Ухвала

іменем україни

27 травня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Коротуна В.М., Маляренка А.В.,

Парінової І.К., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю та поділ спільного майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 10 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що починаючи з серпня 2005 року він почав проживати у фактичних шлюбних відносинах разом з ОСОБА_4, 25 серпня 2006 року вони зареєстрували шлюб, а ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_5. За час проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та за час шлюбу з відповідачем ними за спільні кошти були придбані нежилі приміщення (апартаменти з кухнею) № 324, загальною площею 77,7 кв. м, у новозбудованому будинку за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 122 248 грн, крім того, зроблено в них ремонт та обладнано ці нежилі приміщення меблями та іншими приладами домашнього вжитку, на що витрачено грошові кошти у загальному розмірі 80 тис. грн. Право власності на вказане нерухоме майно оформлено на ім'я відповідача на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1, виданого 21 вересня 2007 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради.

Просив встановити факт проживання однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу його та ОСОБА_4 із серпня 2005 року до серпня 2006 року та поділити спільне сумісне майно подружжя, визнавши за ним право власності на Ѕ частини нежилих приміщень (номер-апартаментів з кухнею), а також визнати спільною сумісною власністю сторін майно побутового призначення, яке знаходиться в цих нежилих приміщеннях, а саме: кухню «Соната», що в цілому складається з кухонних меблів, обіднього столу, чотирьох декоративних стільців, мийки «Luisiana Tevor 4031» з дозатором «Plados» та змішувачем «Rieber GB», робочої поверхні «Whirpool» АКТ810ВА, духовки «Gorenie» B3535 CS Retro, витяжки «Faber Flexa Xip W/A060»; передпокій-шафи з дзеркальними дверима; гардеробної; м'який куточок «Хьюстон»; ліжко FBL-02-2 з двома тумбочками FBL-05 та матрацом «Arngold» (зима-літо); туалетний столик «Maria Silva» MS-921; дитяче ліжко «Індіана» з матрацом та подушками; холодильник «Samsung» RS21Klal; пральну машину «LG»; Led-телевізору «Samsung» діагоналлю 42 дюйми; DVD - програвач з системою караоке «LG»; кондиціонери «LG» у кількості 2 шт.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 10 грудня 2014 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 25 серпня 2006 року сторони зареєстрували шлюб у Першому відділі реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 464, ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_5.

Влітку 2012 року сторони припинили шлюбно-сімейні відносити, а згодом рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2012 року, яке набрало законної сили 15 жовтня 2012 року, шлюб між сторонами розірвано.

05 лютого 2004 року ОСОБА_4 уклала з Товариством з обмеженою відповідальністю «Прогрес-Строй СУ № 2» (далі - ТОВ «Прогрес-Строй СУ № 2») договір про інвестування у будівництво № ЛВ-1-4 за адресою: АДРЕСА_2, згідно з яким вона сплатила 17 300 грн, та ці грошові кошти в подальшому були зараховані в якості сплати інвестиційного внеску за договором про інвестування від 15 березня 2005 року № ГП/ПС-15, укладеним між ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Прогрес-Строй» (далі - ТОВ «Прогрес-Строй»), згідно з умовами якого об'єктом інвестування є номер-апартаменти з кухнею, будівельний № 190, загальною площею 79,58 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1, а розмір інвестиції становить 122 247 грн 53 коп.

16 червня 2007 року між ОСОБА_4 і ТОВ «Прогрес-Строй» було укладено додаткову угоду до договору про інвестування від 15 березня 2005 року № ГП/ПС-15, за умовами якої об'єктом інвестування є номер-апартаменти з кухнею № 324, загальною площею 77,70 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, та укладено акт приймання-передачі за договором про інвестування від 15 березня 2006 року № ГП/ПС-15, згідно з яким ТОВ «Прогрес-Строй» передало, а ОСОБА_4 прийняла у власність об'єкт інвестування - номер-апартаменти з кухнею № 324 в готельному спортивно-оздоровчому комплексі за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 77,70 кв. м, повною вартістю 122 247 грн 53 коп.

21 вересня 2007 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради на ім'я ОСОБА_4 видано свідоцтво про право власності серії ЯЯЯ № 968344 на нежилі приміщення (номер-апартаменти з кухнею) № 324, загальною площею 77,70 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, на підставі якого 02 жовтня 2007 року у Комунальному підприємстві «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» (далі - КП «Одеське МБТІ та РОН») за нею зареєстровано право власності на вказаний об'єкт нерухомого майна за № 3458, запис в книзі № 69неж-39.

01 грудня 2008 року між ОСОБА_4 і ТОВ «Прогрес-Строй» укладено додаткову угоду до вищевказаного договору про інвестування, згідно з якою розмір інвестиційного внеску зменшено до 78 549 грн 13 коп., а строк сплати інвестиційного внеску продовжено до 30 вересня 2008 року.

Станом на дату реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 - 25 серпня 2006 року, ОСОБА_4 на виконання своїх зобов'язань за договором про інвестування від 15 березня 2005 року № ГП/ПС-15 сплатила на користь ТОВ «Прогрес-Строй» грошові кошти у загальному розмірі 45 286 грн 08 коп., і решту частину грошових коштів у сумі 33 263 грн 05 коп. (78 549 грн 13 коп. - 45 286 грн 08 коп. = 33 263 грн 05 коп.) в якості сплати інвестиційного внеску за цим договором вона сплатила ТОВ «Прогрес-Строй» у період із вересня 2006 року до вересня 2008 року, тобто вже після реєстрації шлюбу з ОСОБА_3

Як встановив суд на підставі наявних у справі доказів, інвестиційний внесок у сумі 78 549 грн 13 коп., у тому числі його частина у сумі 33 263 грн 05 коп., ОСОБА_4 сплатила за рахунок своїх особистих заощаджень і премій, які вона щомісячно одержувала за особисті заслуги за час її роботи з 01 квітня 2003 року до 14 січня 2009 року спочатку на посаді начальника відділу забезпечення та згодом на посаді директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Будматеріали» (далі - ТОВ «Будматеріали»), що входило до групи компаній ТОВ «Прогрес-Строй».

Так, під час розгляду справи указані свідки пояснили, що, враховуючи особисті професійні заслуги ОСОБА_4, засновниками ТОВ «Прогрес-Строй» було прийнято рішення про укладення з нею інвестиційного договору на пільгових умовах, а також, що між керівництвом ТОВ «Прогрес-Строй» і ОСОБА_4 була досягнута домовленість щодо того, що вона має сплачувати інвестиційний внесок за інвестиційним договором від 15 березня 2005 року № ГП/ПС-15 за рахунок грошових коштів, які вона щомісячно отримувала в якості заохочень за відзнаку заслуг з виробничої діяльності ТОВ «Будматеріали».

За таких обставин правильним і таким, що ґрунтується на наявних у справі доказах, є висновок суду про те, що спірні нежилі приміщення (номер-апартаменти з кухнею) № 324, загальною площею 77,70 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, були придбані ОСОБА_4 за свої особисті грошові кошти та належать їй на праві особистої приватної власності у силу вимог п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 57 СК України.

При цьому суд визнав необґрунтованими і такими, що не підтверджені відповідними доказами, доводи позивача про те, що у період з вересня 2005 року до серпня 2006 року сторони жили однією сім'єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство і мали спільний бюджет, винаймаючи житло за адресою: АДРЕСА_3.

Судом також встановлено, що ремонт у згаданих нежилих приміщеннях зроблено виключено за рахунок особистих заощаджень ОСОБА_4, що були накопичені нею до реєстрації шлюбу з ОСОБА_3, а також за рахунок премій, які вона щомісячно одержувала за час роботи у ТОВ «Будматеріали», та грошових коштів, які їй надавали її батьки, що також підтвердили свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Крім того, судом встановлено, що згідно з досягнутою при розірванні шлюбу між сторонами домовленістю позивачем отримано грошові кошти та майно на загальну суму 29 900 грн.

Враховуючи зазначене та з урахуванням інтересів дитини, яка проживає з ОСОБА_4, суд на підставі ч. 3 ст. 70 СК України дійшов правильного висновку про необхідність збільшення частки відповідача до 32 093 грн, що складає загальну вартість передпокою-шафи з дзеркальними дверима, гардеробної, ліжка FBL-02-2 з двома тумбочками FBL-05 та матрацом «Arngold» (зима-літо), туалетного столику «Maria Silva» MS-921 та дитячого ліжка «Індіана» з матрацом і подушками.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, висновки якого підтримав й апеляційний суд, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. 213-214 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що в силу вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії касаційного розгляду справи недопустимо.

Вищезазначене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню, а ухвалені у справі судові рішення - залишенню без змін з підстав, передбачених ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 10 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: В.М. Коротун

А.В. Маляренко

І.К. Парінова

О.В. Ступак