Справа № 198/626/14-ц
У Х В А Л А

іменем України

18.06.2015 року суддя Юр»ївського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову,

В с т а н о в и в:

В провадженні Юр»ївського районного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Фермерського господарства «Зоря» Юрївського району Дніпропетровської області про стягнення боргу за договором позики в розмірі 19 509 056, 00 грв..

18 червня 2015 року до суду надійшла заява ОСОБА_2 про забезпечення позову в даній цивільній справі ( т. 2 ас. 45-46), в якій останній зазначав про те, що відповідач ОСОБА_3, який в свою чергу являється засновником та головою ФГ «Зоря» Юрївського району, здійснює відчуження майна господарства та свого власного майна, а саме позивачу стало відомо про продаж ФГ «Зоря» насіння соняшника врожаю 2014 року, що мало місце 10.09.2014 року, без погодження з ним, в той час, як згідно договору контрактації від 28.01.2014 року , позивачем було зроблено обтяження майбутнього врожаю насіння соняшника 2014 року, про що свідчить витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 29.01.2014 року та 16.07.2014 року , договір купівлі-продажу насіння соняшника врожаю 2014 року (т. 2 ас. 48-49, 53-54).

Окрім того, 02 грудня 2014 року ФГ «Зоря» Юрївського району, відповідно до договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 02.12.2014 року (т. 2 ас. 51), передало у власність гр. ОСОБА_4 належне господарству нерухоме майно, а саме автозаправну станцію, розташовану за адресою с. Варварівка вул. Радянська, 137, Юр»ївського району, при цьому будівлі та споруди вказаної автозаправної станції належали ФГ «Зоря» Юрївського району на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.07.2012 року (т. 2 ас. 50).

Також, 15.05.2015 року відповідачем ОСОБА_3 були відчужені належний останньому житловий будинок, розташований по вул. Весела, 24 с. Вербуватівка Юрївського району та земельна ділянка за цією ж адресою шляхом дарування такого майна гр. ОСОБА_5 на підставі договорів дарування від 25.02.2015 року, про що свідчить копія відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно (т.2 ас.81,82), інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.05.2015 року (т. 2 ас. 83).

Позивач , крім того , вказував, що фермерським господарством «Зоря» було укладено ряд кредитних договорів за якими він виступав поручителем та виконав зобовязання за боржника, однак до теперішнього часу ФГ «Зоря» Юрївського району не повернуло позивачу сплачені замість нього грошові кошти, хоча відповідно до витягу з головної книги господарства вбачається, що до каси ФГ «Зоря» надходили значні готівкові кошти з рахунків відкритих в інших банках та від реалізації довгострокових біологічних активів, реалізації покупцям (т. 2 ас. 55-56, 57-80, 84-90).

Враховуючи значну ціну заявленого позивачем позову до ОСОБА_3 та ФГ «Зоря» Юрївського району, а також те, що позивач внаслідок неможливості виконання рішення суду може зазнати збитків, останній посилаючись на ст. ст. 151, 152, 153 ЦПК України, просив вжити заходів забезпечення позову та накласти арешт на грошові кошти які належать ФГ «Зоря» Юрївського району, що знаходяться на розрахункових рахунках останнього та в касі господарства, у межах розміру заявлених позовних вимог, а також заборонити відчуження житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою с. Вербуватівка вул. Весела, 24 Юрївського району Дніпропетровської області.

Ознайомившись з заявою про забезпечення позову, доданими до неї матеріалами, матеріалами справи, приходжу до наступного :

- відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У відповідності з п. 1 , п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Виходячи зі змісту ст. ст. 152 154 ЦПК України, забезпечення позову слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання прийнятого за його позовом позитивного рішення.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову : єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь - якої з осіб, котрі беруть участь у справі (п.1.); розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з»ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку з застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб»єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків (п.4.).

Отже, закон пов»язує забезпечення позову з неможливістю чи утрудненням виконання судового рішення.

За загальним правилом, заявник зобов»язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази.

В обґрунтування необхідності забезпечення позову позивач ОСОБА_2 посилався на наявні в нього підстави вважати , що відповідачі ФГ «Зоря» Юрївського району та ОСОБА_3, який в свою чергу є засновником та головою вказаного господарства, фактично відчужують належне останнім на праві власності майно, що може призвести в майбутньому до неможливості виконання рішення суду.

Доводи позивача ОСОБА_2 про те, що відповідачі намагаються позбутися майна належного їм на праві власності, що фактично може унеможливити виконання рішення суду в майбутньому, підтверджені доданими до заяви копіями документів (т. 2 ас. 48-90), які в своїй сукупності свідчать про вибуття ряду майна з власності як ФГ «Зоря» так і безпосередньо відповідача ОСОБА_3 та про які судом зазначалося вище.

Відтак, існують реальні підстави вважати, що ФГ «Зоря» та ОСОБА_3 і в подальшому продовжуватимуть реалізовувати належне їм майно, приховувати кошти, при цьому, оскільки предметом даного позову є стягнення грошових коштів за договором позики, не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення судом позовних вимог.

З метою забезпечення позовних вимог ОСОБА_2 по зазначеній справі, суд вважає за необхідне накласти арешт на грошові кошти, що належать відповідачеві ФГ «Зоря» Юрївського району та знаходяться на його розрахункових рахунках і в касі господарства, в межах розміру ціни позову, а саме 19 509 056, 00 грв., вважаючи, що обраний позивачем вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Окрім того, накладення арешту на грошові кошти ФГ «Зоря» саме в межах заявлених позовних вимог, без обмеження права володіти ними, не зашкодить істотним чином правам та охоронюваним законом інтересам відповідача.

Вимоги позивача в частині забезпечення позову шляхом заборони відчужувати житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою с. Вербуватівка вул. Весела, 24 Юрївського району Дніпропетровської області, суд вважає за необхідне залишити без задоволення, оскільки заборона відчужувати вказане нерухоме майно встановлена судом відповідно до ухвали від 22.05.2015 року, винесеній в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ПАТ «Златобанк», ФГ «Зоря», ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки, звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок грошових сум сплачених замість боржника (справа № 2/0198/79/15, 198/161/15-ц).

За таких обставин заява позивача про забезпечення позову підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. ст. 151, 152, 153, 293 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити частково.

До набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Фермерського господарства «Зоря» Юрївського району Дніпропетровської області про стягнення боргу за договором позики накласти арешт на грошові кошти, що належать відповідачу по справі Фермерському господарству «Зоря» Юрївського району Дніпропетровської області (, адреса місцезнаходження с. Вербуватівка вул. Центральна, буд. 53 Б Юрївського району Дніпропетровської області) та знаходяться у нього на розрахункових рахунках і в касі господарства , в межах заявленої суми позовних вимог в розмірі 19 509 056, 00 грв. (девятнадцять мільйонів пятсот девять тисяч пятдесят шість грв. 00 коп.).

В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку встановленому для виконання судових рішень.

Копію ухвали для виконання направити до відділу Державної виконавчої служби Юрївського районного управління юстиції в Дніпропетровській області та сторонам по справі для ознайомлення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред»явлення ухвали до виконання - один рік з дня винесення ухвали , тобто до 18 червня 2016 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подання в 5 - денний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги.

Суддя: С.О.Маренич