АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №666/7830/14-ц Головуючий в І інстанції Рядча Т.І.
Провадження №22-ц/791/1488/2015 Доповідач: Прокопчук Л.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року червня місяця «10» дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Прокопчук Л.П.
Суддів:Лісової Г.Є.,
Бугрика В.В.
при секретарі:Предместніковій Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від «23» квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до фізичної особи підприємця ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором поставки,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 01 червня 2013 року між приватним підприємством «Віжес» і фізично особою підприємцем ОСОБА_6 був укладений договір поставки №244/13, згідно з яким ПП «Віжес» зобов'язалося поставляти товар, а ФОП ОСОБА_6 прийняти та оплатити його на протязі 7 діб.

Відповідачці згідно з видатковими накладними поставлено товар на загальну суму 2468,50 грн., однак оплату його вона здійснила лише частково, розмір недоплати складає 1128,32 грн.

Пунктом 5.3-5.3.4 договору передбачена відповідальність за невиконання умов договору у вигляді штрафу, а саме у разі затримки оплати понад 30 календарних днів покупець сплачує його у розмірі 100% від суми заборгованості за кожен день прострочення виконання зобов'язання.

Договором про відступлення права вимоги від 08.09.2014 року ПП «Віжес» відступило позивачу право вимагати від боржника сплати грошових коштів за несплачений товар у сумі 1128,32 грн. та штраф у сумі 2251,27 грн.

Позивач просив стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_6 на його користь всього 3379,59 грн. та витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 23 квітня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково.

Стягнуто з фізичної особи підприємця ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 заборгованість за поставлений товар у сумі 1128,32 грн. та неустойку в сумі 94,98 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з фізичної особи підприємця ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 88,17 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині розміру стягнутої неустойки, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив його скасувати і ухвалити нове, відповідно до заявлених вимог.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони повторно не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, що відповідно до вимог ст. 305 ЦПК України є підставою для розгляду справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що 01 червня 2013 року між привітним підприємством «Віжес» і фізичною особою підприємцем ОСОБА_6 укладено договір поставки №244/13, за умовами якого приватне підприємство зобов'язалося поставляти товар ФОП ОСОБА_7, а остання зобов'язувалася здійснювати оплату за товар на протязі 7 діб.

Підтверджено, що за 6 видатковими накладними від 16.06.2014 року, 09.07.2014р. (2) та 18.07.2014р. (3) фізична особа підприємець отримала товар на загальну суму 2468,50 грн., частково за нього відповідачка розрахувалася, залишок не сплачених грошових коштів складає 1128,32 грн.

З вказаною сумою заборгованості відповідачка погодилася і, виходячи зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_5, апелянт також не оспорює в цій частині судове рішення, тому колегією суддів воно не перевірялося.

Що стосується рішення суду в частині стягнення з відповідачки неустойки у розмірі 94,98 грн., то в цій частині колегія вважає його незаконним, виходячи з такого.

Відповідно до пункту 5.2 договору поставки в разі затримки розрахунку покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період прострочення зобов'язання, від неоплаченої суми за кожен день затримки розрахунку.

Сторони договору також передбачили пунктами 5.3-5.3.4, що крім нарахування пені, в разі затримки оплати, постачальник має право нарахувати, а покупець зобов'язаний сплатити штраф в наступних розмірах:

5.3.1 - при простроченні до 10 календарних днів - 10% від суми заборгованості;

5.3.2 - при простроченні понад 10 календарних днів до 20 календарних днів - 30%, від суми заборгованості;

5.3.3 - при простроченні понад 20 календарних днів до 30 календарних днів - 50%, від суми заборгованості;

5.3.4 - при простроченні понад 30 календарних днів - 100%, від суми заборгованості.

Стягуючи з відповідачки пеню згідно з пунктом 5.2 договору, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивач з такими вимогами не звертався.

Із позовної заяви ОСОБА_5 вбачається, що він просив стягнути з відповідачки штраф за спрострочення виконання грошового зобов'язання, що передбачено пунктом 5.3.4 договору поставки.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Підтверджено, що відповідачка за поставлений товар не сплачувала за нього постачальнику понад 30 календарних днів.

Як згідно з ч.2 ст. 549 ЦК України, так і пунктом 5.3.4 договору поставки розмір штрафу не залежить від кількості днів прострочення виконання зобов'язання, а залежить від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання та встановленого розміру відсотків.

Оскільки сума невиконаного відповідачкою зобов'язання складає 1128,32 грн., то відповідно штраф у розмірі 100% від цієї суми заборгованості становить 1128,32 грн.

За встановленого постановлене судом першої інстанції рішення в частині стягнення з ФОП ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 пені в сумі 94,98 грн. слід скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги останнього задовольнити частково, стягнувши з ФОП ОСОБА_6 на його користь штраф у сумі 1128,32 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦК України підлягають перерозподілу і судові витрати, рішення в цій частині - зміні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, в силу ст.ст. 526, 549 ЦК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 23 квітня 2015 року в частині стягнення з фізичної особи підприємця ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 неустойки в сумі 94,98 грн. скасувати і ухвалити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 штраф у сумі 1128,32 грн.

Рішення суду в частині стягнення з ФОП ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 88,17 грн. витрат по сплаті судового збору змінити, збільшивши вказану суму до 243,60 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис)

Судді: (два підписи)

З оригіналом згідно:

Суддя: Л.П.Прокопчук