Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Кострицький В.В.
Справа № 2-478/04
Провадження № 22ц/782/222/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого судді Кострицького В.В.

суддів Карайван Т.Д., Стахової Н.В.

при секретарі Веселов С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі апеляційного суду Луганської області у місті Сєвєродонецьку апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3

на рішення Троїцького районного суду Луганської області від 21 травня 2004 року

у цивільній справі за заявою ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

встановила:

В травні 2004 року ОСОБА_4 звернулася до Троїцького районного суду Луганської області з заявою про визнання за нею права власності на земельні сертифікати, видані на імя ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 21 травня 2004 року позовні вимоги ОСОБА_4 було задоволено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до апеляційного суду Луганської області з апеляційною скаргою на нього. Апелянти просили скасувати рішення Троїцького районного суду Луганської області, посилаючись на те, що рішення суду ухвалено з грубим порушенням норм цивільного та цивільного процесуального законодавства.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь у справі, розглянувши справу у межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів вважає апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п.п.1,2,3 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити рішення його без змін, скасувати рішення і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог або змінити рішення.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.309 ЦПК України, підставами для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Відповідно до вимог ст. ст.11,213 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно із законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним нормам процесуального права рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом встановлено, що заявниця звернулася в суд з заявою про визнання права власності на земельну частку в порядку спадкування, посилаючись на те, що після смерті її двоюрідних дядька і тітки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, інших спадкоємців окрім неї не залишилося, заповіту після себе вони не залишили. За життя вони отримали земельні сертифікати на земельну частку (пай), однак не оформили державні акти на них. Суд, посилаючись на ст. 1265 ЦК України від 16.01.2003 № 435-IV визнав за ОСОБА_4 прав власності на земельні сертифікати.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посилаються на те, що

вказане рішення винесене в порядку окремого, а не позовного провадження, оскільки про це свідчать матеріали цивільної справи №2-478/04, а саме ОСОБА_7 звернулась до Троїцького районного суду не з позовною заявою, в якому повинні бути відповідачі, майнові вимоги, ціна позову, а з заявою, де заінтересованою особою названий Троїцький відділ земельних ресурсів, а держмито сплачено у розмірі 8 грн. 50 коп., яке справлялося на той період часу на підставі Декрету КМУ «Про держмито» саме в такому розмірі в справах окремого провадження на підставі п. е, ч. 1, ст. 3 Декрету (0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян).

При цьому, ОСОБА_7 не ставилося питання про встановлення факту родинних відносин зі спадкодавцями, або про поновлення строку на прийняття спадщини і будь яких доказів по справі не надано, а земельні сертифікати на ім'я ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не були предметом дослідження у суді, оскільки знаходилися у ОСОБА_8 до самого початку кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у шахрайстві. Зацікавленими особами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вказані не були, таким чином, у суду не було жодних підстав для визнання за ОСОБА_7 права власності на земельні сертифікати, видані на ім'я ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ОСОБА_4 приховала від суду наявність синів у померлих.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 не заперечувала того факту що їй було відомо про існування синів у ОСОБА_6, однак вона не знала про їх місцезнаходження.

Ухвалюючи нове рішення судова колегія виходить з того, що, позовні вимоги відносно визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування не можуть бути задоволені, тому що судом першої інстанції не в повному обсязі було встановлено обставини справи, обставини які мають значення для справи є недоведеними, висновки суду не відповідають обставинам справи . Ухвалюючи нове рішення судова колегія виходить з того, що в матеріалах справи відсутні документи звернення позивачки до нотаріуса (а.с.2-11), або підтверджуючи родинні відносини між позивачкою та родиною ОСОБА_6. Враховуючи наведене судова колегія вважає за необхідне скасувати рішення та ухвалити нове рішення яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Керуючись ст. 304, п.2 ч.1ст.307, ст.309, 316, 317, 319 , колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Троїцького районного суду Луганської області від 21 травня 2004 року скасувати.

Ухвалити нове рішення яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: