Справа № 216/7963/14-ц
Провадження № 2/216/3109/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі головуючого судді - Мясоєдової О.М.,

за участю секретаря - Усік М.О..

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_3 цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_4

про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в судовому засіданні уточнив свої вимоги , обґрунтовуючи його тим, що з 2000 року вона проживала разом з відповідачем ,але в зареєстрованому шлюбі не були, прожила з відповідачем до березня 2003 року,після чого припинили відносини. Від сумісного проживання вони мають сина ОСОБА_5 ,31.12.2001 народження, який, проживає разом з нею. На підставі постанови Центрально-Міського райсуду м. Кривого Рогу від 01.09.2003 року відповідач зобовязаний виплачувати їй аліменти на її користь на утримання їх сина у розмірі ? частки з усіх видів свого доходу , але не менше ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак внаслідок не виконання відповідачем рішення суду за ним утворилися заборгованість по виплаті аліментів в сумі 14 641 ,91 грн. Заборгованість виникла за наступні періоди : з 01 березня 2011 року по 31 жовтня 2014 року -11530,31 грн. з 01.12.2014 по 31.01.2014 - 44,64 грн., з 01.січня 2015 року по 31 березня 2015 року 3066,96 грн . Внаслідок чого на 22.04..2015 року за ним утворилася заборгованість по виплаті їй аліментів в сумі 14641 ,91 грн . Згідно з ч. 1 ст. 196 Сімейного Кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду,одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

За її розрахунками за період з 01 листопада по 22 квітня 2015 року сума неустойки, яку відповідач зобовязаний сплатити на її користь складає 21 445,84 грн.(розрахунок додається ). А тому просить стягнути з відповідача на її користь пеню (неустойку) по сплаті аліментів у розмірі 21 445 ,84 грн., та судовий збір стягнути з відповідача.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги в уточненому підтримала в повному обсязі.

Відповідач та його представник ОСОБА_2. позовні вимоги не визнали. Відповідач ОСОБА_4 суду пояснив, що він не заперечує проти того , що з нього були стягнуті аліменти на утримання їх сина з позивачко. Коли він був працевлаштований , то аліменти з нього стягувалися починаючи з 2003 року по 2013 рік . Він не мав жодного наміру на ухилення аліментів на утримання сина ОСОБА_6. Постійно намагався бути офіційно працевлаштованим за для можливості офіційно сплачувати аліменти На підприємствах ,де він працював токарем ,з нього стягувались аліменти на утримання сина. З листопада 2007 року він перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_7 . За час сумісного проживання у них народилися двоє дітей : син ОСОБА_8 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2. . Діти проживають разом з ним та ОСОБА_7 Його малолітній син ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3 має тяжке захворювання,тому потребує додаткових коштів на постійне лікування. ОСОБА_7 знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною,у звязку з чим не працює. Діти перебувають на його утриманні. Оскільки він працював в 2014 році на КЗГО токарем ,то отримував недостатньо коштів для утримання дітей. Після звільнення з заводу 12.03.2014 року виїхав працювати в Магаданську область для отримання додаткового заробітку та надання допомоги своїм трьом дітям. При усній розмові позивачкою на виїзд ,та дала свою згоду., він усвідомлював необхідність сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_6. У липні 2014 року він перерахував позивачці 2000 грн.,в листопаді 2014 року ще 2000 грн .Остаточний розрахунок з підприємством , де працював не отримав. Згідно ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Але він вважає,оскільки відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати настає лише за наявності вини цієї особи , на його думку його вини у виникненні заборгованості немає. Просить в позові відмовити.

Свідок державний виконавець Центрально-Міського ВДВС Криворізького МУЮ ОСОБА_11. суду пояснила, що у них перебуває виконавчий лист № 2-3235 виданий Центрально-Міським райсудом м. Кривого Рогу про стягнення аліментів з ОСОБА_4 у розмірі ? частині з усіх його видів заробітку щомісячно на користь позивачки. Заборгованість по аліментам стала виникати з 12.03.2014 року, після звільнення ОСОБА_4 з Криворізького заводу гірничого обладнання. Після чого даних про те, що ОСОБА_4 був десь працевлаштований у неї не було. Заборгованість по аліментам відповідно до вимог ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» нею визначалось виходячи із середньої заробітної плати для даної місцевості. Даних про місце роботи ОСОБА_4 їй не надавалось Коли їй ОСОБА_4 надалися квитанції про сплату аліментів , нею був зроблений перерахунок заборгованості , який на 31.03.2015 року складає 14 641,91 грн.

Вислухавши сторони, представника відповідача , держвиконавця , вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що постановою Центрально-Міського райсуду м. Кривого Рогу від 01.09..2003 року відповідач зобовязаний виплачувати аліменти на користь ОСОБА_1( (Гібало) на утримання сина ОСОБА_6 ,ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі ? частки з усіх видів заробітку , щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 01.09.2003 року. Виконавчий лист на теперішній час перебуває на виконанні в державній виконавчій службі Центрально-Міського району м. Кривого Рогу.

Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментам, проведеним держвиконавцем ОСОБА_11., заборгованість по аліментам ОСОБА_4. станом на 31.03.2015 року складає 14 641,91 грн

У звязку з нерегулярною сплатою аліментів з боку відповідача утворилася ця заборгованість по аліментним платежам.

Згідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду , одержувач аліментів має право на стягнення неустойки ( пені ) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Відповідно останнього розрахунку, який надано позивачем, розмір пені по несплаченим аліментам за період з березня 2003 року по 31.03.2015 року складає 21445 ,84 грн.

Проте, аналіз приписів ст. 196 СК України в системному тлумаченні ст. 8 СК України, ст.ст. 549, 551 ЦК України приводить до висновку, що позивачкою невірно зроблено розрахунок неустойки (пені), передбаченої ст. 196 СК України . За таких обставин розмір неустойки, передбаченої ст. 196 СК України, має розраховуватися наступним чином: : залишок боргу ділиться на 100, помножується на дні прострочки у кожному місці ( тобто залишок боргу ділиться на 100 помножується на дні просрочки у кожному місяці). Оскільки наявність заборгованості з аліментних платежів відповідач не заперечував, а неможливість своєчасно сплачувати аліменти через відсутність роботи та виїзду його за кордон для працевлаштування не знімає з відповідача обовязку з утримання дитини.

У відповідності до пункту 22 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 15.05.2006 року « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

На думку суду, є підстави вважати, що заборгованість по сплаті аліментів виникла з вини відповідача. Разом з тим, зважаючи на причин виникнення заборгованості по аліментам, а також з урахуванням матеріального та сімейного стану відповідача, приймаючи до уваги приписи ч.9 ст.7 СК України та п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України, якими передбачено регулювання цивільних та сімейних правовідносин на засадах справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає за необхідне застосувати передбачене ч. 2 ст. 196 СК України право суду на зменшення розміру неустойки, визначивши цей розмір у 5000 грн.

Крім того, відповідно до ст. 79 ЦПК України, до судових витрат, серед іншого, відносяться судовий збір , а згідно ст. 88 ЦПК, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 8, 196 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 3, 549, 551 ЦК України, ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 Олександровиача про стягнення пені нарахованої на заборгованість по аліментам задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 5000 ( пять тисяч ) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 243 гривень 60 копійок

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення у той же строк з дня отримання копії цього рішення

.

Суддя О.М. Мясоєдова