Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/627/15-ц Головуючий у 1-й інст. Баренко С. Г.
Категорія 19 Доповідач Косигіна Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області

в складі: головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Григорусь Н.Й., Худякова А.М.

при секретарі Церпіцькій Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання спадкового договору

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 29 травня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати спадковий договір, укладений 02.12.2011 року між ним та ОСОБА_2 (дочкою), скасувати запис про обтяження в реєстрі заборон на відчуження майна. Зазначив, що відповідачка не виконує умови спадкового договору, а тому він підлягає розірванню на підставі ч. 1 ст. 611 ЦК України.

Ухвалою Житомирського районного суду від 29.05.2015 року провадження у справі закрито у зв'язку із смертю позивача (п. 6 ч. 1 ст. 205 ЦПК України).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову про притягнення її до участі у справі в якості правонаступника позивача. Зазначила, що вона є дружиною ОСОБА_1, який помер 23.04.2015 року. За життя він залишив заповіт, відповідно до якого все своє майно заповів їй. Спадщину вона прийняла, що підтверджується довідкою нотаріальної контори. Відтак вважає, що суд зобов'язаний був притягнути її до участі у справі в якості правонаступника, що узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеній в постанові від 25.12.2013 року.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 02.12.2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (дочка від першого шлюбу) було укладено спадковий договір, відповідно до якого набувач зобов'язується виконувати передбачені у ньому розпорядження відчужувача, і в разі його смерті, набуває право власності на належне відчужувачу майно: житловий будинок № 27 по вул. Прибереговій в с. Ліщин, Житомирського району і області, земельні ділянки площею: 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,0850 га для ведення особистого селянського господарства (а.с. 8-12).

23.04.2015 року ОСОБА_1 помер (а.с. 35).

Апелянт надала суду документи, з яких вбачається, що вона перебувала з позивачем у шлюбі з 12.11.2010 року (а.с. 49). 05.12.2014 року ОСОБА_1 склав заповіт, відповідно до якого все своє майно заповів ОСОБА_3 (а.с. 50). 05.05.2015 року апелянт звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 52). Під час апеляційного розгляду ОСОБА_3 пояснила, що вона знала про укладення спадкового договору, проте, чому чоловік вирішив так зробити, вона пояснити не може.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі у разі смерті фізичної особи, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Згідно зі ст. 1302 ЦПК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень (ч. 1 ст. 1308 ЦК України). За змістом цієї норми права спадкоємці відчужувача, не можуть пред'являти вимоги про розірвання спадкового договору, оскільки спадковий договір є договором на випадок смерті, а не договором про спадкування, тому таке майно не входить до складу спадщини. Цивільний кодекс України закріплює імперативну норму, згідно з якою спадкування може здійснюватися лише за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

У абзаці п'ятому п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що згідно зі ст. 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано на вимогу відчужувача або набувача. За змістом цього правила інші особи, у тому числі спадкоємці відчужувача, не можуть пред'являти вимоги про розірвання спадкового договору.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірні правовідносини не передбачають правонаступництва, а відтак не вбачає підстав для скасування ухвали про закриття провадження.

При вирішенні даної справи колегія суддів не приймає до уваги постанову Верховного Суду України від 25.12.2013 року, оскільки предметом розгляду справи що переглядалася Верховним Судом України були інші правовідносини (щодо розірвання договору довічного утримання, а не спадкового договору).

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити

Ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 29 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча Судді