АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 644/174/14-ц Головуючий І інстанції Шевченко С.В.
Провадження: 22-ц/790/2739/15 Головуючий ІІ інстанції Бездітко В.М.
Категорія: приватна власність
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Бездітка В.М.,

суддів Коровіна С.Г., Пономаренко Ю.А.,

за участю секретаря Сашко Я.С.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1»єнко ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_1»єнко ОСОБА_2, треті особи: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Харківської міської ради про розподіл домоволодіння в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою, -

встановила:

У січні 2014 року позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що житловий будинок № 4 по вул. Шиллінгера в м. Харкові з надвірними будівлями належить їм та відповідачці на праві спільної часткової власності в рівних частках. Між ними та ОСОБА_6 склалися неприязні конфліктні стосунки, відповідачка обмежує їх права співвласників, перешкоджає мешкати у будинку, користуватися ним, а також надвірними спорудами та земельною ділянкою. Також зазначають, що як між ними, так і між попереднім співвласником їх батьком і ОСОБА_6 не був визначений порядок користування надвірними спорудами та земельною ділянкою, усіма надвірними будівлями та земельною ділянкою користувалася тільки відповідача, загородила всі проходи парканом до городу. За таких обставин виникла необхідність розділити житловий будинок з надвірними будівлями в натурі та визначити порядок користування земельною ділянкою таким чином, щоб забезпечити максимальну ізоляцію співвласників один від одного.

Вважають, що при запропонованому висновком судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 8647/12364/12365 від 26.11.2014 року, проведеної Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. засл. проф. ОСОБА_1 - І варіантом розподілу домоволодіння у сторін будуть окремі входи до будинку, а також будуть відокремлені їх земельні ділянки.

Просили розділити в натурі житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Шиллінгера, № 4 в м. Харкові та визначити порядок користування земельною ділянкою відповідно до І варіанту, запропонованого висновком судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 8647/12364/12365 від 26.11.2014 року, проведеної Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. засл. проф. ОСОБА_1.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2015 року позов ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_5 задоволено. Проведено розподіл житлового будинку з надвірними будівлями № 4 по вул. Шиллінгера в м. Харкові в натурі наступним чином: виділено ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в житловому будинку літ. «А-1» (квартира №1) наступні приміщення: 1-1 (передпокій) площею 8,2 м.кв, 1-2 (житлова кімната) площею 14.8 м.кв, 1-3 (кухня) площею 4,3 м.кв, І (коридор) площею 2,4 м.кв.

З надвірних будівель і споруд: літ. «аі» (ґанок), літ. «Б» (сарай), літ. «Д» (сарай), літ. «В» (вбиральня), літ. «Г» (сарай), № 9 (дворовий водопровід), № 4 (хвіртка), № 5 (ворота), 1/2 частину літ. «а» прибудови (веранди).

Зобов'язано ОСОБА_3 за рахунок власних коштів улаштувати окремий лаз з квартири № 1 на горищне приміщення, розподіливши його по лінії розподілу житлового будинку; вказано точну адресу приміщення, яке виділено ОСОБА_3 та ОСОБА_5 після розподілу житлового будинку - м. Харків, вул. Шиллінгера, буд. № 4. квартира № 1;

виділити ОСОБА_6 в житловому будинку літ. «А-1» (квартира №2) наступні приміщення: 2-1 (кухня) площею 4,1 м.кв., 2-2 (кухня) площею 8,2 м. кв., 2-3 (житлова кімната) площею 14,8 м.кв., II (коридор) "площею 2,6 м.кв., з надвірних будівель і споруд: літ. «а2» (ґанок), літ. «З» (сарай), літ. «Ж» (льох), № 8 (колодязь), 1/2 частину літ. «а» прибудови (веранди).

Вказано точну адресу приміщення, яке виділено ОСОБА_6 після розподілу житлового будинку - АДРЕСА_1.

Визначено порядок користування земельною ділянкою, розташованою по вул. Шиллінгера, № 4 в м. Харкові та виділити ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у користування земельну ділянку площею 1500 м.кв, ОСОБА_6 виділити у користування земельну ділянку площею 1500 м. кв.

Встановлено наступні границі розподілу земельної ділянки, проклавши межу наступним чином:

-від т.А, яка поділяє огорожу на відрізки розміром 15,45 м та 4,55 м по прямій до т.Б відрізок розміром 2,25 м;

-від т.Б до т.В по прямій відрізок розміром 4,35 м; -від т.В до т.Г по прямій відрізок розміром 1,8 м; -від т.Г до т.Д по прямій відрізок розміром 3,8 м;

-від т.Д до т.Е по лінії розподілу літ. «а», літ. «А-1» та прибудованого сараю літ.Б;

-від т.Е до т.Ж по стіні літ. «А-1», відрізок розміром 4,65 м;

-від т.Ж до т.З по прямій відрізок розміром 1,5 м;

-від т.З до т.И по прямій відрізок розміром 13,35 м;

-від т.И до т.К по прямій відрізок розміром 7,85 м;

-від т.К до т.Л по прямій відрізок розміром 3,1м;

-від т.Л по прямій до т.М, яка поділяє тильну межу на відрізки розміром 15 м та 15 м.

Зобов'язано ОСОБА_3 за рахунок власних коштів для здійснення проходу до надвірних споруд: літ. «В», літ. «І », літ. «Д» та проходу на город демонтувати сарай літ. «Б» у зв'язку з його ветхим станом.

Зобов'язано ОСОБА_6 за рахунок власних коштів улаштувати хвіртку з воротами (наявні в натурі) для проходження (заїзду) на земельну ділянку з червоної лінії.

Встановлено ОСОБА_6 безоплатний земельний сервітут загальною площею 5,8 м, а саме для обслуговування стіни квартири № 2 житлового будинку літ. «А-1» № 4 по вул. Шиллінгера в м. Харкові.

Межі земельного сервітуту для обслуговування стіни літ. «А-1» (квартира № 2) житлового будинку № 4 но вул. Шиллінгера в м. Харкові встановлено наступним чином: від стику літ. «А-1» та літ. «Б» по стіні літ. «Б» до тильної межі, далі по прямій розміром 4,65м паралельно стін літ. «А-1», потім під кутом 45 градусів до т.З відрізок розміром 1,8м.

Встановлено безоплатний земельний сервітут загальною площею 2,0 м.кв. для прокладення водопроводу співвласнику ОСОБА_6 до часу його прокладення.

Межі земельного сервітуту для прокладення водопроводу встановити наступним чином: від т.Б по огорожі біля воріт № 5 відрізок розміром 1,65 м, далі по прямій відрізок розміром 1,45 м, потім під кутом 45 градусів відрізок розміром 1.25 м до лінії розподілу (відрізок від т.Б та т.В) на відстані 1,45 м від т.Б.

Зобов'язано ОСОБА_6 за рахунок власних коштів прокласти водопровід до квартири АДРЕСА_2.

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на житловий будинок № 4 по вул. Шиллінгера в м. Харкові.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_5 судовий збір в розмірі 620 грн. 78 коп. та витрати, понесені на проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи в розмірі 2306,25 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1»єнко О.А. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким провести розподіл житлового будинку з надвірними будівлями № 4 по вул. Шиллінгера в м. Харкові та визначити порядок користування земельною ділянкою, розташованою за адресою вул. Шиллінгера, буд. № 4 в м. Харкові за ІІ варіантом, запропонованим висновком судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 8647/12364/12365 від 26.11.2014 року, проведеної Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. засл. проф. ОСОБА_1. Посилалися на незаконність і необґрунтованість ухваленого рішення, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з»ясуванням судом обставин справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права. В обґрунтування скарги зазначено, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції була надана перевага І варіанту розподілу житлового будинку з надвірними будівлями та визначення порядку користування земельною ділянкою, запропонованому висновком судової будівельно-технічної та земельно- технічної експертизи від 26.11.2014 p. районним судом не було прийнято до уваги той факт, що між нею та колишнім співвласником - померлим ОСОБА_7 багато років назад склався порядок користування надвірними будівлями та земельною ділянкою, якому відповідає саме II варіант, запропонований експертом у висновку. Прийняття І варіанту запропонованого експертизою не вирішує питання під'їзду спеціалізованого автотранспорту до будинку відповідача внаслідок того, що з червоної лінії не можливо здійснити заїзд на ділянку. На шляху під'їзду знаходяться будівлі літ. «Ж» (льох), літ. «З» (сарай), №8 (колодязь). Без зносу цих споруд заїзд на ділянку не можливий. Вважає, що вказані обставини істотно погіршують її майнову частку та не відповідають засадам рівності. Вважає, що при реалізації І варіанту запропонованого експертизою, позивачеві і відповідачеві необхідно буде провести розмежування на місцевості, що потребує додаткових витрат, а при реалізації II варіанту розподілу, додаткові витрати не потрібні, оскільки розмежування фактично проведене.

Також судом першої інстанції, встановлюючи точну адресу приміщенням, які виділено позивачам та відповідачу, порушено встановлений порядок присвоєння адрес обєктам нерухомості. Стягнення суми судового збору з відповідача є необґрунтованим.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що спірний житловий будинок належить на праві власності:

ОСОБА_3 1/4 частина житлового будинку № 17 по вул. Заводській в с. Заїки Харківського району Харківської області з відповідною частиною надвірних будівель і споруд на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 09.11.2012 року державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області ОСОБА_8 за реєстровим 3-1228. Право власності на ім'я ОСОБА_3 зареєстроване 26.11.2012 року у КП «Харківське районне БТІ» в книзі 1 за № 80;

ОСОБА_5 1/4 частина житлового будинку № 17 по вул. Заводській в с. Заїки Харківського району Харківської області з відповідною частиною надвірних будівель і споруд на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 09.11.2012 року державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області ОСОБА_8 за реєстровим № 3-1230. Право власності на ім'я ОСОБА_5 зареєстроване 26.11.2012 року у КП «Харківське районне БТІ» в книзі 1 за№ 80;

ОСОБА_6 1/2 частина житлового будинку № 17 по вул. Заводській в с. Заїки Харківського району Харківської області з відповідною частиною надвірних будівель і споруд на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 29.04.2003 року Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області за реєстровим № 2- 758.

Згідно рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області № 271 від 24.04.2013 року про зміну та впорядкування адрес об'єктам нерухомого майна на території, що включена до меж міста Харкова - с. Заїки включені до меж міста Харкова в Орджонікідзевському районі, а вул. Заводська перейменована у вул. Шиллінгера, житловому будинку № 17 присвоєно номер 4.

Згідно технічного паспорту станом на 03.06.2014 року, житловий будинок з надвірними будівлями розташований на земельній ділянці площею 3000 кв.м.

Між сторонами у справі склалися несприятливі конфліктні стосунки, вони не можуть дійти порозуміння у спільному володінні та користуванні надвірними спорудами та земельною ділянкою.

Висновком судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 8647/12364/12365 від 26.11.2014 року, проведеної Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. засл. проф. ОСОБА_1 запропоновано три варіанти розподілу житлового будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що перший варіант розподілу житлового будинку з надвірними будівлями № 4 по вул. Шиллінгера в м. Харкові, запропонований висновком судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 8647/12364/12365 від 26.11.2014 року, проведеної Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. засл. проф. ОСОБА_1 враховує побажання відповідача щодо під'їзду та заїзду спеціалізованого автотранспорту (карети швидкої допомоги, пожарної машини та т.і.). що є можливим через ворота (наявні в натурі), а крім того, даний варіант передбачає максимальну ізоляцію співвласників, що сприятиме зведенню до мінімуму виникненню конфліктів в частині користування земельною ділянкою.

Встановлюючи ОСОБА_6 безоплатний земельний сервітут загальною площею 5,8 кв.м для обслуговування стіни квартири № 2 житлового будинку літ. «А-1» та площею 2,0 кв.м для прокладення водопроводу, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст. 98, 99 ЗК України.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи, вимогам закону та наданим сторонами доказам, які були досліджені у відповідності з діючим цивільно-процесуальним законом.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вони посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Перевіряючи доводи сторін, суд першої інстанції забезпечив сторонам рівні можливості щодо надання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом, сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і вирішив справу на засадах змагальності.

Відповідачкою не було надано суду жодного належного та допустимого доказу, який би свідчив, що між нею та колишнім співвласником склався певний порядок користування надвірними спорудами та земельною ділянкою.

Доводи відповідача щодо встановленого між нею та попереднім співвласником порядку користування земельною ділянкою спростовуються рішенням Харківського районного суду Харківської області від 12.03.2003 року (яке набрало законної сили) у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку в порядку спадкування за заповітом. В мотивувальній частині рішення зазначено, що ОСОБА_6 заперечувала проти позову ОСОБА_7, оскільки останній не обробляв город. Вказане також свідчить про те, що усією земельною ділянкою користувалася лише відповідачка. В мотивувальній частині рішення зазначено, що ОСОБА_6 заперечувала проти позову ОСОБА_7, оскільки останній не обробляв город. Вказане також свідчить про те, що усією земельною ділянкою користувалася лише відповідачка.

Частиною 4 ст. 358 ЦК України передбачено, що обов'язковим для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно є лише посвідчений нотаріально договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності.

Жодного договору, який би свідчив про визначення порядку користування спільним майном між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відповідачем надано не було.

Отже заперечення відповідачки стосовно того, що І варіант розподілу житлового будинку порушує її права, оскільки з 1999 року між нею та колишнім співвласником склався інший порядок користування спірним домоволодінням, не мають правового значення для спору, оскільки сам по собі факт тривалого користування ОСОБА_6 приміщеннями і надвірними спорудами, які належали іншому співвласнику, не дають відповідачу право на ці приміщення.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Такого договору також відповідачем надано не було, що свідчить про відсутність будь-яких домовленостей між співвласниками стосовно володіння та користування земельною ділянкою.

Згідно п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово - ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо.

Також у п.21 вказаної постанови зазначено, що виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до ст. 88 ЗК України бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок поділено в натурі. Суд може не визнать угоду про порядок користування земельною ділянкою, коли дійде висновку, що угода явно ущемляє законні права когось із співвласників, позбавляє його можливості належно користуватися своєю частиною будинку, фактично виключає його з числа користувачів спільної земельної ділянки, суперечить архітектурно-будівельним, санітарним чи протипожежним правилам. Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташований будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, розглянув справу в межах заявлених позовних вимог і ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Так, при розгляді справи по суті і ухваленні оскаржуваного рішення, районний суд прийняв до уваги, що жодного порядку користування житловим будинком з надвірними будівлями та земельною ділянкою ні між попередніми співвласниками, ні між нинішніми встановлено не було, ніяких договорів про користування між сторонами не укладалось. Судом також було прийнято до уваги й наявні конфліктні відносини між сторонами, що також не заперечувалось і самою відповідачкою, а тому було обрано І варіант розподілу житлового будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою, оскільки він передбачає повну ізоляцію співвласників, відповідає ідеальним часткам кожного співвласника і не потребує сплати грошової компенсації.

З аналізу норм ст.ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України вбачається, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Запропонований у висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 26.11.2014 p. II варіант розподілу житлового будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою є неприйнятним, оскільки:

він передбачає відступ від ідеальних часток співвласників, що тягне за собою необхідність сплати позивачами на користь відповідача грошової компенсації;

в загальному користуванні залишається земельна ділянка загальною площею 46 м.кв., що не забезпечить повної ізоляції сторін;

для потрапляння позивачам на виділену їм частину городу, необхідно буде обходити з вулиці, оскільки за цим варіантом прохід двором неможливий, що завдасть чималих незручностей.

Доводи апелянта стосовно порушення судом першої інстанції норм матеріального права при визначенні номерів квартир, що виділяються кожному співвласнику є безпідставними.

Адреса спірному житлового будинку була присвоєна не оскаржуваним судовим рішенням, а рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 271 від 24.04.2013 року «Про зміну та впорядкування адрес об'єктам нерухомого майна на території, що включена до меж міста Харкова», відповідно до якого с. Заїки включені до меж м. Харкова в Орджонікідзевському районі, а вул. Заводська перейменована на вул. Шиллінгера, житловому будинку № 17 присвоєно № 4, що відповідає вимогам Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Технічні паспорти, виготовлені станом на 03.03.2012 р. та 03.06.2014 p., а також висновок судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 26.11.2014 р. містять відомості, що спірний житловий будинок літ. «А-1» з прибудовою літ. «а» по вул. Шиллінгера в м. Харкові складається з квартири № 1 та квартири № 2.

У висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 26.11.2014 р. зазначено, що можливо здійснити поділ в натурі з технічної точки зору будинку № 4 по вул. Шиллінгера в м. Харкові з надвірними прибудовами у відповідності до долі кожного із співвласників, тобто ОСОБА_6 та ОСОБА_3 разом з ОСОБА_3 JI.O. на дві окремі ізольовані квартири № 1 та № 2 з господарськими будівлями.

В пункті 7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» мітиться роз'яснення, згідно якого при поділі житлового будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частину в будинку вона складає, а також які підсобні будівлі передаються власнику.

Таким чином, районний суд в оскаржуваному рішенні не присвоїв нову адресу спірному домоволодінню, а у відповідності до вимог діючого законодавства України - вказав конкретні приміщення, які виділяються кожному співвласнику.

Крім того, відповідно до п. 57 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.2013 р. право власності на об'єкт нерухомого майна, що утворився у результаті поділу, виділу частки з об'єкта нерухомого майна або об'єднання об'єктів нерухомого майна підлягає державній реєстрації і проводиться державним реєстратором органу державної реєстрації прав з видачею свідоцтва на кожний новостворений об'єкт нерухомого майна.

В п.10 вказаної постанови Кабінету Міністрів України зазначено, що документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є у тому числі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відсутність в судовому рішенні номерів квартир, які виділяються позивачам та відповідачці після розподілу домоволодіння позбавить реєстраційну службу можливості зареєструвати право власності за кожним співвласником та прописати точну адресу кожного співвласника.

Враховуючи положення Закону України «Про судовий збір», ст. 88 ЦПК України, суд першої інстанції вірно вирішив питання розподілу судових витрат.

Висновки рішення районного суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для скасування рішення при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1»єнко ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий -

Судді