АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/5620/2015 Головуючий у першій інстанції - Марфіна Н.В.
Доповідач - Оніщук М.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Оніщука М.І.,

суддів Українець Л.Д., Крижанівської Г.В.,

при секретарі Троц В.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 лютого 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_6 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2007 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про поділ майна подружжя до ОСОБА_4 З урахуванням останніх уточнень до позову позивач ОСОБА_2 просив суд в порядку поділу майна подружжя виділити у його власність: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, автомобіль MERCEDES-BENZ, 1987 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, автомобіль MERCEDES-BENZ, 1996 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2, земельну ділянку площею 0,0502 га., що знаходиться в АДРЕСА_2.

В порядку поділу майна подружжя позивач ОСОБА_2 просив виділити у власність відповідача ОСОБА_4 автомобіль «SUZUKI» GRAND VITARA, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 та покласти на неї виконання зобов'язань на залишок кредитних зобов'язань за кредитним договором № 10-29/1670 від 29.03.2006, за кошти від якого був придбаний указаний автомобіль «SUZUKI». Також ОСОБА_2 просив стягнути на його користь 12 006,51 грн. заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг по вказаній вище квартирі. Крім того, просив стягнути з ОСОБА_4 половину виконаних зобов'язань за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 10-29/424 від 14.06.2005 у загальному розмірі 66 543,53 доларів США в еквіваленті національної валюти станом на час прийняття рішення у справі, та половину грошових зобов'язань, які були виконані під час перебування у шлюбі за договором кредиту № 10-29/1670 від 29.03.2006 в розмірі 21 167,81 грн. Більш того, просив визнати, що земельна ділянка площею 0,374 га по АДРЕСА_3, не належить до спільної сумісної власності подружжя, поділу не підлягає і є власністю відповідачки, а земельна ділянка АДРЕСА_4 та садовий будинок АДРЕСА_4 не належать до спільної сумісної власності подружжя, поділу не підлягають і є власністю позивача.

Відповідач ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом про поділ майна подружжя до ОСОБА_2 і з урахуванням уточнених позовних вимог просила суд винести рішення яким поділити майно набуте під час шлюбу виділивши їй і визнавши за нею право власності на: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1; автомобіль «SUZUKI» GRAND VITARA, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3; грошові зобов'язання по кредитному договору № 10-29/1670 від 29.03.2006 покласти на неї; поділити майно набуте під час шлюбу виділивши ОСОБА_2 і визнавши за ним право власності на земельну ділянку АДРЕСА_2; садовий будинок АДРЕСА_2, площею 49,30 кв. м.; автомобіль MERCEDES-BENZ, 1996 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2; автомобіль MERCEDES-BENZ, 1987 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1; виключити з переліку грошових зобов'язань подружжя, які підлягають поділу, грошовий кредит в АКБ «Укрсоцбанк» за договором від 14.06.2005 на суму 108 300 доларів США, оскільки вказані кошти, як стверджує сам ОСОБА_2 є його особистою власністю,видані йому особисто для його особистої справи і участь відповідача ОСОБА_4 в оформленні цього кредиту була формальною та жодних доказів того, що вказані гроші були витрачені на потреби сім'ї суду не надано.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останнім рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23.02.2015 частково задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_6 про поділ майна подружжя та зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: ПАТ «Укрсоцбанк» про поділ майна подружжя.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя:

- визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1;

- визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль MERCEDES-BENZ, 1987 р.в., колір - білий, д.н.з. НОМЕР_1, кузов (коляска) НОМЕР_5, вартістю 17 675 грн. 00 коп.;

- визнано за ОСОБА_2 право власності на автомобіль MERCEDES-BENZ, 1996 р.в., колір - чорний, д.н.з. НОМЕР_2, кузов НОМЕР_6, вартістю 78 948 грн. 10 коп.;

- визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 0,0502 га., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер НОМЕР_7), вартістю 98 418 грн. 00 коп.;

- визнано за ОСОБА_2 право власності на будинок АДРЕСА_2, загальною площею 49,3 кв.м., вартістю 10 000 грн.;

- визнано за ОСОБА_4 право власності на автомобіль SUZUKI GRAND YITARA, 2006 р.в., колір - чорний, д.н.з. НОМЕР_3, кузов НОМЕР_4;

- покладено на ОСОБА_4 обов'язок по виконанню зобов'язань за договором кредиту № 10-29/1670 від 29.03.2006 укладеним між АКІБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4;

- стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 частину грошових зобов'язань, які були виконані під час перебування у шлюбі за договором кредиту № 10-29/1670 від 29.03.2006 укладеним між АКІБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 в розмірі 21 167 грн. 81 коп.;

- стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 Ѕ частину грошових зобов'язань виконаних ОСОБА_2 за договором про надання не відновлювальної кредитної лінії № 10-29/424 від 14.06.2005 укладеним з АКІБ «Укрсоцбанк» у загальному розмірі 55 645 доларів 28 центів США, що в еквіваленті національної валюти станом на час прийняття рішення у справі становить 1 549 721 грн. 05 коп.;

- стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 різницю вартості часток розподіленого спільного сумісного майна подружжя у загальній сумі 102 520 грн. 55 коп.;

- в задоволенні інших частин первісного та зустрічного позовів відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким:

- виділити їй і визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль SUZUKI GRAND YITARA, 2006 р.в., д.н.з. НОМЕР_3;

- виділити ОСОБА_2 і визнати за ним право власності на земельну ділянку АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_7; садовий будинок АДРЕСА_2, площею 49,30 кв.м.; мікроавтобус MERCEDES-BENZ, 1987 р.в., д.н.з. НОМЕР_1; автомобіль MERCEDES-BENZ, 1996 р.в., д.н.з. НОМЕР_2;

- грошові зобов'язання по кредитному договору № 10-29/1670 від 29.03.2006 в АКІБ «Укрсоцбанк» за автомобіль SUZUKI GRAND YITARA, 2006 р.в., д.н.з. НОМЕР_3, покласти на неї;

- виключити з переліку грошових зобов'язань подружжя, які підлягають поділу кредит в АКІБ «Укрсоцбанк» за договором від 14.06.2005 на суму 108 300 доларів США.

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог вказує, що судом неповно з'ясовані обставини, які мають значення для справи, порушено вимоги ст.ст. 70, 71 СК України, внаслідок висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, щодо поділу кредитних коштів за договором з АКІБ «Укрсоцбанк» від 14.06.2005 на суму 108 300 доларів США, звертає увагу на те, що ці кошти є особистою власністю ОСОБА_2 і були витрачені ним на власні потреби, а не на потреби сім'ї.

В судовому засіданні апелянт та його представник підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.

ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували за її безпідставністю і необґрунтованістю та просили рішення суду залишити без змін, оскільки воно ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального закону.

Третя особа ОСОБА_6 та представник третьої особи ПАТ «Укрсоцбанк» в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутності третіх осіб, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 305 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Рішення суду фактично оскаржено ОСОБА_4 лише в частині поділу квартири та поділу кредитних зобов'язань за договором про надання не відновлювальної кредитної лінії № 10-29/424 від 14.06.2005 укладеним ОСОБА_2 з АКІБ «Укрсоцбанк».

В інших частинах рішення суду сторонами не оскаржено.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення суду, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_2 і ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 03 жовтня 1997 по грудень 2002 року та з 6 листопада 2003 року по 15 червня 2007 року.

Спільних дітей сторони не мають.

Судом встановлено, що під час шлюбу сторонами було придбано наступне майно:

- двокімнатна квартира АДРЕСА_1, вартістю 862 000 грн. 00 коп.;

- автомобіль MERCEDES-BENZ, 1987 року випуску, колір - білий, д.н.з. НОМЕР_1 кузов (коляска) НОМЕР_5, вартістю 17 675 грн. 00 коп.;

- автомобіль MERCEDES-BENZ, 1996 року випуску, колір-чорний д.н.з. НОМЕР_2, кузов НОМЕР_6 вартістю 78 948 грн. 10 коп.;

- автомобіль SUZUKI GRAND VITARA 2006 року випуску, колір-чорний д.н.з. НОМЕР_3, кузов НОМЕР_4 вартістю 147 239 грн. 94 коп.;

- земельну ділянку площею 0,0502 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий НОМЕР_7, вартістю 98 418 грн. 00 коп.;

- будинок АДРЕСА_2 загальною площею 49,3 кв.м., вартістю 10 000 грн. 00 коп.;

Загальна вартість вказаного майна становить 1 214 281 грн.

Ідеальна частка кожного з подружжя складає 607 140 грн. 52 коп.

Крім того, під час шлюбу ОСОБА_4 отримала в АКБ «Укрсоцбанк» кредит у розмірі 30 497 доларів США на придбання автомобіля.

Також, під час шлюбу позивач ОСОБА_2 отримав у АКБ «Укрсоцбанк» кредит у розмірі 108 300 доларів США, який частково був погашений в період шлюбу.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 щодо визнання за нею права власності на квартиру АДРЕСА_1 апеляційний суд вважає висновок суду першої інстанції про поділ квартири у рівних частках між сторонами правомірним, оскільки підстав передбачених ст. 70 СК України, які б дозволяли відступити від засади рівності часток подружжя або збільшити частку дружини або чоловіка суд не вбачає.

Відповідно до ст. 71 СК України, спільне майно подружжя підлягає поділу в натурі. Відповідно до п. 25 Постанови Пленум Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у разі коли неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Крім того, частинами 3, 4 ст. 71 СК Українипередбачено, що присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Жодна зі сторін не виявила бажання компенсувати іншій стороні різницю у вартості майна, оскільки не внесла на депозит суду відповідну суму.

Таким чином, враховуючи, що сторони не дійшли згоди щодо поділу квартири колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про виділення сторонам по Ѕ частині квартири АДРЕСА_1 є законним і обґрунтованим, а відтак апеляційна скарга ОСОБА_4 в цій частині задоволенню не підлягає.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 щодо виключення з переліку грошових зобов'язань подружжя, які підлягають поділу грошовий кредит в АКБ «Укрсоцбанк» за договором від 14.06.2005 на суму 108 300 доларів США, судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № 10-24/424 від 14.06.2005, ОСОБА_2 отримав у АКБ «Укрсоцбанк» кредит в розмірі 108 300 доларів США, який частково був погашений в період шлюбу, а пізніше в повному обсязі, що не заперечувалось сторонами.

Визнаючи кредитні зобов'язання ОСОБА_2 спільним боргом подружжя суд першої інстанції виходив з того, що після укладення кредитного договору ОСОБА_2 укладені договори купівлі-продажу земельної ділянки і садового будинку, що стали предметом поділу між подружжям, а також 15.06.2005 передав у борг ОСОБА_6 21 000 доларів США. Договір позики ОСОБА_4 не оспорювала, тож вважати, що він був укладений не в інтересах сім'ї у суду не має підстав. Означене стало підставою для висновку суду про спільність зобов'язань колишнього подружжя за вказаним кредитним договором.

З вказаним висновком суду погодитись не можливо, з огляду на наступне.

Посилання ОСОБА_2, що за частину з отриманих за кредитних договором грошей у розмірі 50 000 доларів США він придбав земельну ділянку та будинок по АДРЕСА_5 спростовується рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03.06.2010. Вказана обставина встановлена судовим рішення, а тому в розумінні ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Твердження позивача ОСОБА_2 про те, що 21 000 доларів США, з кредитних коштів, він позичив ОСОБА_6 не є доказом того, що вказані кошти були витрачені на потреби сім'ї. Боргова розписка між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 не містить згоди ОСОБА_4 на вчинення цього правочину, а тому не може бути визнана належним та допустимим доказом вчинення правочину в інтересах сім'ї.

Крім того, з матеріалів справи та пояснень сторін не вбачається придбання у цей період сторонами жодного значного майна на суму кредитних коштів для потреб сім'ї. Висновок суду першої інстанції про те, що саме після укладення кредитного договору була придбана земельна ділянка і садовий будинок по АДРЕСА_2 спростовується поясненнями позивача ОСОБА_2, щодо обставин укладання цих договорів купівлі-продажу забезпечених розпискою.

Сам факт надання ОСОБА_4 дозволу на отримання кредиту ОСОБА_2 не є підставою визнання вказаного грошового зобов'язань спільним зобов'язанням подружжя.

Частина 4 ст. 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Жодних належних і допустимих доказів того, що грошові кошти отримані ОСОБА_2 за договором про надання не відновлювальної кредитної лінії № 10-29/424 від 14.06.2005 були використані саме в інтересах сім'ї суду не надані.

Натомість, доводи відповідача за первісним позовом ОСОБА_4, про те, що кредит був використаний на особисті потреби ОСОБА_2 підтверджуються як поясненням відповідача так і письмовими поясненнями, які надавав позивач ОСОБА_2 в Дніпровському районному суді м. Києва під час слухання цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_8, ОСОБА_4, треті особи: приватний нотаріус ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання договору купівлі-продажу майна частково недійсним та таким, що укладено за рахунок майна подружжя.

Так, у своїй позовній заяві до Дніпровського районного суду м. Києва від 10.03.2009 ОСОБА_2 стверджує, що мав потребу у грошах для бізнесу, а тому саме для розвитку свого власного бізнесу і звернувся для отримання кредиту. В заставу перед банком він передав своє особисте майно, а не майно подружжя.

Крім того, аналогічну позицію, щодо мети отримання кредитних коштів ОСОБА_2 висловлював у своїх запереченнях по цивільній справі № 2-1813/08, яка знаходилась в провадженні Дніпровського районного суду м. Києва. У своїх заперечення ОСОБА_2 стверджував, що до вказаного кредиту ОСОБА_4 мала лише формальне відношення, оскільки формально як дружина приймала участь в його оформленні і йому взагалі незрозуміла її участь в цьому кредиті.

Виходячи з викладеного, суд критично ставиться до пояснень позивача ОСОБА_2 про те, що частина кредиту отримана їм у шлюбі була витрачена ним на потреби сім'ї.

У відповідності з вимогами ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, тощо.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду лише в частині поділу кредитних зобов'язань за договором про надання не відновлювальної кредитної лінії № 10-29/424 від 14.06.2005 укладеним ОСОБА_2 з АКІБ «Укрсоцбанк» та ухвалення в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні даної вимоги. В іншій частині оскаржуване рішення суду слід залишити без змін, оскільки воно є законним і обґрунтованим.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 лютого 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 Ѕ частини грошових зобов'язань виконаних ОСОБА_2 за договором про надання не відновлювальної кредитної лінії № 10-29/424 від 14 червня 2005 року укладеним з АКІБ «Укрсоцбанк» у загальному розмірі 55 645 доларів 28 центів США, що в еквіваленті національної валюти станом на час прийняття рішення у справі становить 1 549 721 грн. 05 коп. - скасувати.

В цій частині ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовної вимоги ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_4 Ѕ частини грошових зобов'язань виконаних ОСОБА_2 за договором про надання не відновлювальної кредитної лінії № 10-29/424 від 14 червня 2005 року укладеним з АКІБ «Укрсоцбанк» у загальному розмірі 55 645 доларів 28 центів США, що в еквіваленті національної валюти станом на час прийняття рішення у справі становить 1 549 721 грн. 05 коп. - відмовити.

В іншій частині рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 лютого 2015 року - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді