Провадження № 22-ц/783/2782/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів Тропак О.В. Федоришина А.В.

з участю секретаря Іванової О.О.

з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_4 (ПАТ КБ) «ПРИВАТБАНК» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 2 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», про витребування майна з чужого незаконного володіння, стягнення суми,-

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся з позовом про стягнення в його користь з відповідача 132 644,22 грн., що станом на 22 вересня 2014 року було еквівалентно 9 833 доларам США. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 7 липня 2014 року Апеляційним судом Львівської області у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до нього встановлено перехід права вимоги за кредитним договором № LVH9АЕ00000111, укладеним між сторонами, до Ukraіne Avto Loan Fіnаnсе NО.1 РLС. Вважає, що з 29 травня 2008 року після перерахування на рахунок відповідача 10 352,90 доларів США відповідач перестав бути кредитором у зобовязанні, а тому не мав правових підстав отримувати та використовувати отримані від нього (позивача) кошти. Розмір коштів він вираховує на підставі банківської виписки з рахунку №6236. У період із 29 травня 2008 року по 22 червня 2010 року на рахунки банку поступили кошти від нього у розмірі 3 240,96 доларів США. Також в ході примусової реалізації заставного майна - автомобіля «Мерседес Бенц» на рахунок відповідача 3 березня 2012 року поступили кошти в сумі 6 592,04 доларів США. Після відступлення банком права вимоги на рахунки відповідача без відповідної правової підстави надійшли кошти в сумі 9 833 долари США, які він просить стягнути в якості витребування майна з чужого незаконного володіння. Просить позов задовольнити.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 2 лютого 2015 року позов задоволено. Ухвалено стягнути з відповідача в користь позивача 158 879,64 грн., що за офіційним курсом НБУ станом на 2 лютого 2015 року становить 9 833 долари США. Проведено розподіл судових витрат.

Рішення оскаржило ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

У своїй апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на те, що рішення не ґрунтується на вимогах закону, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Зазначає, що відповідно до п.2.3.10 кредитного договору між сторонами передбачено право банку передавати право вимоги за цим договором третім особам з письмовим повідомленням про це позичальника протягом 5 днів після такої уступки. Вказує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо письмового повідомлення позичальника про уступку права вимоги. Зазначає, що позичальником не доведено виконання зобовязань за кредитним договором в повному обсязі. Вважає, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обовязку погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобовязання є належним.

Представник позивача, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, просить відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції; колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить задовольнити, оскільки суд першої інстанції зробив свої висновки без належних підстав, справу вирішено без достатньої перевірки обґрунтованості позовних вимог та наданих на їх обґрунтування доказів; висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, встановленим на підставі повної і всебічної перевірки доказів, їх дослідження і правильної оцінки; тому з висновками суду погодитися не можна.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України).

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Рішення вважається обґрунтованим, якщо воно ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення цим вимогам не відповідає.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Встановлено, що 20 квітня 2007 року сторони уклали кредитний договір, за умовами якого банк зобовязався надати позичальникові кредит на визначених сторонами умовах. На забезпечення виконання умов кредитного договору позичальником наданий автомобіль. Позичальник не в повному обсязі та з порушенням строків, визначених графіком погашення заборгованості, вносив щомісячні платежі. Внаслідок цього утворилася прострочена заборгованість.

За погодженням між сторонами реалізовано предмет застави. Отримані від реалізації транспортного засобу кошти були направлені на погашення заборгованості за договором згідно черговості, визначеної його умовами. Зазначених коштів було недостатньо для повного погашення заборгованості за кредитним договором.

29 травня 2008 року кредитний договір був переуступлений первісним кредотом компанії Ukraіne Avto Loan Fіnаnсе NО.1 РLС., про що позичальника не було повідомлено. Зазначена компанія ліквідована 22 серпня 2013 року (а.с.104-105). 21 вересня 2011року відповідно до внутрішньої політики банку заборгованість переведена на баланс банку, що вбачається з листа відповідача від 16 грудня 2013 року (а.с.13-14).

Позивач кошти новому кредитору не вносив, продовжував вносити кошти на погашення кредиту відповідачеві, чого не заперечують сторони. З 25 червня 2008 року до 3 березня 2012 року позивачем внесено відповідачеві 9 833 доларів США в якості погашення заборгованості за кредитом. На час звернення з цим позовом і розгляду справи судом, заборгованість по кредиту позивачем повністю не погашена і з врахуванням внесених ним спірних 9 833 доларів США.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) без згоди боржника. Статтею 516 цього Кодексу встановлено порядок заміни кредитора у зобовязанні, а також передбачено, що якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобовязанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обовязку первісному кредиторові є належним виконанням.

Таким чином, наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобовязання первинному кредитору належним. Неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобовязання у повному обсязі не є підставою для звільнення боржника від виконання зобовязань взагалі.

Відповідно до ст. 526 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Чинне законодавство передбачає можливість виконання боржником зобовязань на користь первісного або нового кредитора.

Встановлено, що боржник не виконав своє зобовязання щодо повернення наданих йому коштів та здійснення обовязкових платежів перед первісним кредитором у повному обсязі, що не заперечується його представником. Перед новим кредитором він жодних зобовязань не виконував. Спірні кошти сплачені боржником первісному кредитору і після їх сплати зобовязання позичальником у повному обсязі за кредитним договором не виконані. Спірні кошти є частковим виконанням зобовязань боржника і таке виконання первісному кредитору є належним. Питання на які рахунки кредитора зараховані спірні кошти не є предметом спору.

Суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що у відповідача без належної підстави перебувають кошти у сумі 9 833 долари США та задовольнив позов, посилаючись на ст.387 ЦК України, з чим погодитися не можна, враховуючи наведене вище.

Виходячи з аналізу наявних у справі доказів щодо їх достовірності, допустимості кожного окремо, а також достатності і взаємного звязку доказів у їх сукупності; колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості. Висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні, не відповідають обставинам справи, що полягає у неправильній оцінці встановлених судом фактичних обставин і помилковому визначенні юридичних наслідків цих обставин. Тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові ОСОБА_5

Керуючись ст.303, п. 2 ч.1 ст.307, ст. ст. 309, 313, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_4 «ПРИВАТБАНК» задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 2 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_5 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_4 «ПРИВАТБАНК» та стягнення в користь ОСОБА_5 з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 158 879,64 грн., що за курсом НБУ еквівалентно 9 833 доларам США, - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскарженим у касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: