Справа № 143/1756/14-ц Провадження № 22-ц/772/1828/2015Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 54Доповідач Голота Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Голота Л.О.,

суддів: Вавшко В.С., Марчук В.С.

при секретарі: Агеєва Г.В.

з участю: апелянта ОСОБА_2

представника апелянта ОСОБА_3

представників УВМ ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

представника Погребищенської РДЛВМ ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 07.05.2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління ветеринарної медицини у Погребищенському районі, Погребищенської державної лікарні ветеринарної медицини про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу ,-

ВСТАНОВИЛА:

20.10.2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України Управління ветеринарної медицини у Погребищенському районі про скасування наказу про догану, скасування наказу про звільнення його з посади, поновлення його на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

07.11.2014 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог у якій він просив також стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 5 000 грн.

31 січня та 07 травня 2015 року позивачем були подані заяви про уточнення позовних вимог у якій він вказував розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу станом на 31.01.2015 року в сумі 12 643 грн.64 коп. та станом на 7 травня 2015 року в сумі 23 920, 40 грн.

05.05.2015 року ОСОБА_2 подав заяву про доповнення позовних вимог у якій зазначив додаткову підставу для задоволення його попередніх вимог, а саме: порушення відповідачем ОСОБА_8 України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», так як порядок створення профспілкового органу дотриманий не був.

Ухвалою суду від 07.11.2014 року до участі в справі в якості співвідповідача залучено Погребищенську районну державну лікарню ветеринарної медицини.

Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 07.05.2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат.

Не погодившись з даним рішенням суду, позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення , яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні апелянт та його представник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Представники відповідачів просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

За змістом ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Частина 1 статті 303 ЦПК України передбачає, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом вірно встановлено, що наказом начальника Управління ветеринарної медицини у Погребищенському районі ОСОБА_2, лікаря ветеринарної медицини, призначено на посаду начальника Погребищенської районної державної лікарні ветеринарної медицини з 22.04.2011 року. /т.1 а.с. 86/

Наказом начальника управління ветеринарної медицини у Погребищенському районі від 14.04.2014 року № 2-к за результатами аналізу протиепізоотичної роботи за І квартал 2014 року ( невиконання плану лабораторно діагностичних та лікувально-профілактичних заходів), інвентаризації ВРХ в громадському секторі, листа директора Козятинської МДЛВМ, щодо невиконання лабораторних досліджень начальнику Погребищенської районної державної лікарні ветеринарної медицини ОСОБА_2 за невиконання протиепізоотичних заходів та інвентаризації ВРХ у громадському секторі оголошено догану. /т.1 а.с 29/

Посилання апелянта на те, що з даним наказом його не було ознайомлено належним чином спростовано в судовому засіданні актом за підписом працівників від 14.04.2014 року про відмову ОСОБА_2 надати пояснення щодо встановленого факту, а також копією самого наказу в якому міститься підпис ОСОБА_2 про ознайомлення з ним./ т.1 а.с. 29-30/

У судовому засіданні позивач пояснив, що наказ № 2-К від 14.04.2014 року він не підписував, підпис лише схожий на його, однак клопотання про призначення почеркознавчої експеризи позивачем заявлено не було.

З огляду на п.22 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці, Мін'юсту, Мінсоцзахисту України від 29.07.1993 р. № 58, відповідно до якого відомості про стягнення до трудової книжки не заносяться ( за винятком випадків, коли дисциплінарним стягненням є звільнення), твердження апелянта про те, що оскільки в його трудовій книжці будь-які записи про догану відсутні, а тому наявні підстави вважати догану такою, що не має чинності, колегія суддів вважає безпідставним.

Враховуючи, що позивачем не було спростовано факт його підпису про ознайомлення з наказом, колегія суддів приходить висновку про належність та допустимість даного доказу на підтвердження того факту, що ОСОБА_2 14.04.2014 року був ознайомлений з наказом № 2-К.

Згідно ст. 233 КЗпП України працівник може звернутись з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Таким чином, дізнавшись про наказ про оголошення догани від 14.04.2014 року № 2-к та поставивши у ньому підпис, що з наказом ознайомлений без зазначення іншої дати, позивач звертаючись до суду з позовом 20.10.2014 року пропустив строк звернення до суду.

Однак, при вирішенні даного спору, суд першої інстанції вірно врахував, що при оспоренні до суду наказу про звільнення за п.3 ст.40 КЗпП України необхідно перевірити всі накази про накладення дисциплінарного стягнення, які ввійшли в систему для звільнення, незалежно від того чи оскаржувався кожен наказ окремо в установлений законом строк.

На цій підставі, з огляду на наявні в матеріалах справи докази, а саме: розділ ІІ та ІV Посадової інструкції начальника Погребищанської районної державної лікарні ветеринарної медицини, наказ № 22 від 25.10.2013 року « Про проведення інвентаризації ВРХ в господарствах громадського сектору Погребищанського району», наказ № 123-0 від 19.09.2014 року « Про застосування заходів дисциплінарного впливу», Розпорядження головного державного інспектора ветеринарної медицини України від 02.12.2013 р. № 221, розпорядження « Про виконання робіт з ідентифікації» №26 від 03.02.2013 року, інформаційний лист директора Козятинської міжрайонної державної лабораторії ветеринарної медицини, наказу № 25-0 від 25.09.2013 року «Про закріплення відповідальної особи», доповідна записка заступника начальника головного управління ветеринарної медицини у Вінницькій області від 15.09.2014 року , лист в.о. начальника управління ветеринарної медицини у Погребищенському районі від 04.09.2014 року № 484, пояснень провідного лікаря та позивача, копій журналу реєстрації видачі ветеринарних довідок, суд першої інстанції прийшов вірного висновку про правомірність застосування до ОСОБА_2 дисциплінарних стягнень у вигляді доган за наказами № 2-к від 14.04.2014 року та № 6-к від 23.09.2014 року та відсутність підстав для задоволення вимоги про скасування наказу № 2-к від 14.04.2014 року.

/ т.1 а.с. 12, 33 34, 60-61, 69-74, 77-81, 114-115, 116, 120-121, 123, 131-134, 135-140/

15.10.2014 року начальником управління ветеринарної медицини у Погребищенському районі видано наказ № 7-к про звільнення ОСОБА_2 з роботи на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України. /т.1 а.с.35-36/

Згідно ч.2 ст.64 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі.

З метою дослідження допустимості, як доказу наказу № 7-К від 15.10.2014 року судом було оглянуто оригінал наказу, зміст якого не відповідає копії наданого позивачем, а тому суд першої інстанції вірно встановив, що саме наказ, що міститься на на аркушах 35 -36 том 1 справи, який відповідає оригіналу є належним та допустимим доказом.

Підставами звільнення у наказі зазначено: 1. копії наказів № 2-К від 14.04.2014 року та № 6-К від 23.09.2014 року про оголошення ОСОБА_2 доган за неналежне виконання службових обовязків; 2. акт про відмову ОСОБА_2 надати письмове пояснення про неналежне виконання своїх посадових обовязків, в тому числі за 8.10.2014 року; 4. виписка з протоколу зборів профспілкової організації від 14.10.2014 року про надання згоди на звільнення ОСОБА_2 з роботи; 5. погодження з Головним управлінням ветеринарної медицини у Вінницькій області від 10.10.2014 року питання про звільнення ОСОБА_2 з роботи.

Відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП систематичне невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, надає роботодавцю право розірвати трудовий договір за умови, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Дійшовши висновку про правомірність звільнення позивача з роботи на підставі пункту 3 ст.40 КЗпП України судом першої інстанції повно та обєктивно було досліджено наявність сукупності обовязкових для звільнення умов.

Так, на підставі Посадової інструкції начальника Погребищенської районної державної лікарні ветеринарної медицини, Положення про Погребищенську районну державну лікарню ветеринарної медицини, Посадової інструкції начальника управління ветеринарної медицини у Погребищенському районі, Головного державного інспектора ветеринарної медицини Погребищенського району, Положення про управління ветеринарної медицини у Погребищанському районі, наказу начальника управління ветеринарної медицини № 25-0 від 25.09.2013 року «Про закріплення відповідальної особи, Порядку видачі ветеринарних документів, затвердженого наказом Державного комітету ветеринарної медицини № 320 від 07.09.2009 року «Про затвердження змін до Порядку видачі ветеринарних документів» суд вірно встановив, що порушення допущені позивачем 14.04.2014 року по факту викладеному у наказі № 2-к про оголошення догани, 14.05.2014 року ( щодо внесення недостовірних відомостей у ветеринарне свідоцтво Ф№2 ДРД-00№166622 ), у період з 29.08.2014 року по 02.09.2014 року, видачі, будучи у відпустці, ветеринарних документів, 8.10.2014 року по факту відсутності з 10 год. по 16 год. на роботі та не підписання Акту виконаних робіт ПАТ « Бершадьмолоко» на перерахунок коштів стосувались лише тих обовязків, які є складовими трудової функції позивача, як начальника Погребищенської районної державної лікарні ветеринарної медицини.

/ т.1 а.с. 77-85, 116, 186-198/

Особливою ознакою для звільнення за п.3 ст.40 КЗпП України є наявність факту не першого, а повторного здійснення працівником винного невиконання чи неналежного виконання обовязків після того, як до нього уже застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення за вчинення таких дій раніше. Тобто працівник і раніше ( до моменту вчинення проступку, за який його роботодавець прагне звільнити за п.3 ст.40 КЗпП) порушував трудову дисципліну, не виконував своїх посадових обовязків, у результаті чого до нього застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. При цьому маються на увазі стягнення, передбачені законодавством, які не погашені строком давності ( з часу їх накладення пройшло менше року), зокрема, догана, оголошена наказом роботодавця.

Факти, які були підставою для винесення наказу № 6-к від 23.09.2014 року про оголошення догани позивачем не заперечувались.

Як вбачається з матеріалів справи, до моменту виявлення факту відсутності ОСОБА_2 на робочому місці 08.10.2014 року і не підписання ним Акту виконаних робіт ПАТ « Бершадьмолоко», позивач допускав уже порушення своїх посадових обовязків, у результаті чого роботодавцем були винесені накази про застосування догани, які на час звільнення позивача не втратили юридичної сили за давністю і не були зняті достроково. / т.1 а.с. 17, 29/

Ще однією умовою звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП є наявність вини працівника (у формі умислу чи необережності).

Згідно п.7.1 Колективного договору укладеного між Погребищанською районною державною лікарнею ветеринарної медицини та головою трудового колективу на 2014 2016 роки, з яким ОСОБА_2 було ознайомлено під підпис, встановлено режим роботи: початок роботи 8.00, перерва на обід 12.00-12.45; кінець роботи 17 .00 год

Той факт, що ОСОБА_2 був відсутній на роботі 08.10.2014 року з 10 по 16 год. підтверджено у судовому засіданні актом від 08.10.2014 року про відсутність на роботі за підписом ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 / а.с.39/

Відповідно до звукозапису судового засідання, допитані у судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 підтвердили дійсність обставин, викладених ними у акті та пояснили, що у звязку з робочою необхідністю ( взяти медикаменти на дільницю, здати кошти в касу, забрати висновки експертизи, паспорти, отримати біопрепарати) вони приїздили 08.10.2014 року до начальника Погребищенської районної державної лікарні ветеринарної медицини ОСОБА_2 у проміжок часу з 09:00 до 17: 00 год., однак на робочому місці його не було, про що і склали Акт, спочатку у рукописному , а потім у друкованому варіанті.

На спростування даної обставини у суді першої інстанції за клопотанням позивача були допитані свідки ОСОБА_12- лікар ветеринарної медицини, ОСОБА_13 завідуюча канцелярії ветлікарні та ОСОБА_14 завідуюча аптекою та дружина позивача, які підтвердили, що 08.10.2014 року був на робочому місці.

Так, покази свідка ОСОБА_13, яка поснювала суду , що веде табель робочого часу і кожен ранок його відмічає не спростовують той факт, що з ранку ( на початку робочого дня) 08.10.2014 року позивач прийшов на роботу про що була зроблена відмітка у табелі, однак з 10 год. по 16 год. був відсутній на робочому місці.

Зважаючи, що факт відсутності позивача на робочому місці є тимчасовим з 10 год до 16 год., а жоден із допитаних свідків позивача не підтвердив присутність ОСОБА_2 саме у даний проміжок часу на роботі, враховуючи також, що свідки є підпорядкованими позивачу працівниками, свідок ОСОБА_14, як дружина позивача зацікавлена у дачі пояснень на користь чоловіка , колегія суддів приходить висновку, що суд першої інстанції вірно не прийняв прояснення даних свідків як належні докази на підтвердженя факту присутності позивача на робочому місці 08.10.2014 року повний робочий день ( за винятком перерви на обід).

Позивач не спростував той факт, що був відсутній на робочому місці 08.10.2014 року з 10 год по 16 год. та доказів поважності причин своєї відсутності на роботі суду не надав.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить висновку про доведеність відповідачем наявності сукупності необхідних умов для звільнення позивача відповідно до п.3 ст.40 КЗпП України.

Щодо тієї обставини, що наказ про звільнення ОСОБА_2 з роботи був виданий у день його перебування на лікарняному, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та з огляду на висновок експерта № 434/15-21 від 27.04.2015 року у якому встановлено, що рукописні записи в Журналі реєстрації ветеринарних довідок за 15.10.2014 року за порядковими номерами 2114, 2115, 2116 про видачу ветеринарних довідок виконані ОСОБА_2, покази свідків ОСОБА_15, ОСОБА_7Р, ОСОБА_16, ОСОБА_17, які підтвердили, що позивач був 15.10.2014 року на роботі, був ознайомлений з наказом і відмовився надавати пояснення, приходить висновку, що до лікарні позивач звернувся вже після того як був звільнений.

Той факт, що позивач ще 15.10.2014 року знав про своє звільнення, а не після отримання копії наказу, як стверджує сам, підтверджується і показами свідка ОСОБА_18 ( допитувалась за клопотанням позивача), яка пояснила, що її сестра ( ОСОБА_14В.) зателефонувала 15.10.2014 року ввечері та повідомила їй, що ОСОБА_14 звільнено.

Крім того, відповідно до табеля обліку використання робочого часу за жовтень 2014 року на впроти прізвища ОСОБА_2 в графі за 15.10.2014 року стоїть відмітка про те, що він був на роботі у цей день. /т.2 а.с.105/

Таким чином, на час звернення до лікарні 15.10.2014 року після видачі та проголошення йому наказу про звільнення позивач вже не мав статусу працівника.

Як пояснив у судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 підстав для зміни в наказі дати звільнення також немає і з тієї підстави, що до цього часу оригінал листка непрацездатності знаходиться у позивача.

14.10.2014 року первинною профспілковою організацією лікарні ветеринарної медицини надано згоду на звільнення ОСОБА_2 з роботи на підставі п.3 ст.40 КЗпП України. /т. а.с. 48/

Згідно вимог п.6 наказу Держкомветмедицини України від 28.10.2008 року № 238 « Положення про районні державні лікарні ветеринарної медицини» Голвне управління погодило звільнення ОСОБА_2 з посади начальника Погребищанської районної лікарні ветеринарної медицини на підставі п. 3 ст.40 КЗпП України./ т.1 а.с. 44-45 /

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, а відтак не дають підстав для висновку про незаконність прийнятого судом першої інстанції рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 07.05.2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління ветеринарної медицини у Погребищенському районі, Погребищенської державної лікарні ветеринарної медицини про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Голота Л.О.

Суддів: Вавшко В.С.

ОСОБА_19

/ПІДПИСИ/

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ: