"30" листопада 2015 р.
Справа № 150/800/15-ц
Провадження по справі № 2/150/290/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Кушнір Б.Б.,

при секретарі Гендзьорі О.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання заповіту недійсним мотивуючи це тим, що 02 квітня 2015 року помер її батько - ОСОБА_4, що стверджується свідоцтвом про його смерть серії І-АМ №328307 від 30 вересня 2015 року. 30 вересня 2015 року ОСОБА_1В, як спадкоємець першої черги за законом, звернулась до державного нотаріуса Чернівецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. ОСОБА_1 була надана інформаційна довідка зі спадкового реєстру про заведення спадкової справи приватним нотаріусом ОСОБА_5. У зв'язку із цим ОСОБА_1 подана приватному нотаріусу заява про прийняття спадщини. Однак, 30 вересня 2015 року ОСОБА_1 дізналась про те, що її батьком 26 листопада 2014 року вчинений заповіт на користь співмешканки ОСОБА_3, який посвідчений секретарем Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області. Позивач вважає даний заповіт недійсним з тих причин, що батько ОСОБА_1 ОСОБА_4 зловживав спиртними напоями, і на момент складання заповіту міг не сприймати належним чином дійсність та не міг в повній мірі розуміти свої дії та керувати ними, що, на думку позивача, стало підставою для вчинення заповіту на дому; заповіт батьком не підписаний, а підписаний ОСОБА_6. Окрім цього, свідками складення заповіту є: ОСОБА_7 та ОСОБА_6, які є родичами секретаря сільської ради.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_2С.в судовому засіданні позовні вимоги заперечили, просять в позові відмовити. Зокрема, зазначили, що ОСОБА_4, з яким ОСОБА_3 проживала в громадянському шлюбі близько 20 років, на момент вчинення заповіту був обмежений у рухах через хворобу, що стало підставою для складення заповіту на дому. Окрім того, заперечили той факт, що ОСОБА_4 зловживав спиртними напоями, у зв*язку з чим не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Свідки позивача ОСОБА_8, 19.12.1964 р.н, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_10, 31.08.1991 р.н, ОСОБА_11, 1961 р.н, суду показали, що ОСОБА_4 підтримував зв*язок з позивачкою, визнавав її своєю донькою, однак, матеріальної допомоги не надавав.

Свідок ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2, мати позивачки та колишня дружина ОСОБА_4 суду пояснила, що в 1972 році одружилась з ОСОБА_4, 1976 році народилась донька ОСОБА_1 ОСОБА_12 була в хороших відносинах з свекрухою, також свекруха допомагала ОСОБА_1 грошима. В 1978 році ОСОБА_12 розлучилась з ОСОБА_4, але підтримували гарні відносини, аліменти на позивачку від ОСОБА_4 не отримувала. Останній раз ОСОБА_4 приходив до них восени 2014 року, ОСОБА_1 часто ходила до своєї бабці - матері заповідача.

Свідок відповідача ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителька с. Бабчинці, секретар Бабчинецької сільської ради, яка вчиняла нотаріальні дії щодо підписання заповіту, суду показала, що ОСОБА_3 на прохання ОСОБА_4 запросила її скласти заповіт, після чого вона мала розмову із заповідачем, який висловив свою волю щодо розпорядження його майном на випадок його смерті, однак, самостійно підписувати заповіт відмовився через опухлість та обмежену рухливість правої руки, після чого вона повернулась по сільської ради та підготувала проект заповіту, як це передбачено частиною 4 ст.207 ЦК України та Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування.

Свідок ОСОБА_14, 11.10.1970 року, суду пояснила, що вона як сусідка ОСОБА_3 була свідком складання заповіту, куди була запрошена ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Сам заповідач не міг підписати заповіт через опухлість рук та обмежену рухливість.

Свідок ОСОБА_15, 02.07.1970року народження, дав аналогічні пояснення.

Свідок ОСОБА_6, 08.10.1969року народження, показала суду, що ОСОБА_4 попросив її підписати заповіт замість нього у зв*язку з хворобливим станом.

Свідок ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_4, суду показала, що ОСОБА_3 обходила свекруху та тітку ОСОБА_4, не була присутньою при складанні заповіту.

Свідок ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_5, суду показала, що з 1997 року ОСОБА_4 не працював, до смерті ОСОБА_4 перебував в нормальному стані, жалівся на болі в ногах та руках.

Свідодок ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_6, показала суду, що позивачка є донькою ОСОБА_4, ОСОБА_3 доглядала за ОСОБА_4, мамою ОСОБА_4 та його тіткою. Перед смертю ОСОБА_4 правою рукою не володів.

Суд, заслухавши пояснення сторін і представника відповідача, оглянувши матеріали цивільної справи, спадкової справи та оцінивши подані докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, вважає, що в позові слід відмовити, з огляду на наступне:

Згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

За вимогами ст. 1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої ст.207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними устаттях 1251-1252 цього Кодексу.

Якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування (ст.1251 ЦК України).

Частиною четвертою ст. 207 ЦК України передбачено, що якщо фізична особа у зв*язку з хворобою або фізичною вадою не може підписуватись власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис особи на тексті правочину , що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин , з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.1253 ЦК України, на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків.

Відповідно до п.2.1. Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами місцевого самоврядування, затвердженими Наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011р. №3306/5, нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з'явитися у зазначене приміщення, нотаріальні дії можуть бути вчиненими поза вказаним приміщенням.

Судом встановлено, що заповіт вчинено за місцем проживання ОСОБА_4 у належному йому житловому будинку в селі Бабчинці Чернівецького району Вінницької області 26.11.2014року. У зв*язку із хворобою заповідача, на його особисте прохання та за його усним дорученням, після прочитання заповіту секретарем сільської ради, а також свідками вголос, даний правочин у присутності заповідача підписано гр.ОСОБА_6

У тексті заповіту зазначено, що «у зв'язку з хворобою заповідача» ОСОБА_4 не міг власноручно підписати заповіт. Судом встановлено, що ОСОБА_4 на момент посвідчення заповіту був дуже кволим, як пояснювали свідки, заповідач говорив, що не зможе підписати заповіт через опухлість і обмежену рухливість та чутливість рук. Секретар виконкому розцінив це як хворобу, і саме так зазначив у заповіті.

Твердження позивача, що посвідчення заповіту проведено посадовою особою органу місцевого самоврядування з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, встановлених нормами ст. 1251 ЦК України, ст. 37 Закону України «Про нотаріат» та п.1.1. Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011р. №3306/5, спростовується встановленими судом обставинами.

Доводи позивача про те, що батько зловживав спиртними напоями, у зв*язку з чим перебував на «Д» обліку в наркологічному кабінеті, не знайшли свого підтвердження, зважаючи, що позивач до початку розгляду справи просила суд виключити довідку Чернівецької лікарні №224 від 05.10.2015року з числа доказів і такий доказ на підставі ч.2 ст.185 ЦПК України виключений судом із доказів у справі. Окрім того, згідно довідок Бабчинецької амбулаторії загальної практики сімейної медицини Чернівецького району за №479 від 10.11.2015року та Чернівецької лікарні від 10.11.2015року, які долучені представником відповідача в процесі розгляду справи, вбачається, що ОСОБА_4 з приводу хронічного алкоголізму на «Д» обліку не знаходився.

Твердження позивача, що свідки складення заповіту ОСОБА_7 та ОСОБА_6 є родичами секретаря сільської ради, не підтверджено жодним доказом та оцінюється судом критично зважаючи, що ст.1253 ЦК України не містить заборони бути свідком у випадку родинних відносин з особою, яка посвідчує заповіт.

З огляду на наведене суд не вбачає підстав для визнання заповіту ОСОБА_4, вчиненого 26.11.2014 року на користь ОСОБА_3, посвідченого секретарем Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області, недійсним.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58-60, 209, 212-215, 218, 222-223, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області через Чернівецький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення, відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складено 30.11.2015 року.

Суддя Кушнір Б.Б.