Справа №469/373/15-ц 08.06.2015 08.06.2015 08.06.2015
Провадження №22-ц/784/1396/15
Провадження № 22-ц/784/1396/15 Головуючий першої інстанції: Старчеус О.П.
Суддя-доповідач апеляційного суду: Самчишина Н.В.
Ухвала

Іменем України

08 червня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних правах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Лисенка П.П., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання - Харитоновою І.В.,

за участі: відповідача ОСОБА_2, та її представника, який одночасно є представником ОСОБА_3, - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на ухвалу Березанського районного суду Миколаївської області від 15 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5, фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Носенко Олександр Володимирович, про визнання недійсним договору дарування та застосування наслідків недійсності правочину,

встановила:

08 квітня 2015 року ОСОБА_5, фізична особа - підприємець ОСОБА_6 звернулися з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування пансіонату «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований за адресою: АДРЕСА_1, як вчиненого під впливом обману, та застосування наслідків недійсності правочину.

Того ж дня позивачі подали заяву про забезпечення позову.

Ухвалою судді Березанського районного суду Миколаївської області від 15 квітня 2015 року вказану заяву задоволено. Постановлено з метою забезпечення позову накласти арешт на вказане нерухоме майно, що належить ОСОБА_3

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 посилаючись на те, що ухвала винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив її скасувати та скасувати вжиті заходи забезпечення позову.

В запереченнях на апеляційну скаргу, представник позивачів посилався на необґрунтованість її доводів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Положеннями ст. 152 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, в тому числі, і накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або у третіх осіб.

Як роз'яснено в пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 02 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що 24 січня 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, від імені якої діяв за довіреністю ОСОБА_8, укладений письмовий договір позички грошових коштів, за яким ОСОБА_5 надав, а представник ОСОБА_2 - ОСОБА_8 отримав у позику 450 000 грн. до 24 січня 2014 року. Пунктами 5,6 цього договору сторони передбачили, що ОСОБА_5 у разі прострочення позичальником ОСОБА_2 строку повернення позики, має право вимагати повернення йому позики, зокрема передачу у рахунок погашення заборгованості пансіонату «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований за адресою: АДРЕСА_1. Позика у сумі 450 000 грн. отримана, проте у строк до 24 січня 2014 року не повернута. На даний час цивільна справа за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення боргу розглядається Приморським районним судом м. Одеси. Ухвалою цього ж суду від 05 вересня 2014 року було накладено арешт на вказане нерухоме майно, а ухвалою від 14 квітня 2015 року арешт знято, оскільки нерухоме майно за договором дарування від 01 серпня 2014 року ОСОБА_2 був відчужений ОСОБА_3 Крім того, 05 вересня 2013 року між ОСОБА_2 (орендодавцем), від імені якої діяв за довіреністю ОСОБА_8, та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_6 (орендарем) укладено договір оренди нежитлового приміщення вищезазначеного пансіонату строком на 2 роки 11 місяців.

Позивачі зазначали, що ОСОБА_2 неправомірно з метою уникнення відповідальності за неповернення позики, та, на їх думку, в порушення прав орендаря, переоформила право власності на вищезазначений пансіонат на ОСОБА_3 на підставі посвідченого нотаріусом договору дарування від 01 серпня 2014 року.

Перераховане свідчить, що існує спір про право власності на даний об'єкт нерухомого майна.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, позивачі посилались на можливість відчуження відповідачем ОСОБА_3 спірного майна. З метою недопущення цього, суд, не тільки міг, але й зобов'язаний був накласти арешт на належний відповідачу ОСОБА_3 об'єкт нерухомого майна.

З урахуванням викладених обставин та положень закону, суд, постановляючи оскаржувану ухвалу, обґрунтовано виходив з того, що невжиття заходів забезпечення вказаного позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно, може утруднити виконання рішення за даним позовом, за такого оскаржувана ухвала відповідає вимогам закону та не підлягає скасуванню.

Доводів, які б спростовували висновки суду щодо наявності підстав для забезпечення позову, апеляційна скарга не місить.

Зокрема, представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4, фактично лише посилається на безпідставність позовних вимог, заявлених до відповідачів, що не підлягає оцінці при вирішенні питання про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 312, 315 ЦПК України , колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 відхилити, ухвалу Березанського районного суду Миколаївської області від 15 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: