Справа № 202/4979/14-ц
Провадження № 2/0202/293/2015
08 квітня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді Слюсар Л.П.
при секретарі Галаган А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ПРИВАТБАНК» до Публічного акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
В обґрунтування своїх вимог зазначив, що між Публічним акціонерним товариством «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 був укладений кредитно-заставний договір № DOI4AN90940355 від 30.04.2008 року, згідно до якого Банк зобовязався надати відповідачу у строкове платне користування грошові кошти у сумі 11 842,37 дол. США зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 15,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 29.04.2015 року. Проте, в порушення умов договору відповідач ОСОБА_1свої зобовязання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду.
Вимоги до відповідача ОСОБА_1, що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачами ПАТ А-Банк договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, у звязку з чим вони є солідарними відповідачами за предявленим до стягнення боргом.
Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2012 року позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПРИВАТБАНК до Публічного акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості була задоволена.
Ухвалою суду від 29 квітня 2014 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2012 року за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПРИВАТБАНК до Публічного акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасовано.
При новому розгляді справи представник позивача відповідно до заяви від 07.04.2015 року просив суд розглядати справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання у справі не з'явився.Про час і місце слухання справи повідомлявся згідно правил ч. 10 ст. 74, ч. 9 ст. 76 ЦПК України. Він був викликаний шляхом оголошення про виклик в газеті «Урядовий Курєр» від 04.04.2015 р. №62(5436).
Представник відповідача ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили.
Представник позивача не заперечував щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Суд вважає за можливим розглянути справу за наявними доказами.
Суд, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 був укладений кредитно-заставний договір № DOI4AN90940355 від 30.04.2008 року, згідно до якого Банк зобовязався надати відповідачу у строкове платне користування грошові кошти у сумі 11 842,37 дол. США зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 15,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 29.04.2015 року.
Як вказує у своїй позовній заяві позивач, у звязку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_1 умов договору заборгованість за ним станом на 14.11.2012 року склала 16 048,05дол. США (що у еквіваленті становить 128 272,07 грн.), де: 6 837,83 дол. США (що еквівалентно 54 634,26 грн.) основний борг за кредитом, 3 337,20 дол. США (що еквівалентно 26 664,23 грн.) заборгованість по виплаті відсотків, 1 154,22 дол. США (що еквівалентно 9 222,22 грн.) заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 3 924,82 дол. США (що еквівалентно 31 359,31 грн.) пеня по простроченій заборгованість за кредитом, 31,28 дол. США (що еквівалентно 249,93 грн.) штраф (фіксована частина), 762,70 дол. США (що еквівалентно 6 093,97 грн.) штраф (процентнаскладова).
Відповідачем ОСОБА_1 при розгляді заяви про перегляд заочного рішення, в якості заперечення позовних вимог та правильності нарахування заборгованості за кредитним договором, долучено до матеріалів справи акт передачі в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» автомобіля IDEALCH7111B, 2007 року випуску, тип т/з легковий автомобіль, № кузова/шасі LKCAA2AC17H827299, Державний номер AH5952CX від 08.07.2009 року (а.с. 53). Проте, відповідно до розрахунку заборгованості, наданого Банком вбачається, що кошти від реалізації автомобілю не надходили, представником позивача не надано суду інформації щодо реалізації автомобіля (а.с. 4-5).
Аналізуючи спірні правовідносини, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржниквважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Відповідно до вимог ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
З урахування вищевикладеного, та оцінюючи докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» не знайшли свого підтвердження, оскільки позивач в порушення вимог ст. 131 ЦПК України не надав належних доказів на підтвердження правильності розрахунку заборгованості, і беручи до уваги квитанції щодо погашення боргу наданих відповідачем ( 55-57) та не надання позивачем документального підтвердження реалізації предмета застави автомобіля IDEALCH7111B, 2007 року випуску, тип т/з легковий автомобіль, № кузова/шасі LKCAA2AC17H827299, Державний номерAH5952CX, переданого у заклад та зарахування даних коштів в рахунок погашення заборгованості, а в разі відсутності реалізації, не надані документи, які відображають причину через яку така реалізація не відбулася та наступні дії Банку, щодо розпорядження майном, а тому позовні вимоги позивача є не обґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позивачу відмовлено в позові то судові витрати не відшкодовуються.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 526, 549, 551, 554, 611, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 64, 79, 88, 208, 209, 224-226 ЦПК України, -
У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «ПРИВАТБАНК» до Публічного акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.П.Слюсар