АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/8583/2015 Головуючий у 1-й інстанції - Піхур О.В.
Доповідач Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Кабанченко О.А., Заришняк Г.М.

при секретарі Гарматюк О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 квітня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання позики спільним боргом подружжя та стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 квітня 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання позики спільним боргом подружжя - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 квітня 2015 року, постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та її представник заперечили проти апеляційної скарги.

17.06.2015 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги викладені в апеляційній скарзі підтримує в повному обсязі.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову , у якій просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру загальною площею 69,80кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, та яка належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 14.11.2005 року; квартиру загальною площею 66,80кв.м„ яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, та належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва від 02.11.2011 року; квартиру загальною площею 83,30кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_3, та належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва від 18.12.2012 року; земельну ділянку загальною площею 0,0739 га., кадастровий номер: НОМЕР_1, яка розташована на АДРЕСА_5, та належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі - продажу від 13.11.2011року; земельну ділянку загальною площею 0,0742 га., кадастровий номер: НОМЕР_2, яка розташована на АДРЕСА_6, та належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі - продажу від 13.11.2011 року; житловий будинок, КІЗ «Городник» загальною площею 736,3кв.м., який розташований за адресою АДРЕСА_7, та належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва від 13.05.2014 року; земельну ділянку площею 0,0974га, кадастровий номер: НОМЕР_3, яка розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, с/рада Пірнівська, та належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва від 19.12.2013 року; квартиру загальною площею 132,60кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_4. та належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва від 30.11,2009 року.

Позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що у заяві про забезпечення позову належним чином не мотивовано те, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду та не надано належних доказів на підтвердження тих обставин, що відповідачі мають намір відчужити майно.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання позики спільним боргом подружжя та стягнення боргу 25 березня 2015 року.

04.11.2014 року Шевченківським районним судом м. Києва відкрито провадження у справі про поділ спільного майна подружжя ОСОБА_2.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04.11.2014 року у справі про поділ майна подружжя ОСОБА_2 постановлено ухвалу про накладення арешту на спірне майно подружжя.

Таким чином, доводи апеляційної скарги, про те, що відповідачі мають намір відчужити майно та зробити неможливим виконання рішення суду за позовом ОСОБА_1 є припущенням та не приймається до уваги колегією суддів.

Крім цього, суду апеляційної інстанції надано заяву ОСОБА_2 до Шевченківського районного суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання відповідачем ОСОБА_2 позову ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Враховуючи, що у справі про поділ майна подружжя накладено арешт на спірне майно подружжя відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем ОСОБА_1 не мотивовано те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність постановленої у справі ухвали.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керючись ст.ст.303,304,307,312,313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді