233 № 233/973/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючої судді Бєлостоцької О.В.,

при секретарі Теліціній О.О.,

за участю

прокурора Чернякової Г.О.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представників

Органу опіки та піклування ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

03 березня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_5, зазначивши, що в липні 2007 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем по справі, від спільного проживання з яким 28 квітня 2011 року народилась донька. Ще до народження дитини, з 30 березня 2011 року припинили з відповідачем спільне проживання, а в червні 2012 року шлюб було розірвано за рішенням суду. Відповідач по справі самоусунувся від виховання доньки, не цікавиться її життям та розвитком, байдуже ставиться до дитини. Після народження ОСОБА_5 відповідач зустрічався в донькою 3 рази 2 рази відвідав в пологовому будинку та один раз бачив під час розгляду судом справи про розірвання шлюбу. Більше жодного разу доньку не бачив, не навідував її, у зв*язку з чим ОСОБА_5 не знає свого батька. Відповідач в теперішній час не працює, має заборгованість по сплаті аліментів, будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини та на лікування, якого вона потребує, не надає, не турбується про фізичний та духовний розвиток дитини, її підготовку до подальшого життя, не надає дитині доступу до культурних та духовних цінностей, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не цікавиться її успіхами, не відвідує доньку ані за місцем її проживання, ані у дитячому садку, не підтримує зв*язку в телефонному режимі. Позивач просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яку залишити на вихованні матері ОСОБА_1

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві. Пояснила, що спільне проживання з відповідачем було припинено ще до народження доньки, оскільки останній не хотів народження дитини та сказав, що дитина це обуза. Два рази навідав їх з дитиною в пологовому будинку, але в наданні допомоги у вигляді придбання ліків для усунення наслідків складних пологів відмовив, посилаючись на зайнятість. Сподіваючись на те, що у відповідача прокинуться батьківські почуття до дитини, і бажаючи цього, вона взяла доньку із собою на розгляд справи про розірвання шлюбу, але він не звернув на дитину уваги. Отже, ОСОБА_2 бачив доньку 3 рази в житті, жодного разу з дня її народження не поцікавився її життям, здоров*ям, жодного разу не зателефонував їй з цього приводу, не намагався та не виявляв бажання зустрітися з дитиною. Жодного разу не привітав дитину з днем народження або іншими святами, продукти, ліки, одяг, іграшки дитині ніколи не купував. Після звільнення з роботи аліменти на утримання доньки регулярно не сплачує, у зв*язку з чим виникла заборгованість. Дитина взагалі не знає свого батька, оскільки у свідомому віці жодного разу не бачила його та не спілкувалась з ним. Вона, як мати, розуміючи важливість участі батька в житті дитини, бажала збереження сім*ї та родинних стосунків і ніколи не перешкоджала ОСОБА_2 у спілкуванні з дитиною.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав та заперечував проти його задоволення, посилаючись на те, що із донькою він не спілкується через те, що колишня дружина чинить йому перешкоди. З приводу усунення перешкод у спілкуванні з дитиною до Органу опіки та піклування або за судовим захистом не звертався. Коли дитині виповнився приблизно 1 рік, він намагався через сестру позивачки по справі ОСОБА_6 передати для доньки речі, але остання відмовилась. Одного разу в дитячому садку через виховательку передав дитині цукерку. Не заперечував, що дитина його не знає і вони взагалі не спілкуються.

Крім того, відповідач ОСОБА_7 надав письмові заперечення (а.с.40-42, 50-51), з яких вбачається, що він не визнає позовні вимоги, посилаючись на перешкоди у спілкуванні з донькою з боку колишньої дружини; виконання ним обов*язку зі сплати аліментів та добрі взаємовідносини із сином від першого шлюбу, що характеризує його як гарного батька. Вважає, що причиною перешкод у спілкуванні з дитиною та участі в її вихованні з боку позивачки по справі є неприязні відносини після розірвання шлюбу. Вважає, що позбавлення його батьківських прав не в інтересах дитини і може негативно вплинути в подальшому на її психіку та характер.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що особисто знайома із сторонами по справі і їй безпосередньо із спілкування із ОСОБА_2 відомо про те, що останній не хотів народження дитини, у зв*язку з чим виникали сварки з дружиною, що призвели до припинення шлюбних відносин. Коли ОСОБА_1 перебувала на 9 місяці вагітності, через сварки вимушена була піти мешкати до матері. Після народження дитини відповідач не надав їй будь-якої допомоги, в тому числі, і у придбанні ліків, яких ОСОБА_1 потребувала у зв*язку з ускладненнями, пославшись на брак часу. Не зважаючи на це, позивачка бажала, щоб чоловік повернувся в сім*ю і будь-яких перешкод у спілкуванні з дитиною не чинила. Зазначила, що доволі часто навідує ОСОБА_1 з дитиною і жодного разу протягом майже 4 років не бачила у них вдома відповідача, який жодного разу ані в дитячому садку, ані вдома не зустрічався з дитиною. Аналогічну позицію щодо спілкування з онукою зайняли і батьки відповідача по справі.

Свідок ОСОБА_6, яка є рідною сестрою позивачки по справі, в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_7 двічі в житті бачив доньку ОСОБА_5 один раз в пологовому будинку і один раз в суді під час розгляду справи про розірвання шлюбу і будь-якого інтересу до дитини не виявляв. Дитина не знає свого батька і не впізнає його на фотокартках. Заперечувала, що відповідач намагався передати через неї щось для дитини; крім того, він навіть не передав дитині подарунок до новорічних свят, який йому видали на роботі. Перешкод у спілкуванні з дитиною ОСОБА_1 ані відповідачу, ані його батькам ніколи не чинила; в той час коли останні, зустрівши її з дитиною в автобусі, зробили вигляд, що не знайомі.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що відповідач по справі не хотів народження доньки, не приховував цього і всім розповідав про те, що дитина є тягарем. Їй відомо, що ОСОБА_2 відмовив дружині в наданні допомоги в пологовому будинку; відмовив придбати необхідні ліки. Приблизно 3-4 рази на місяць вона навідує позивачку з дитиною і жодного разу не бачила ОСОБА_2 за місцем проживання останніх.

Свідок ОСОБА_10, яка є хрещеною ОСОБА_5, в судовому засіданні пояснила, що коли позивачка по справі була на останніх місяцях вагітності, через сварки із ОСОБА_2 вимушена була переїхати жити до матері. З перших днів життя дитини вона навідувала їх з позивачкою майже щодня; згодом стала навідувати приблизно раз на тиждень. Їй особисто відомо про те, що ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_5 взагалі не спілкується, в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, у вихованні участі не приймає, в дитячому садку не відвідує. Перешкод у спілкуванні з дитиною позивачка відповідачу не чинила, навіть чекала на те, що він змінить своє ставлення до дитини. На хрестинах ОСОБА_5 відповідач присутнім не був, оскільки цією подією в житті дитини не цікавився взагалі. На жодному із днів народжень дівчинки батька не було, подарунки він не передавав.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що працює вихователем в дитячому садку № 31 «Мир», який відвідує ОСОБА_5. Дівчина мешкає із матір*ю, яка займається її вихованням, водить до дитячого садка. Батька ОСОБА_12 ані вона, ані її напарниця ОСОБА_13 жодного разу в дитячому садку не бачили.

Прокурор Чернякова Г.О. просила позов задовольнити як законний та обгрунтований, оскільки під час розгляду справи знайшо своє підтверддження факт ухилення ОСОБА_2 від виконання обов*язків з виховання доньки ОСОБА_5.

Представники Органу опіку та піклування Костянтинівської міської ради ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вважали за доцільне позов задовольнити, позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_5.

Суд вживав заходів щодо з*ясування думки дитини ОСОБА_5 з розглядуваного питання відповідно до вимог ст.171 СК України за участю психолога ОСОБА_14, які виявились безрезультатними через малолітній вік дитини.

Заслухавши пояснення позивача та відповідача, прокурора, представників Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради, допитавши свідків ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що батьками малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-НО № 389594 (а.с.20).

Сторони по справі перебували у шлюбі (а.с.10), який розірвано відповідно до рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 15 червня 2012 року (а.с.11).

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30 червня 2011 року із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання доньки - ОСОБА_5 в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку, починаючи з 25 травня 2011 року до досягнення дитиною повноліття щомісячно (а.с.12).

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 06 грудня 2011 року із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки всіх заробітку і доходів щомісця до досягнення донькою ОСОБА_5 трирічного віку (а.с.13).

Згідно довідки ПАТ «Перший український міжнародний банк» від 11 грудня 2014 року (а.с.57) за період часу з грудня 2011 року по грудень 2013 року із заробітньої плати ОСОБА_2 за виконавчим листом № 2-1189 від 06 грудня 2011 року утримані аліменти в розмірі 16970 грн 07 копійок, згідно виконавчого листа № 2-829 від 30 червня 2011 року у розмірі 19813 грн 14коп.

Відповідно до довідки ПАТ «Перший український міжнародний банк» від 28 липня 2014 року за період часу з січня 2014 року по липень 2014 року із заробітної плати ОСОБА_2 були утримані аліменти на користь ОСОБА_1 в розмірі 7891 грн 89коп (а.с.58).

З письмової розписки від 15 грудня 2014 року вбачається, що ОСОБА_1 отримала від відповідача по справі в рахунок погашення заборгованості по сплаті аліментів на дитину в розмірі 1801 грн 74коп (а.с.59).

ОСОБА_2 сплатив аліменти на утримання доньки - ОСОБА_5 за січень 2015 року в розмірі 241 грн 62коп, за лютий 2015 року в розмірі 300 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 4 від 16 лютого 2015 року та № 5 від 17 березня 2015 року (а.с.60).

Відповідно до рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10 лютого 2014 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуті як зайво сплачені аліменти на її утримання за період часу з 13 травня 2013 року по 13 січня 2013 року в розмірі 5291 гривня (а.с.14).

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 24 березня 2014 року Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10 лютого 2014 року скасовано, в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права на утримання та стягнення незаконно отриманих аліментів відмовлено (а.с.15).

Позивач по справі разом із донькою ОСОБА_5 мешкають за адресою: Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Белинського, 113 (а.с.19).

Відповідно до акту обстеження умов проживання малолітньої ОСОБА_5 за адресою: м.Костянтинівка, вул.Белинського, 113, встановлено, що дитина проживає в окремій кімнаті, в якій є ліжко, шафа для речей, письмовий стіл, поличка для книжок, м*яке крісло для відпочинку, проектор нічного неба. У сім*ї доброзичливі стосунки між дитиною та мамою, існують традиції святкувати сімейні свята, дні народження, проводити вихідні разом (а.с.26).

Згідно висновку про стан здоров*я, фізичний та розумовий розвиток дитини (а.с.21) ОСОБА_5 здорова, але, як вбачається із консультативного висновку від 25 лютого 2015 року (а.с.22), потребує санаторно-курортного лікування як частохворіюча дитина.

Відповідно довідки від 24 лютого 2015 року № 01/10-22 ОСОБА_5 відвідує дошкільний навчальний заклад № 31 «Мир» (а.с.23).

Згідно психолого-педагогічної характеристики ОСОБА_5 не має порушень у фізичному розвитку, її психологічний розвиток відповідає нормі (а.с.24).

Як вбачається із відомостей про родину, надану навчальним закладом (а.с.25), вихованням ОСОБА_5 займається мати, яка приводить її до дитячого садка, відвідує батьківські збори, приймає активну участь в житті групи. Інформація про батька відсутня, за час перебування дитини в дитячому садку батько не з*являвся; про батька дитина не говорить. Родина у ОСОБА_5 неповна, психологічний клімат в сім*ї доброзичливий.

ОСОБА_1 (а.с.4-9) з 29 грудня 2005 року працює в Управлінні праці та соціального захисту населення на посаді головного спеціаліста, що підтверджується довідкою від 23 лютого 2015 року № 01-22-504-02 (а.с.16), добре характеризується за місцем роботи (а.с.17), до адміністративної відповідальності не притягувалась (а.с.105).

Згідно довідки від 23 лютого 2015 року № 01-20-505 ОСОБА_1 в період часу з 01 серпня 2014 року по 31 січня 2015 року отримала заробітну плату в розмірі 23959 гривень 19 копійок (а.с.18).

ОСОБА_2 (а.с.27-29) на підставі договору дарування від 12 жовтня 2006 року є власником квартири, розташованої за адресою: Донецька область, м.Костянтинівка, вул. Октябрська, 284/31 (а.с.56).

Як вбачається із актів перевірки паспортного режиму від 05 червня 2011 року (а.с.77), від 04 серпня 2011 року (а.с.78), від 02 вересня 2011 року (а.с.79) ОСОБА_1 з березня 2011 року не мешкає в квартирі № 31, розташованій в будинку № 284 по вул.Октябрській в м.Костянтинівка.

Відповідач на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, що підтверджується довідками № 31 від 23 березня 2015 року та № 42 від 23 березня 2015 року (а.с.89), за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.102), до адміністративної відповідальності не притягувався (а.с.104).

ОСОБА_2 не звертався до Служби у спрвах дітей Костянтинівської міської ради із заявою про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною - ОСОБА_5, що підтверджується листом від 22 квітня 2015 року № 771/12вх.12-811/1 (а.с.80) та поясненнями відповідача в судовому засіданні.

Відповідно до висновку від 28 травня 2015 року № 474/12 (а.с.99-100) Орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради не заперечує проти позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з посиланням на ухилення останнім від виконання батьківських обов*язків.

Із змісту вказаного висновку вбачається, що ОСОБА_2 повідомив про те, що він дійсно не спілкується із донькою, бо не бажає бачитись із колишньою дружиною, з якою у нього склались неприязні відносини. Не заперечував, що не бажав передавати доньці подарунки від банку, добровільно не надавав матеріальної допомоги на її утримання та лікування. Визнав, що з часу, коли донька відвідує дитячий садок з 04 вересня 2012 року жодного разу не цікавився її здоров*ям та успіхами, хоча перешкод в цьому не було.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов*язків по вихованню дитини.

Досліджені надані позивачкою на підтвердження позовних вимог докази на переконання суду свідчать про те, що ОСОБА_2 за відсутності об*єктивних причин, що перешкоджали або унеможливлювали здійнення ним своїх батьківських обов*язків, не виявляє бажання ані бачитися з донькою, ані приймати участь у процесі її виховання оскільки жодних спроб зустрітися та налагодити контакт з дитиною з його боку на протязі кількох років, починаючи із народження дитини не було; не відчуває природньої батьківської потреби в опікуванні над своєю дитиною, турботи за неї.

Відповідач ОСОБА_2 не спростував доводи позивачки та подані нею на підтвердження заявлених позовних вимог докази.

Пояснення відповідача про спроби передати дитині речі через ОСОБА_6 та цукерку в дитячому садку спростовуються показаннями допитаних в судовому засіданні ОСОБА_6 та ОСОБА_11

Доводи відповідача стосовно того, що спілкуванню із дитиною, а також його участі у її вихованні перешкоджала позивачка ОСОБА_1 суд вважає неспроможними, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки відповідач навіть не вказав в чому ці перешкоди полягали, не надав доказів на їх існування. До того ж, до Служби у справах дітей Костянтинівської міської ради або за судовим захистом своїх прав щодо участі у вихованні дитини та спілкувані з нею не звертався.

Сам по собі факт сплати аліментів на утримання дитини та гарна характеристика відповідача не спростовує висновків про ухилення ОСОБА_2 від виконання обов*язків по вихованню дитини, свідомого нехтування своїми батьківськими правами та обов*язками, оскільки утримання дитини є лише однією із складових обов*язків батьків по відношенню до дитини і не має переваг перед іншими складовими, зокрема, перед обов*язком приймати участь у вихованні дитини.

Приймаючи до уваги викладене, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання своїх обов*язків по вихованню малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, нехтує своїми батьківськими обов*язками і не бажає реалізувати свої батьківські права, оскільки не піклується про неї та не виявляє батьківської турботи, якої потребує дитина, не приймає участі в процесі її виховання, взагалі не спілкується з дитиною, що завдає шкоди її нормальному самоусвідомленню, не піклується про її фізичний та духовний стан, самоусунувся від процесу виховання та звичайного спілкування з донькою.

Вищезазначені обставини дають підстави вважати про наявність винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ними своїми батьківськими обов*язками, що являється згідно п. 2 ч.1 ст. 164 СК України підставою для позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дитини.

Вимоги про залишення на виховання ОСОБА_5 у матері не підлягають задоволенню, оскільки позовні вимоги про визначення місця проживання дитини на підставі ст.161 СК або про відібрання дитини на підставі ст.163 СК України не заявлялись, бо фактично спору між сторонами з цього питання взагалі немає і дитина зареєстрована та мешкає разом із матір*ю ОСОБА_1, яка займається її вихованням і згідно ст.163 СК України має переважне право перед іншими особами на те, щоб дитина проживала з нею.

В силу ст. 88 ЦПК України із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути витрати, пов*язані із сплатою судового збору.

Керуючись ст.ст.164, 165, 166 СК України, ст.ст.4, 10, 15, 60, 88, 212 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов*язані із сплатою судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені в судовому засіданні 10 червня 2015 року, повний текст рішення по справі виготовлено 12 червня 2015 року.

Суддя