Справа № 460/2324/14-ц
Провадження №2/460/234/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2015 рокум.Яворів

1)
Яворівський районний суд Львівської області в складі:

2) головуючого - судді Варениця В.С.

3) з участю секретаря Мідик С.М.

4) представника позивача ОСОБА_1

5) відповідача ОСОБА_2

6) представника третьої особи ОСОБА_3

7) розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Яворові

8) цивільну справу за позовом ОСОБА_4

9) до ОСОБА_2, третя особа Рясна-Руська сільська рада,

про відновлення межі земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В:

1)
18.07.2014 року позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким відновити межу, яка поділяє земельні ділянки ОСОБА_4 за адресою с.Рясне-Руське, вул.Л.Українки, 3 та ОСОБА_2 за адресою с.Рясне-Руське, вул.Л.Українки, 15, у відповідності з даними земельно-кадастрової документації, а також стягнути судові витрати. Позовні вимоги мотивовано тим, що їй належить на праві власності в порядку спадкування житловий будинок №3 по вул.Л.Українки в с.Рясне-Руське. Даний будинок розташований на земельній ділянці, яка межує з земельною ділянкою відповідача ОСОБА_2 На протязі багатьох років між ними триває спір відносно відновлення межі земельної ділянки за сараєм. Відповідач перешкоджає їй встановити огорожу по межі суміжних ділянок та підписати акт встановлення та узгодження меж. За останні роки відповідач перемістив межу, що поділяє їх земельні ділянки, вглиб її території. Вона неодноразово зверталася з заявами в сільську раду за захистом своїх порушених прав. Однак сільською радою рішення не прийнято та рекомендовано їй звернутися до суду.

Під час розгляду справи представник позивача ОСОБА_4 гр.ОСОБА_1 заявлений позов своєї дружини підтримав, дав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Додатково представник позивача пояснив, що сільскою радою не визначено межі між ділянками ОСОБА_4 та ОСОБА_2, сільською радою не взято до уваги, що збудований сарай відповідає плану забудови, який мається в дозволі на будівництво від 04.09.1959 року. Просить заявлені позовні вимоги ОСОБА_4 задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 заявлений позов не визнав, підтримав письмове заперечення на позов, де вказується, що з даним позовом він не згідний, так як ще 14.12.2010 року рішенням Яворівського районного суду було задоволено його позов до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, було зобовязано ОСОБА_4 перенести на свою присадибну земельну ділянку деревяний сарай та не чинити перешкод в користуванні його земельною ділянкою площею 0,2500 га. Однак відповідач ОСОБА_4 відмовляється виконувати рішення суду і скрила той факт, що спір між ними вирішувався в судовому порядку.

2

Представник третьої особи Рясне-Руської сільської ради спеціаліст-землевпорядник ОСОБА_3 показав, що дійсно між сторонами тривалий час існує спір щодо суміжної межі. З виходом на місце комісією сільської ради було встановлено, що під час будівництва сараю ОСОБА_4 було захоплено частину земельної ділянки ОСОБА_2, сільскою радою було зобовязано перенести ОСОБА_4 сарай на 1 м від визначеної комісією межі. Однак ОСОБА_4 відмовилася виконувати рішення сільської ради. Також ОСОБА_4 відмовляється виконувати рішення суду. На місці комісією сільської ради визначено межу між присадибними ділянками сторін, яка порушена з боку ОСОБА_4

Заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи, дослідивши докази, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони по справі проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1 і являються користувачами земельних ділянок з цільовим призначення для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, які межують між собою.

Судом встановлено, що в 2002 році позивачем ОСОБА_4 було споруджено замість старого деревяного сараю новий деревяний сарай. Під час будівництва частина сараю була споруджена на присадибній земельній ділянці відповідача ОСОБА_2 З цього часу між сторонами виник спір щодо визначення межі земельних ділянок, які перебували в користуванні сторін.

Згідно з вимогами ст.103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Власники та землекористувачі земельних ділянок зобовязані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням.

А ст.158 Земельного кодексу України визначено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності та користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства.

За зверненням відповідача ОСОБА_2 виниклий спір розглядався Рясне-Руською сільською радою як органом місцевого самоврядування, яка рішенням №520 від 24.01.2008 року затвердила акт обстеження постійною депутатською комісією з питань земельних відносин земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_4 Згідно даного акту комісія встановила, що ОСОБА_4 побудувала деревяний сарай із зміщенням більше 1 м на земельну ділянку ОСОБА_2 та рекомендувала ОСОБА_4 перенести деревяний сарай на свою присадибну земельну ділянку, згідно встановлених архітектурних норм.

