Справа № 203/7919/14-ц
29 травня 2015 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - Казака С.Ю.
при секретарі - Місюра К.А.
за участю позивача - ОСОБА_1
розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про стягнення відсотків за користування коштами та трьох відсотків річних,-
Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 29.10.2014 року уклав з відповідачем депозитний договір, відповідно до якого ним було розміщено вклад на суму 5000 доларів США на строк до 29.11.2014 року. за 8 днів до закінчення строку договору ним було подано заяву про повернення вкладу та нарахованих відсотків після закінчення договору. Проте банк свої обов'язок не виконав. В зв'язку з цим, позивач просив суд зобов'язати відповідача не пізніше трьох днів з моменту набрання чинності рішенням суду виплатити йому кошти в сумі 5000 доларів США та відсотки за період дії договору з 30.10.2014 року по 28.11.2014 року в сумі 32,88 доларів США, а також відсотки за весь час затримки повернення вкладу та три відсотки річних за період з 29.11.2014 року до дня, який передує дню остаточного розрахунку.
Під час розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та посилався на те, що 05.02.2015 року НБУ визнав банк неплатоспроможним та з 06.02.2015 року ввів тимчасову адміністрацію. Станом на 30.04.2015 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повернув йому кошти в сумі 5032,88 доларів США. В зв'язку з цим, позивач остаточно просив суд стягнути з відповідача відсотки за всі дні затримки повернення вкладу за період з 29.11.2014 року по 05.02.2015 року в сумі 75,01 долари США та три відсотки річних за цей період в сумі 28,13 доларів США, а всього 103,14 долари США.
В судовому засіданні позивач підтримав позов та просив його задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки не повідомив.
В зв'язку з цим, з урахуванням думки позивача, судом у відповідності до ст.ст.169,224 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 29.10.2014 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» було укладено договір №2056558 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформлений в рамках пакету послуг «ПУ «Перший», відповідно до умов якого позивачем було розміщено вклад в сумі 5000 доларів США на один місяць, з процентною ставкою 8% річних та строком повернення вкладу та нарахованих відсотків 29.11.2014 року.
21.11.2014 року позивач звернувся до банку з письмовою заявою, в якій просив повернути суму вкладу та нараховані відсотки по закінченню строку дії договору.
Проте, у передбачені договором строки вклад та нараховані відсотки позивачу повернуто не було та лише станом на 30.04.2015 року повернуто розміщений вклад в сумі 5000 доларів США та нараховані відсотки в сумі 32,88 долари США.
У ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» зазначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.
Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Згідно з ч.1,2,4 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ч.ч.1,6 ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.
У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч.3 ст.1058 ЦК України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.
Згідно ч.ч.1,2,3 ст.1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.
Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.
Відповідно до ч.3 ст.1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.
Відповідно до ч.1 ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.
Правова позиція, висловлена Верховним судом України при розгляді справи №6-140цс13 передбачає, що відповідно до змісту ст.ст.526,1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд.
У разі перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, але ненадання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, яка передбачена ч.2 ст.625 ЦК України.
Таким чином, оскільки по закінченню строку дії договору позивачу розміщені ним кошти та нараховані відсотки в обумовлені договором строки повернуто не було та останній не мав можливості користуватись останніми, а також враховуючи, що зобов'язання сторін за договором припиняються з моменту їх належного виконання, суд вважає, що це дає право позивачу на отримання процентів за користування депозитними коштами з моменту закінчення встановленого договором строку повернення вкладу до дати його фактичного повернення, а також на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України.
Разом з тим, як встановлено судом, постановою Правління НБУ від 05.02.2015 року №83 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до категорії неплатоспроможних» з 06.02.2015 року було розпочато процедуру виведення банку з ринку та запроваджено тимчасову адміністрацію.
Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом у даних правовідносинах.
Положеннями ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації.
Так, відповідно до ч.5 зазначеної статті під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів.
Відповідно до п.1 ч.6 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене п.1 ч.5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.
Таким чином, враховуючи положення ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення на підставі ч.2 ст.625 ЦК України трьох відсотків річних задоволенню не підлягають.
В частині стягнення відсотків з моменту закінчення встановленого договором строку повернення вкладу до дати його фактичного повернення позовні вимоги слід задовольнити частково, стягнувши вказані відсотки в сумі 74,52 долари США (5000 доларів США х 8% / 365 днів х 68 днів затримки), що за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації становить 1340 грн. 62 коп. (17,99 грн. за 1 долар США).
Вказані відсотки підлягають стягненню виходячи із суми вкладу в розмірі 5000 доларів США (суми вкладу) та за період з 30.11.2014 року (наступного дня після встановленого п.2.3 договору строку повернення вкладу, а не з 29.11.2014 року - останнього дня повернення вкладу, як просив позивач) та по 05.02.2015 року включно (дня, що передує введенню тимчасової адміністрації в банку та в межах заявлених позивачем вимог).
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст.ст.526,611,625,1058,1060,1061,1066,1068,1074 ЦК України, ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст.ст.10,11,27,31,57-60,88,169,212-215,224-226 ЦПК України суд, -
Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про стягнення відсотків за користування коштами та трьох відсотків річних - задовольнити частково.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на користь ОСОБА_1 відсотки за період з 30 листопада 2014 року по 05 лютого 2015 року в сумі 74,52 долари США, що в еквіваленті становить 1340 грн. 62 коп.
В іншій частині в задоволенні позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя С.Ю.Казак