлями по вул.. Кузнечній,2 в м.Кременчуці, що належать померлій 13.11.2012 року ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 12.02.1997 року Другою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою , р.№ 1-362.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212, 213, 215, 256, 259 ЦПК України, ст.ст. 1216,1218, 1264, 392 ЦК України, суд,-

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до територіальної громади м.Кременчука в особі Кременчуцької міської ради Полтавської області про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років та про визнання права власності на 18/125 частин житлового будинку в порядку спадкування задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 проживала більше пяти років однією сімєю з ОСОБА_4, яка померла 13.11.2012 року.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування право власності на 18/25 частин житлового будинку з господарськими будівлями по вул.. Кузнечній, 2 в м.Кременчуці, що належать померлій 13.11.2012 року ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 12.02.1997 року Другою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою , р.№ 1-362.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів.

Суддя