Справа № 642/4643/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
25 листопада 2015 р. Ленінський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Проценко Л.Г.
при секретарі Канаєвої К.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП,
Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи та ухвалення заочного рішення в його відсутність.
Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.
ПАТ «Страхова група «ТАС» та ПАТ «МТС Україна» 14 березня 2012р. уклали договір добровільного страхування ризиків, повязаних з експлуатацією автотранспортних засобів (автокаско) №А 0270142, яким було застраховано автомобіль «Пежо» д.н. НОМЕР_2. (а.с. 5-16)
Згідно довідки Відділу ДАІ ХМУ ГУМВС України в Харківській області без зазначення дати та № виданої на імя ОСОБА_2 29 травня 2012р. о 15 год. в м. Харкові на перехресті вулиць Муранова та Рилєєва внаслідок ДТП автомобіль «Пежо» д.н. НОМЕР_2, отримав механічні пошкодження, а саме: деформацію передньої правої дверцяти, зірвана задня права дверцята, розбито праве заднє скло, пошкоджена задня права сторона кузову. (а.с.23)
Відповідно довідки №9013445 (без дати та відповідних реквизитів) 29 травня 2012р. о 15 год. в м. Харкові на перехресті вулиць Муранова та Рилєєва сталося (ДТП) зіткнення між автомобілем «Пежо» д.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2, що належить ПАТ «МТС Україна», наявний поліс обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власника наземних транспортних засобів або стаховий сертіфікат «Зелена картка» АВ 2962031 з терміном дії до 15.03.2013р. виданий АТ «СГ» «ТАС» (приватне), автомобіль отримав механічні пошкодження передньої правої частини та автомобілем НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1, що належить ОСОБА_3, який мешкає в м.Харкові по вул. Дніпровська,26, наявний поліс обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власника наземних транспортних засобів або стаховий сертіфікат «Зелена картка» АВ 2973042 з терміном дії до 15.03.2013р. виданий АТ «СГ» «ТАС» (приватне), автомобіль отримав механічні пошкодження бокової лівої частини (а.с. 24)
ПрАТ «МТС Україна» 27 липня 2012р. звернулося до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування у звязку із пошкодженням застрахованого автомобіля. (а.с. 19)
Як вбачється з заяви про настання події поданої 30.05.2012р. ПАТ «МТС Україна» договір добровільного страхування наземного транспорту (автокаско) №А 0270141 укладено 06.03.2012р., що не співпадає з договором укладеним між ПАТ «Страхова група «ТАС» та ПАТ «МТС Україна» та заявою про виплату страхового відшкодування від 27.07.2012р. Також заява від 27.07.2012р. про виплату страхового відшкодування в порушення ст.35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не містить відповідних реквізитів, зокрема місцезнаходження ПАТ «МТС Україна» та ФО-П ОСОБА_4, змісту майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомостей що її підтверджують і відсутні зазначення потрібного «ТАК» в графах перерахування коштів. (а.с.17,19)
В регресній вимозі від 22.03.2013р. та заяві про виплату страхового відшкодування в порядку регресу від 24.04.2015р. направленій на імя ОСОБА_1, але на адресу власника ТЗ м.Харків вул. Дніпровська,26 ПАТ «Страхова група «ТАС» зазначає, що згідно довідки ВДАЇ ДТП сталося у звязку з порушенням ПДР України ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а саме порушення правил маневрування. Однак такі відомості в зазначеній довідці відсутні, оскільки не зазначено пунктів порушення ПДР України та складання адмін протоколу стосовно відповідача.(а.с.44,45)
Як вбачається з відповіді УДАІ ГУМВС України в Харківській області від 03.11.2015р. наданої на запит ПАТ СГ «ТАС», матеріали ДТП, що сталася 29 травня 2012р. за участю водів ОСОБА_1 та ОСОБА_5, до суду не направлялися, списані до обліку, оскільки без проведення автотехнічного дослідження встановити винну особу у вчиненні ДТП не виявилось за можливе. (а.с. 115)
Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини.
Відповідно до ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За наявності вини всіх осіб, діяльності яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Згідно ч.2 ст.1190 ЦК України за заявою потерпілого суд може встановити долю відповідальності відповідно до ступеня вини.
В даному випадку наявним є факт ДТП, що сталося 29.05.2015р., а також факт, що даним ДТП було спричинено матеріальні збитки страхувальнику. Проте, не було встановлено особу, яка винна у цьому ДТП, а також причинно-наслідковий звязок між діями цієї особи та настанням ДТП.
Відповідно до п.4 Постанови №4 від 01.03.2013р. Пленуму Вищого спецілізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Згідно п.4 Постанови особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування.
Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є видом обов'язкового страхування згідно пункту 9 статті 7 Закону України „Про страхування".
Пункт 3 частини 1 статті 988 ЦК України встановлює обов'язок страховика у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
Стаття 990 ЦК України зазначає, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).
Статтею 512 ЦК України встановлено, що крім випадків, визначених в цій статті, кредитор у зобов'язанні може бути замінений і в інших випадках, встановлених законом.
Одним із таких випадків є суброгація - перехід від страхувальника до страховика прав кредитора до боржника, відповідального за настання страхового випадку.
Суброгація встановлена статтею 993 ЦК України та ст. 27 Закону України „Про страхування", згідно якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Таким чином, позивач, сплативши страхувальнику страхове відшкодування, набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, тобто відбулася заміна сторони в зобов'язанні.
Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідач за позовом ОСОБА_1 не був визнаний винним у ДТП, що сталося 29.05.2012р., і будь-яке рішення про притягнення його до адміністративної чи кримінальної відповідальності за порушення вимог ПДР України відсутнє. Також цивільна правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована (поліс АВ 2973042), оскільки відомості щодо неправомірного керування транспортним засобом ОСОБА_1 відсутні.
В даному випадку для виникнення у особи обовязку на відшкодування збитків, спричинених внаслідок ДТП вирішальним є наявність вини цієї особи у ДТП. Оскільки позивачем не надано жодного доказу, який би свідчив про визнання відповідача ОСОБА_1 винним у зазначеній ДТП, то і підстав для покладення на ОСОБА_1 обовязку сплатити страхове відшкодування судом не вбачається.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 212- 215, 224-226, 294, 296 ЦПК України ст. ст. 22, 993, 1166, 1187, 1188 ЦК України суд, -
В задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Л.Г. Проценко