Так як рішення Рясне-Руської сільської ради по вирішенню земельного спору між сторонами позивачкою ОСОБА_4 не було виконано, то відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду за захистом свого порушеного права користування частиною присадибної земельної ділянки.

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 14 грудня 2010 року по цивільній справі №2-1679/2010 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою було задоволено заявлений позов, зобовязано ОСОБА_4 перенести на свою присадибну ділянку деревяний сарай згідно встановлених архутектурних справ (норм) та не чинити будь-яких перешкод в користуванні земельною ділянкою площею 0,2500 га, що знаходиться за адресою с.Рясне-Руське, вул.Л.Українки, 17 Яворівського району Львівської області ОСОБА_2.

3

Після набрання ухваленого судового рішення законної сили, стягувач ОСОБА_2 отримав виконавчий лист та звернув його до примусового виконання до ВДВС Яворівського районного управління юстиції Львівської області.

Судом встановлено, що під час виконавчого провадження по виконанню судового рішення на підставі виконавчого листа боржник ОСОБА_4 відмовилася виконувати рішення суду, боржника було притягнуто до відповідальності за невиконання рішення суду у вигляді штрафу та державним виконавцем було внесено подання до Яворівського РВ ГУ МВС України у Львівській області про притягнення гр.ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності. 21.05.2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000663 були внесено відомості по факту умисного невиконання судового рішення.

Зідно письмового повідомлення Яворівського РВ ГУ МВС України у Львівській області від 07.10.2014 року по вищевказаному кримінальному провадженні на даний час триває досудове розслідування.

Також судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 на підставі рішення Рясне-Руської сільської ради №94 від 17.03.2011 року звернувся до спеціалізованої землевпорядної організації ТзОВ «Ордо» щодо виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки. Під час встановлення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки ОСОБА_2, з врахуванням рішення сільської ради та рішення суду, суміжний землекористувач ОСОБА_4 відмовилася підписувати визначену межу. За зверненням ОСОБА_2 20.01.2012 року комісія сільскої ради встановила обгрунтованість встановлених меж та безпідставність непідписання ОСОБА_4 акту встановлення меж. Рішенням Рясне-Руської сільської ради №401 від 23.01.2012 року даний акт комісії від 20.01.2012 року було затверджено.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 замовила та отримала в спеціалізованій землевпорядній організації збірний кадастровий план та абрис своєї земельної ділянки по фактичному землекористуванню, із включенням до площі своєї земельної ділянки частини захопленої земельної ділянки ОСОБА_2 Визнаючи дані документи, які в передбаченому порядку ніким не визнані та не затверджені, земельно-кадастровою документацією, позивач ОСОБА_4 звернулася з позовом до суду, з вимогою відновити межу земельних ділянок.

Судом не приймається до уваги покликання представника позивача ОСОБА_1 на дозвіл на будівництво від 04.09.1959 року з планом забудови як на підставу заявлених позовних вимог, оскільки наявність на даному дозволі плану забудови викликає сумнів, так як план земельної ділянки (план забудови) затверджувався рішенням Рясне-Руського сільвиконкому від 25.05.1959 року, а не даним дозволом.

Відповідно до вимог ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майноваго права та інтересу. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень ч.2-5 ст.13 цього Кодексу.

А ч.2-5 ст.13 ЦК України серед іншого визначено, що при здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Оцінюючи докази по даній справі, які були добуті та досліджені в судовому засіданні, в їх сукупності, суд приходить до висновку, що при розгляді справи доведено, що позивач ОСОБА_4, предявляючи даний позов, мала намір узаконити самовільно захоплену у відповідача ОСОБА_2 частину його присадибної земельної ділянки, уникнути відповідальності за невиконання судового рішення, жодним чином законні права та інтереси позивача, які підлягають судовому захисту, не порушені, а тому в задоволенні заявленого позову слід відмовити.

4

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 89, 212, 213 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1)
в позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа Рясна-Руська сільська рада, про відновлення межі земельної ділянки відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання, через Яворівський районний суд Львівської

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

1)
СУДДЯ:

2)

3)

4)

5)

6)

7)

8)

9)