КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/5478/14-ц
Провадження № 2/552/995/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.06.2015 року Київський районний суд м.Полтави в складі:

Головуючого судді Турченко Т.В.

При секретарі - Рибальченко О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 В»ячеславовича про позбавлення права користування житлом, -

В С Т А Н О В И В :

21 серпня 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 В»ячеславовича про позбавлення права користування житлом, просить суд визнати недійсним ордер №00015 від 29.07.2014 року, виданий ОСОБА_2, виселити його без надання іншого житлового приміщення з кімнат в гуртожитку № 225-226-226а, що знаходиться за адресою м.Полтава, вулиця Курчатова, 18, зняти його з реєстраційного обліку по даній адресі. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що їй як працівнику ПАТ «Полтавський машинобудівний завод» надано для проживання кімнату в гуртожитку за адресою м.Полтава, вулиця Курчатова,18, в якій вона проживала разом з сином та чоловіком. Її чоловік, ОСОБА_2, не був зареєстрований за даною адресою. 30.07.2014 року їй стало відомо про те, що її чоловік отримав ордер на кімнату, в якій вона проживає, та зареєструвався в ній. 31.07.2014 року рішенням Київського районного суду м.Полтави шлюб між ними розірвано. Отже, у звязку з цим вона вважає, що її чоловік неправомірно отримав ордер на житлове приміщення та зареєструвався в ній, оскільки шлюбні відносини між ними закінчились, а тому просить суд задовольнити її позов.

12 травня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з заявою до відповідача ОСОБА_2 В»ячеславовича про зміну предмету та підстав позову. В заяві вказувала на обставини, викладені в позовній заяві від 21.08.2014 року та крім того зазначала, що з вересня 2014 року ОСОБА_2 житловим приміщенням не користується, разом з нею не проживає, за комунальні послуги не сплачує, не отримує кореспонденцію за вказаною адресою, його особистих речей у квартирі (секції) немає, жодних стосунків вони не підтримують, його місце проживання в даний час їй невідомо. Враховуючи відсутність відповідача за місцем мешкання понад шість місяців без поважних причин та відсутність іншої домовленості між ними, вважає, що він втратив право на користування житловим приміщенням. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні вона, ні її мати, яка на даний час проживає з нею, відповідачу не чинили. Він добровільно визначив собі інше місце проживання і спірним жилим приміщенням не користується понад шість місяців без поважних причин. На даний час їй стало відомо, що відповідач проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Виконавче провадження про стягнення аліментів відкрито в Ленінському ВДВС Полтавського МУЮ за фактичним місцем проживання відповідача. Просила суд позбавити ОСОБА_2 В»ячеславовича, ІНФОРМАЦІЯ_2 права користування житловим приміщенням в гуртожитку, що знаходиться за адресою: м.Полтава, вул.Курчатова, буд.№18, квартира (секція) №225-226-226а. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 заяву про зміну предмету та підстав позову від 12.05.2015 року підтримали, просили заяву задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 з заявою про зміну предмету та підстав позову від 12.05.2015 року не згодний. Просив суд в задоволенні даної заяви відмовити за безпідставністю.

Представник УДМС України в Полтавській області в судове засідання не зявився, але надав суду лист, в якому просив слухати справу у його відсутності.

Суд вважає можливим слухати справу у відсутності представника УДМС України в Полтавській області.

Представник ДП «Продмашжитло» ОСОБА_5 в судовому засіданні з заявою про зміну предмету та підстав позову від 12.05.2015 року згоден.

Суд, заслухавши позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, представника ДП «Продмашжитло» ОСОБА_5, допитавши свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що гуртожиток за адресою м.Полтава, вулиця Курчатова,18 перебуває на балансі ПАТ «Полтавський машинобудівний завод», а ДП «Продмашжитло» здійснює обслуговування будинку та прибудинкової території на підставі договору. Приймати рішення щодо поселення осіб до гуртожитку відноситься до компетенції ПАТ «Полтавський машинобудівний завод».

Згідно довідки Публічного акціонерного товариства «Полтавський машинобудівельний завод» №53 від 04.08.2014 року (а.с.9) встановлено, що ОСОБА_1 дійсно працює на ПАТ «Полтавський машинобудівельний завод» на посаді сестра медична лікарняно-оздоровчого пункту з 10 червня 2002 року (наказ про прийняття на роботу №58-а від 10.06.2002 року) по теперішній час.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 В»ячеславович та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 31.07.2014 року (а.с.12) шлюб між ОСОБА_2 В»ячеславовичем та ОСОБА_1 розірвано.

Відповідно до наказу Публічного акціонерного товариства «Полтавський машинобудівельний завод» від 30.09.2013 року №81 «Про поселення в гуртожиток по вул.Курчатова, 18» (а.с.6) ОСОБА_1, яка проживає в кімнаті №220, переселено в кімнати №225-226 в гуртожитку по вул.Курчатова, 18.

Згідно наказу Публічного акціонерного товариства «Полтавський машинобудівельний завод» від 12.11.2013 року №95 «Про поселення в гуртожиток по вул.Курчатова,18» (а.с.5) ОСОБА_1, яка проживає в кімнаті №225 по вулиці Курчатова,18 в м. Полтава надано кімнату №226.

12.11.2013 року з ОСОБА_1 укладено договір найму житла на кімнати №225,226,226а (а.с.7-8).

В судовому засіданні встановлено і дану обставину не заперечував представник відповідача ОСОБА_4, що відповідач ОСОБА_2 В»ячеславович з вересня 2014 року в житловому приміщенні в гуртожитку, що знаходиться за адресою: м.Полтава, вул.Курчатова, 18, квартира (секція) №225-226-226а не проживає, його особисті речі в квартирі відсутні, за квартиру та комунальні послуги відповідач не сплачує.

Дані твердження представника відповідача узгоджуються з поясненнями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7, які підтвердили суду, що в спірній квартирі відповідач ОСОБА_2 з вересня 2014 року не проживає, його особисті речі в квартирі відсутні, за квартиру та комунальні послуги він не сплачує.

Обставини, викладені в заяві про зміну предмету та підстав позову від 12.05.2015 року крім показів свідків ОСОБА_8, ОСОБА_7, пояснень представника відповідача ОСОБА_4, також підтверджуються ОСОБА_4 про не проживання відповідача ОСОБА_2 в спірній квартирі (а.с.167-171).

Судом не приймаються до уваги пояснення представника ОСОБА_4, що відповідач ОСОБА_2 В»ячеславович був змушений залишити спірну квартиру, його речі були виставлені позивачем за двері квартири.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач ОСОБА_2 під примусом залишив спірну квартиру. Також відсутні докази того, що позивач виставила його речі за межі квартири. Навпаки, в судовому засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_7 підтвердили суду, що відповідач ОСОБА_2 спірну квартиру залишив добровільно, особисті речі ним були вивезені добровільно. До правоохоронних органів відповідач ОСОБА_2 з приводу незаконного позбавлення його житлової площі не звертався. Письмові докази з цього приводу в матеріалах справи відсутні. А тому суд приходить до висновку, що переконливих доказів представником відповідача ОСОБА_4 щодо поважності причини відсутності відповідача ОСОБА_2 в спірній квартирі не надано, не надано представником відповідача доказів, що ОСОБА_2 дійсно намагався вселитися та проживати в спірній квартирі.

Частиною 1 статті 71 ЖК України встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1ё2.04.1985 року №2 з наступними змінами і доповненнями Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України передбачено, що у справах про визнання наймача або члена його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням стаття 71 ЖК України, необхідно зясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Коли відсутній повернувся на жилу площу за згодою членів сімї, його не можна вважати таким, що втратив право на жилу площу. Якщо ж він вселився в жиле приміщення всупереч волі членів сімї і був відсутнім понад встановлені строки без поважних причин, то суд вправі визнати його таким, що втратив право на жилу площу. В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 залишив квартиру добровільно. Отже, він втратив право на користування нею.

На підставі наявних доказів у справі, встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного такеруючись, ст.71, 72 ЖК Української РСР , ст.ст.4-14, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд , -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 В»ячеславовича, ІНФОРМАЦІЯ_2 права користування житловим приміщенням в гуртожитку, що знаходиться за адресою: м.Полтава, вул.Курчатова, буд.№18, квартира (секція) №225-226-226а.

Стягнути з ОСОБА_2 В»ячеславовича на користь ОСОБА_1, сплачений позивачем судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції до апеляційного суду Полтавської області може бути подана в десяти денний термін.

Головуючий Т.В.Турченко