Справа № 760/7780/15-ц
Провадження № 4-с/760/90/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2015року Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Усатової І.А.

при секретарі - Здорик Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві, відділ державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з скаргою на дії державного виконавця в порядку ст. ст. 383-387 ЦПК України.

Скарга мотивована тим, що 04.12.2014 року старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Махова Д.А. винесла постанову про стягнення з боржника (ОСОБА_1) виконавчого збору в розмірі 986788,13 грн. у виконавчому провадженні № 30064654 в зв'язку з тим, що стягувачу за його заявою на підставі постанови про повернення виконавчого документа від 04.12.2014 року, в порядку п. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» був повернутий виконавчий лист.

Крім того, скаржниця посилається на те, що державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Маховою Д.А. при винесенні постанови про стягнення з боржника (ОСОБА_1) виконавчого збору в розмірі 986788,13 грн. від 04.12.2014 року було порушено вимоги п. 7 ч. 2 ст. 17, ст. 22, ч. 1, 3 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», а саме державним виконавцем порушено строк винесення постанови та пропущено строк для її пред'явлення, виходячи з того, що ОСОБА_1 протягом семи днів з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 30064654 (тобто з 22.11.2011р.) самостійно не виконала судове рішення у строк до 29.11.2011р., а тому державний виконавець мав винести постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору ще наприкінці листопада 2011 року, коли виконавчий лист, який є виконавчим документом, вперше надійшов державному виконавцю, а не 04.12.2014 року, і пред'явити до виконання протягом року з моменту, коли вона мала бути винесена державним виконавцем, тобто не пізніше 29 листопада 2012 року.

Таким чином, скаржниця вважає, що постанова про стягнення з неї виконавчого збору в розмірі 986788,13 грн. у виконавчому провадженні № 30064654 винесена з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження», наслідком чого є порушення її майнових прав, а тому повинна бути визнана неправомірною та скасована.

20.04.2015 року ухвалою судді відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду.

04.09.2015 в судому засіданні державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Маховою Д.А. проти задоволення скарги заперечувала в повному обсязі посилаючись на те, що при винесенні оскаржуваної постанови вона діяла в межах повноважень передбачених Інструкцією про проведення виконавчих дій та враховуючи положення ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», а тому підстави для визнання неправомірною та скасування постанови про стягнення з божника виконавчого збору в розмірі 986788,13 грн. у виконавчому провадженні № 30064654 від 04.12.2014 року, відсутні.

Представник заявника в судовому засіданні доводи викладені в поданій скарзі підтримав і просив суд її задовольнити.

16.11.2015 року представник Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві, представник відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києвів судове засідання не з'явились, проте їхня неявка не є перешкодою для розгляду скарги згідно положень ч. 2 ст. 386 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника заявника, приходить до висновку про те, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 20.08.2011 року Солом'янським районним судом міста Києва було ухвалено рішення, яким задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2008-3/DC відновлювальної кредитної лінії від 29.08.2008 року в сумі 9 867 881,28 грн.

На виконання зазначеного рішення, 24.10.2011 року Солом'янським районним судом міста Києва було видано стягувачу - ПАТ «БМ Банк» виконавчий лист № 2-4684/11, який відповідно до ст. 14 ЦПК Україниє обов'язковим на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Судом встановлено, що 18.11.2011 року державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Маховою Д.А. було винесено постанову ВП № 30064654 про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа Солом'янського районного суду міста Києва № 2-4684/11 від 24.10.2011 року.

Згідно зазначеної постанови, боржнику надано строк для самостійного добровільного виконання постанови у семиденний строк з моменту отримання постанови.

01.12.2011 року державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Маховою Д.А. було винесено постанову ВП № 30064654 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

З матеріалів справи вбачається, що в зв'язку з тим, що боржником не було виконано самостійно постанову державного виконавця від 18.11.2011 року ВП № 30064654, державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Маховою Д.А. 23.05.2012 року був зроблений виклик боржника, на який останній не з'явився.

29.05.2013 року державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Маховою Д.А. було винесено постанову про розшук майна боржника.

27.12.2013 року державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Маховою Д.А. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, в зв'язку з не виявленням майна боржника.

Постановою про результати перевірки виконавчого провадження начальника відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві від 25.01.2014 року визнано незаконною та скасовано постанову державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Махової Д.А. про повернення виконавчого документа стягувачеві від 27.12.2013 року.

Також, зазначеною постановою, було зобов'язано державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Махову Д.А. привести виконавче провадження у відповідність до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

27.01.2014 року державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Маховою Д.А. було винесено постанову про відновлення виконавчого провадження на підставі виконавчого листа Солом'янського районного суду міста Києва № 2-4684/11 від 24.10.2011 року.

В зв'язку з тим, що боржником не було виконано самостійно рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 20.08.2011 року, державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Маховою Д.А. 05.02.2014 року був зроблений виклик боржника, на який останній не з'явився.

28.02.2014 року державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Маховою Д.А. на адресу боржника була направлена вимога від 27.02.2014 року, яка особисто була вручена боржнику 07.03.2014 року (а.с. 119).

Проте, зазначена вимога залишилась без задоволення та відповідного реагування.

02.12.2014 року Публічне акціонерне товариство «БМ Банк» звернулось до начальника відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві з заявою про повернення виконавчого документа без виконання та просило вжити заходи щодо скасування арешту майна боржника.

На підставі, поданої заяви стягувача, 04.12.2014 року державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Маховою Д.А. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, постанову про стягнення боржника виконавчого збору та постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій.

Крім того, постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві від 04.12.2014 року, було виділено в окремі виконавчі провадження постанову про стягнення з боржника виконавчого збору та постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій.

08.12.2014 року державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Маховою Д.А. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по стягненню з боржника виконавчого збору в розмірі 986788,13 грн. на користь держави.

18.12.2014 року державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Маховою Д.А. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та направлення виконавчого документа (постанова про стягнення з боржника виконавчого збору № 30064654 від 04.12.2014 року), враховуючи положення ч. 2 ст. 21 Законом України "Про виконавче провадження" за належністю до відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві.

03.02.2015 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 986788,13 грн.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ч. 2 ст.25 Закону України "Про виконавче провадження", у постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Таким чином, положення ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» визначає момент, з яким пов'язаний початок перебігу строку, наданого для добровільного виконання.

Частиною 1 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що уразі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону, для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Як встановлено судом та не заперечується і представником скаржника, що нею самостійно і в добровільному порядку не було виконано ні рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 20.08.2011 року ні постанову ВП № 30064654 від 18.11.2011 року.

Оскільки, в зв'язку з тим, що боржник у визначений ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" строк самостійно не виконав ні рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 20.08.2011 року ні постанову ВП № 30064654 від 18.11.2011 року, то на підставі ч.1 ст.28 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Маховою Д.А. була винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору № 30064654 від 04.12.2014 року.

Проте, заперечуючи проти законності та обґрунтованості такої постанови скаржник стверджує те, що дії державного виконавця щодо її винесення є не законними, наслідком чого є порушення вимог п. 7 ч. 2 ст. 17, ст. 22, ч. 1, 3 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», а саме державним виконавцем порушено строк винесення постанови та пропущено строк для її пред'явлення, виходячи з того, що ОСОБА_1 протягом семи днів з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 30064654 (тобто з 22.11.2011р.) самостійно не виконала судове рішення у строк до 29.11.2011р., а тому державний виконавець мав винести постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору ще наприкінці листопада 2011 року, коли виконавчий лист, який є виконавчим документом, вперше надійшов державному виконавцю, а не 04.12.2014 року, і пред'явити до виконання протягом року з моменту, коли вона мала бути винесена державним виконавцем, тобто не пізніше 29 листопада 2012 року.

В свою чергу, суд не приймає такі твердження до уваги, виходячи з наступного.

В ч.1 ст.28 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений ч.2 ст. 25 Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Частиною 3 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю. При наступних пред'явленнях до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута при попередньому виконанні.

Суд зазначає, що державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Маховою Д.А. було винесено оскаржувану постанову не порушуючи вимоги ч. 3 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», виходячи з наступного.

Як встановлено судом, 27.01.2014 року державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Маховою Д.А. було винесено постанову про відновлення виконавчого провадження на підставі виконавчого листа Солом'янського районного суду міста Києва № 2-4684/11 від 24.10.2011 року, на підставі ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», в зв'язку з скасуванням начальником відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві 25.01.2014 року постанови державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Махової Д.А. про повернення виконавчого документа стягувачеві від 27.12.2013 року, через її незаконність та необґрунтованість.

Суд звертає увагу скаржниці на те, що відновлення виконавчого провадження - це продовження виконання вимог виконавчого документа державним виконавцем на забезпечення процесуальних гарантій стягувача, спрямованих на повне та правильне виконання рішення.

Проте, скаржницею здійснюється підміна понять «відновлення» на «поновлення», хоча відновлення виконавчого провадження необхідно відрізняти від його поновлення, що здійснюється після усунення обставин, які стали підставою для зупинення виконавчого провадження або при повторному пред'явленні виконавчого документа до виконання (в разі повернення виконавчого документа стягувачеві).

Отже, державним виконавцем оскаржувану постанову було винесено, хоча і після відновлення виконавчого провадження, що є продовженням виконання вимог виконавчого документа, але з дотриманням вимог ч. 3 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Разом з цим, Міністерство юстиції України Департамент державної виконавчої служби в листі від 07.09.2006 N 25-2/256/7 «Щодо строку винесення постанови про стягнення виконавчого збору» зазначило, що державний виконавець виносить постанову про стягнення виконавчого збору після пересвідчення в отриманні боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження та здійснення ним дій, спрямованих на добровільне виконання рішення та закінчення добровільного строку виконання рішення, але до початку здійснення примусового заходу, зокрема звернення стягнення на кошти боржника.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішення є звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника, вилучення в боржника і передання стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що державний виконавець не обмежений певною кількістю днів для винесення постанови про стягнення виконавчого збору вразі не вчинення боржником дій, спрямованих на добровільне виконання рішення та закінчення добровільного строку для виконання рішення, основною передумовою є лише наявність факту не виконання боржником самостійно рішення майнового характеру в строки визначені законом та до початку здійснення державним виконавцем примусового заходу в межах виконавчого провадження.

Оскільки, боржником заборгованість у добровільному порядку не погашена, примусові заходи визначені ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем не вчинялись до винесення оскаржуваної постанови, то дії державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Махової Д.А. щодо прийняття спірної постанови є обґрунтованими.

З огляду на викладене вище, не порушено і строк, визначений ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», для пред'явлення постанови про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору.

Крім того, суд відзначає, що перш за все при розгляді скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця суд має враховувати те, що принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду. Крім того, виконання рішення суду є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, дії державного виконавця щодо прийняття спірної постанови, узгоджуються з вимогами ЗУ «Про виконавче провадження».

Таким чином, посилання заявника на те, що державним виконавцем в частині прийняття постанови про стягнення з нього виконавчого збору порушено його майнові права, суд вважає безпідставним.

Згідно ч. 3 ст. 387 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 17, 25, 28, 31 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 383-388 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві, відділ державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві- відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: