03.06.2015 Єдиний унікальний № 371/2150/14-ц
Провадження 4-с/371/2/15
У Х В А Л А
3 червня 2015 року Миронівський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді - Гаврищука А.В.,
за участю секретаря судового засідання - Годжаєвої З.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миронівці в залі суду скаргу ОСОБА_1, заінтересована особа Заводський відділ державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, ОСОБА_2 на постанови та бездіяльність державного виконавця Заводського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ ОСОБА_3,
ОСОБА_1 звернулася до Миронівського районного суду Київської області зі скаргою на дії державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Миронівського районного управління юстиці Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_3 стосовно визнання дій протиправними та скасування постанов про відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа.
В обгрунтування скарги скаржник зазначила, що рішенням Миронівського районного суду Київської області від 14.01.2015 було задоволено її позов до ОСОБА_2 про стягнення коштів на утримання неповнолітньої дитини. 10.02.2015 року нею в порядку ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» було направлено поштою на адресу Заводського відділу ДВС Дніпродзержинського МУЮ заяви про примусове виконання виконавчих листів за вказаним рішенням.
Трьома постановами старшого державного виконавця Заводського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ ОСОБА_3 від 18.02.2015 року відмовлено у відкритті виконавчих проваджень за вказаними виконавчими листами з посиланням на п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».
У судове засідання представники сторін не зявилися, хоча про дату час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, своїх представників до суду не направили. Від старшого державного виконавця ВДВС Дніпродзержинського МУЮ ОСОБА_3 надійшли письмові заперечення на скаргу.
Дослідивши матеріали скарги та матеріали справи, суд дійшов висновку про обгрунтованість скарги, виходячи із такого.
Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
Згідно статтей 384, 385 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ. Про подання скарги суд повідомляє відповідний відділ державної виконавчої служби не пізніше наступного дня після прийняття її судом. Скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.
Як вбачаєть з матеріалів справи, Миронівським районним судом Київської області було ухвалено рішення у справі №371/2150/14-ц про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дочки, судових витрат по справі та витрат на надання правової допомоги. /а.с. 3/.
Вказане рішення набрало законної сили і 02.02.2015 року, згідно даного рішення, було видано три виконавчі листи /а.с. 4, 5, 6/.
Трьома постановами старшого державного виконавця Заводського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ ОСОБА_3 від 18.02.2015 року відмовлено у відкритті виконавчих проваджень за вказаними виконавчими листами з посиланням на п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження». /а.с. 12-14/.
Оскаржувані постанови були направлені на адресу стягувача 13.03.2015 та отримані нею лише 28.03.2015 року /а.с. 16,15/.
Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження"Про відмову у відкритті виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову протягом трьох робочих днів, а за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - не пізніше наступного робочого дня з дня надходження виконавчого документа і не пізніше наступного дня надсилає її заявникові разом з виконавчим документом.
До суду скаржник звернувся у межах строків, визначених ст. 385 ЦПК України, а саме: 01.04.2014 року /а.с. 1/
Правовідносини, що виникли між сторонами, урегульовано Законом України «Про виконавче провадження».
Відмовляючи у відкритті виконавчого провадження, державний виконавець керувався положеннями ч. 1 ст. 29 ЦПК України та не звернув увагу на положення ч. 2 ст. 29 ЦПК України, згідно якої неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ст. 32 ЦК України крім правочинів, передбачених статтею 31 цього Кодексу, фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) має право:
1) самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами;
2) самостійно здійснювати права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом;
3) бути учасником (засновником) юридичних осіб, якщо це не заборонено законом або установчими документами юридичної особи;
4) самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє ім'я (грошовими коштами на рахунку).
Неповнолітня особа вчиняє інші правочини за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальників.
На вчинення неповнолітньою особою правочину щодо транспортних засобів або нерухомого майна повинна бути письмова нотаріально посвідчена згода батьків (усиновлювачів) або піклувальника і дозвіл органу опіки та піклування.
Неповнолітня особа може розпоряджатися грошовими коштами, що внесені повністю або частково іншими особами у фінансову установу на її ім'я, за згодою органу опіки та піклування та батьків (усиновлювачів) або піклувальника.
Згода на вчинення неповнолітньою особою правочину має бути одержана від батьків (усиновлювачів) або піклувальника та органу опіки та піклування відповідно до закону.
За наявності достатніх підстав суд за заявою батьків (усиновлювачів), піклувальника, органу опіки та піклування може обмежити право неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією чи іншими доходами або позбавити її цього права.
Порядок обмеження цивільної дієздатності неповнолітньої особи встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.
Виключні обмеження цивільної дієздатності особи та їх наслідки, встановлені ст.ст. 36, 37 ЦК України, і серед цих підстав не зазначено обмеження права неповнолітньої на звернення до ДВС із заявою про примусове виконання рішення суду.
Виносячи спірні постанови про відмову у відкритті виконавчих проваджень з підстав, зазначених у них (тобто з посиланням на ч. 1 ст. 29, ст. 43 ЦПК України), державний виконавець фактично взяв на себе дискреційні повноваження суду вирішувати питання про відкриття провадження у справі та вирішення питання допустимості справи до розгляду, чим порушив положення ч. 2 ст. 19 Конституції України.
Частиною 4 ст. 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими для виконання на всій території України.
Обовязок державного виконавця здійснити примусове виконання судового рішення, яке набрало законної сили, визначений Законом України «Про виконавче провадження».
Право особи на справедливий судовий розгляд у розумні строки гарантовано ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово звертав увагу, на те, що держави учасниці повинні гарантувати не лише декларативне право на захист прав людини справедливим і неупередженим судом, а і гарантувати можливість виконання рішення суду усіма доступними їм засобами.
З огляду на зазначене суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 є обґрунтованою, а її порушене право підлягає судовому захисту.
Керуючись ст.ст. 383-385, ЦПК України ст.ст. 19, 124 Конституції України, ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод суд,-
Скаргу задовольнити.
Визнати незаконними та скасувати постанови старшого державного виконавця Заводського відділу ДВС Дніпродзержинського МУЮ ОСОБА_3 від 18.02.2015 року, якими було відмовлено у відкритті виконавчих проваджень за виконавчими листами, виданими Миронівським районним судом Київської області по справі ЄУ№371/2150/14-ц: виконавчий лист від 14.01.2015 щодо стягнення аліментів у межах одного місяця, два виконавчі листи від 02.02.2015 щодо стягнення аліментів до досягнення позивачем повноліття та щодо стягнення витрат на правову допомогу та зобов'язати прийняти виконавчі документи до примусового виконання.
Визнати незаконною бездіяльність старшого державного виконавця Заводського відділу ДВС Дніпродзержинського МУЮ ОСОБА_3 щодо ненаправлення скаржнику постанов від 18.02.2015 року, якими відмовлено у відкритті виконавчих проваджень за виконавчими листами, виданими Миронівським районним судом Київської області, по справі №371/2150/14-ц - наступного дня після їх винесення.
На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд протягом п'яти днів з дня отримання її копії.
Суддя: підпис ОСОБА_4
Суддя: А.В. Гаврищук