РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/18746/14-ц

пр. № 2/759/1008/15

13 травня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Борденюка В.В.,

при секретарі Трегубенку М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Київська міська рада, треті особи: ОСОБА_3, ЖБК «Екскаваторник», СТ «Червоний хімік» Дніпровського району міста Києва, ПН КМНО Захарченко В.В., Головне управління держземагенства у м. Києві, ОСОБА_5, про розподіл спадкового майна,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2014 року позивач звернувся до Святошинський районного суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_2, Київської міської ради, про визнання права власності на майно в порядку спадкування.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6, після смерті якої залишилось спадкове майно: квартира АДРЕСА_1; земельна ділянка АДРЕСА_2; житловий будинок АДРЕСА_3; земельна ділянка по АДРЕСА_3.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, письмовою заявою просив слухати справу у його відсутність.

У ході розгляду даної справи у судовому засіданні брав участь представник Київської міської ради, який не висловлював заперечень проти даного позову.

Представники третіх осіб - ОСОБА_3, ЖБК «Екскаваторник», СТ «Червоний хімік» Дніпровського району міста Києва, ПН КМНО Захарченко В.В., Головне управління держземагенства у м. Києві, ОСОБА_5 у судове засідання не з'явилися, направляли на адресу суду заяву, відповідно якої просили слухати справу у відсутність їх представників.

Суд, вислухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є такими, що підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

04 вересня 2013 року ОСОБА_6 заповіла все своє майно ОСОБА_7 та ОСОБА_2 у рівних частинах (а.с. 16).

Відповідно до Свідоцтва про смерть, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 17).

Після смерті ОСОБА_6 заведено спадкову справу №3/2014, зареєстровану в реєстрі за №55706408.

Згідно п. 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину. Обставини, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 179 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК) у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

З матеріалів спадкової справи №3/2014 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 вбачається, що 06.08.2014 ОСОБА_1 та ОСОБА_1 звернулися до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Захарченко В.В. із заявою про прийняття спадщини (а.с. 19).

Як вбачається з довідки, виданої ЖБК «Екскаваторник» від 05.12.2013 року, ОСОБА_6 повністю сплатила паєнакопичення за кооперативну квартиру АДРЕСА_1. Сума паєнакопичення склала 3 515,00 карбованців.

Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 роз'яснив, щ у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.07.2010 року вбачається, що ОСОБА_6 є власником житлового будинку АДРЕСА_3. (а.с. 23)

Земельна ділянка площею 0,1800 га, на якій розташований будинок АДРЕСА_3 також належала на праві власності померлій ОСОБА_6, що підтверджується Державним актом на право власності, виданим відділом Держкомзему у Попілянському районі Житомирської області та зареєстровано Миролюбівською сільською радою у Книзі записів реєстрації державних актів під № 00908 (а.с. 28).

Водночас, спірна земельна ділянка АДРЕСА_2, яку придбала ОСОБА_6 у ОСОБА_5 05 жовтня 1999 року, що підтверджується Договором купівлі-продажу від 05 жовтня 1999 року та зареєстровано приватним нотаріусом КМНО Гайдамака О.М. за № 2607 не зареєстрована у Київському міському управлінні земельних ресурсів.

У ході розгляду даної справи представник Головного управління державного земельного агентства у м.Києві надав пояснення суду про те, відомості про реєстрацію за ОСОБА_6 права власності на земельну ділянку АДРЕСА_2 за вказаним нотаріально посвідченим договором можуть бути відсутні у зв'язку із технічними причинами, пов'язаними із внесенням відповідної інформації щодо земельних ділянок до Поземельної книги; проти задоволення даного позову представник не заперечував і подав суду письмові пояснення аналогічного змісту.

Відтак, факт набуття за життя ОСОБА_6 (покупець) вказаної земельної ділянки за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу земельної ділянки від 05.10.1999 року, що був укладений з ОСОБА_5 (продавець), свідчить про наявність підстав для включення даного нерухомого майна до спадкової маси.

Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16 січня 2003 р. (далі по тексту - ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Відповідно до частини 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Зі змісту ст. 321 ЦК України вбачається, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Водночас, відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 "Про судову практику у справах про спадкування" та за нормою ч. 1 ст. 1258 ЦК України, справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України.

На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів.

Згідно ст. 182 ЦК України та ст. 3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 №1952-ІV, право власності на нерухомість підлягає обов'язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Зі змісту наявної у матеріалах справи постанови приватного нотаріуса КМНО Захарченко Вікторії Вікторівни про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.08.2014 року вбачається, що відмова спадкоємцям - ОСОБА_2 і ОСОБА_1 у посвідченні договору про поділ спадкового майна мотивована відсутністю у них оригіналів правовстановлюючих документів на вказане майно.

Як роз'яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування", якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Як позивач, так і відповідач, реалізували своє право на прийняття спадщини за законом після померлої ОСОБА_6, шляхом подачі відповідної спільної заяви нотаріусу про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк (за ст.1270 ЦК України - 6 місяців з часу відкриття спадщини, тобто за ч. 2 ст. 1220 ЦК України з дня смерті) і не здійснили відмову від прийняття спадщини.

Викладене свідчить про наявність підстав для задоволення вимог даного позову.

Керуючись ст. ст. 3, 57-61, 208, 209, 213, 214, 215, 218, 223 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (іпн - НОМЕР_1) право власності на 94/100 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 43,4 кв.м. у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_2 (іпн - НОМЕР_2) право власності на земельну ділянку АДРЕСА_2 у порядку спадкування після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_2 (іпн - НОМЕР_2) право власності на житловий будинок АДРЕСА_3, загальною площею 29,1 кв.м. у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_2 (іпн - НОМЕР_2) право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_3, площею 0,1621 га, у порядку спадкування після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду м.Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: