АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 642/7565/14-ц Головуючий І інстанції Гримайло А.М.
Провадження: 22-ц/790/2558/15 Головуючий ІІ інстанції Бездітко В.М.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Бездітка В.М.,

суддів Сащенка І.С., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря Сашко Я.С.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 27 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «ОТП ОСОБА_3», Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Капітал», третя особа Інспекція з питань захисту прав споживачів у Харківській області про розірвання договорів, -

встановила:

У вересні 2014 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 10.08.2014 року уклала договір споживчого кредиту № НОМЕР_1 з ПАТ «ОТП ОСОБА_3» та договір споживчого кредиту № 3 з ПАТ «ОСОБА_3 Капітал» для оплати договору з ОСОБА_2А на виготовлення та поставку ПВХ- конструкцій, а саме вікон.

Зазначала, що при укладанні кредитного договору, відповідачем була надана інформація у нечіткий, незрозумілий спосіб, а також кредитні договори були надруковані дуже маленьким шрифтом, що позбавило її можливості прийняти свідоме і обмірковане рішення щодо укладання кредитного договору.

17.08.14 року вона звернулася до ОСОБА_2 з заявою про розірвання договору № EU- 1673L, але їй було відмовлено.

19.08.14 року від імені її представника була подана претензія та заява з вимогою про розірвання договору, яку ОСОБА_2 відмовився прийняти, і вона була надіслана поштою.

20.08.14 року вона звернулася із заявою до відділення ПАТ «ОТП ОСОБА_3» з вимогою про розірвання договору споживчого кредиту № НОМЕР_1 від 10.08.14 р. відповідно до п.6. ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», заяву прийняли, але вмотивованої відповіді не надали.

20.08.14 року вона звернулась до відділення ПАТ «ОСОБА_3 Капітал» з вимогою про розірвання договору споживчого кредиту № 3 від 10.08.14 р. відповідно до п.6. ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», але відповідач відмовився прийняти заяву, мотивуючи це тим, що вся кореспонденція повинна одразу відправлятися на адресу центрального відділення банку в місто Київ, та адресу не повідомили, чим порушили Закон України «Про звернення громадян». Цього ж числа до відділення ПАТ «ОСОБА_3 Капітал» в м. Харків, надіслали по пошті цінним листом з описом, заяву про розірвання договору.

22.08.14 року на адресу головного відділення ПАТ «ОСОБА_3 Капітал» надіслали по пошті цінним листом з описом заяву про розірвання договору та копію довіреності № 1289, що підтверджується фіскальним чеком УДППЗ «Укрпошта». Але вмотивованої відповіді банк не надав.

29.08.14 року її представником було звернення в Інспекцію з питань захисту прав споживачів у Харківській області з метою отримання встановлення факту порушення прав позивача, як споживача у кредитному договорі, № НОМЕР_1, № 3. Порушені вимоги законодавства, а саме в частині того, що у договорі № EU- 1673L зазначено виробник виробу з ПВХ, що не дає можливості ознайомитися зі споживчими властивостями товару. Позивач вважає, що у кредитному договорі № НОМЕР_1 та № 3 відсутнє зазначення про права споживача протягом чотирнадцяти діб відкликати свою згоду на надання споживчого кредиту без пояснення причини у згідності зі ч. 6 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів». У заказі товару №EU- 5988 відсутні необхідні реквізити, а саме: штамп та підпис представника ФОП ОСОБА_2

Крім того, співробітники ФОП ОСОБА_2 не робили замірів для встановлення вікон.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, а також додали, що при укладанні договору позивач спочатку не зрозуміла всіх обставин, а потім коли наступного дня уважно з родиною вивчила всі умови, зрозуміла, що умови договорів не вигідні їй по фінансовім причинам.

Крім того, позивач пояснила, що її було введено в оману при укладені договорів. Інформація була надана в нечіткій та незрозумілий спосіб, вона має плохий зір, є пенсіонеркою і хворою людиною.

Просила розірвати договір на виготовлення та установку ПВХ конструкцій № EU- 1673L, укладений між нею та ОСОБА_2 від 10.08.2014 р.; розірвати договір споживчого кредиту № НОМЕР_1 від 10.08.2014 р. , укладений між нею та ПАТ «ОТП ОСОБА_3»; розірвати договір споживчого кредиту № 3 від 10.08.2014 р., укладений між нею та ПАТ» «ОСОБА_3 Капітал».

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 27 січня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. В обґрунтування скарги зазначено, що в порушення вимог ст. 530 ЦК України і п.3.2. договору EU- 1673L+765І+2122 L від 10.08.2014р. відповіді від ФОП ОСОБА_2 стосовно поставки чи розірвання договору на її адресу не надходило.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч. 1 ст.652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Відповідно до ч. 6 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. Відкликання згоди оформлюється письмовим повідомленням, яке споживач зобов'язаний подати особисто чи через уповноваженого представника або надіслати кредитодавцю до закінчення строку, зазначеного в абзаці першому цієї частини. З відкликанням згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту споживач повинен одночасно повернути кредитодавцю кошти або товари, одержані згідно з договором.

Відповідно до Постанови КМУ України від 19.03.1994 року № 172 «Про реалізацію окремих положень Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до додатку №3 «Перелік товарів належної якості, що не підлягають обміну (поверненню)» не підлягають поверненню: лінійний та листковий металопрокат, трубна продукція, пиломатеріали, погонажні (плінтус, наличник), плитні матеріали (деревноволокнисті та деревностружкові плити, фанера) і скло, нарізані або розкроєні під розмір, визначений покупцем (замовником).

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст. 651, 652 ЦК України, ч. 6 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», Постанови КМУ України від 19.03.1994 року № 172 «Про реалізацію окремих положень Закону України «Про захист прав споживачів» та прийшов до висновку про відсутність підстав для розірвання договорів.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

По справі встановлено, що 10.08.2014 року ОСОБА_1 уклала з ФОП ОСОБА_2 договір № EU- 1673L на виготовлення та поставку ПВХ- конструкцій, а саме вікон.

Згідно з заказу № EU-5988 від 10.08.2014 року вибачається, шо позивач ОСОБА_1 погодила розміри вікон, колір, вартість та конфігурації ПВХ.

10.08.2014 року ОСОБА_1 уклала договір споживчого кредиту № НОМЕР_1 з ПАТ «ОТП ОСОБА_3» та договір споживчого кредиту № 3 з ПАТ «ОСОБА_3 Капітал» на придбання товару та послуг зі страхування за яким банки зобов'язувались перерахувати кошти на користь обраного продавця, за послуги з добровільного страхування, а позивач взяла на себе обов'язки сплачувати передбачені договором виплати відповідно до графіку платежів.

21.08. 2014 року позивач надала ПАТ «ОТП ОСОБА_3» заяву про розірвання договору про надання споживчого кредиту керуючись ч. 6 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Листом №77-77-10-68-2-1/10050 від 01.09.2014 року ПАТ «ОТП ОСОБА_3» повідомив ОСОБА_1 про те, що банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав, перерахувавши кредитні кошти в оплату товару. Також було роз'яснено, що одночасно з відкликанням згоди на укладення кредитного договору вона повинна повернути банку грошові кошти, отримані відповідно до кредитного договору та сплатити проценти за користування кредитними коштами за період від дати укладення кредитного договору до дати їх фактичного повернення.

24.09.2014 р. позивач надала заяву ПАТ «ОСОБА_3 Капітал» про розірвання договору про надання споживчого кредиту керуючись ч. 6 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». Листом № 05/5043-1 від 24.09.2014 р. ПАТ «ОСОБА_3 Капітал» повідомив ОСОБА_1 про те, що банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав, перерахувавши кредитні кошти в оплату товару. Крім того, ПВХ конструкції, що виготовлені під розмір, що визначений покупцем, враховуючи зміст ч. 1 ст. 184 ЦК України є річчю, що визначена індивідуальною ознакою і є незмінною. Також було роз'яснено, що кредитний договір не підлягає розірванню, але допускається дострокове погашення заборгованості.

На підтвердження факту перерахування 11.08.2014 року грошових коштів банк надав відповідачу бухгалтерські документи /а.с. 103, 104/.

17.08.2014 року позивач направила на адресу ФОП ОСОБА_2 заяву про розірвання договору по фінансовим причинам.

Доводи апеляційної скарги про те, що в порушення вимог ст. 530 ЦК України і п.3.2. договору EU- 1673L+765І+2122 L від 10.08.2014р. відповіді від ФОП ОСОБА_2 стосовно поставки чи розірвання договору на її адресу не надходило - не можуть бути підставою для скасування рішення.

Позивач у позовній заяві не посилався на невиконання ФОП ОСОБА_2 умов договору на виготовлення та доставку металопластикової конструкції, як на підставу для задоволення позовних вимог.

Крім того, згідно з відповіддю ТОВ «Альпарі Групп» станом на 07.09.2014 року замовлення по договору на виготовлення та поставку ПВХ- конструкцій повністю виконаний.

Що стосується пояснень позивача, що її навмисно ввели в оману, суд не приймає до уваги оскільки позивач звернулася з позовом про розірвання договорів, а визнання договору недійсним і його розірвання є взаємовиключними правовими поняттями і суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог.

Доказів до того, що позивач мала змогу повернути кошти на час звернення з заявою про розірвання договору ОСОБА_1 не надала.

Таким чином, висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для скасування рішення при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 27 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий -

Судді