Справа № 509/1426/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року. Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

судді Курочки В.М.

при секретарі Задеряки Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Овідіополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за минулий час,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суд з позовом, у якому зазначила, що 22.08.1998 р. зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 Від шлюбу у неї та відповідача є діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 Стосунки між нею та відповідачем після народження молодшого сина погіршились і починаючи з середини 2009 року відповідач перестав надавати їй гроші на утримання дітей. 16.06.2010 р. вона надіслала на адресу відповідача листа курєрською доставкою з вимогою щодо його участі в утриманні дітей, але відповідач відмовився отримувати цей лист. 12.04.2013 р. вона звернулась до Овідіопольського районного суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей і рішенням цього суду від 26.04.2013 р. її позов був задоволений.

Посилаючись, що з 12.04.2010 р. до 12.04.2013 р. вона вживала заходів щодо отримання аліментів з відповідача на утримання дітей, але не змогла їх отримати у звязку з ухиленням відповідача від їх сплати, позивач просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти за минулий час, тобто за період з 12.04.2010 р. до 12.04.2013 р. по 1/3 частині усіх видів його місячного заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала.

Відповідач позов не визнав і пояснив, що до травня 2014 року проживав однією сімєю з позивачкою та дітьми і належній йому частині жилого будинку, у нього з позивачкою був єдиний бюджет, він утримував дітей та не ухилявся від цього.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності.

22.08.1998 р. сторони зареєстрували шлюб, від якого у них є діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8-10)

Рішенням Овідіопольського районного суду від 09.12.2014 р. шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 розірваний. (а.с. 15)

За позовом ОСОБА_1 рішенням Овідіопольського районного суду від 26.04.2013 р. з відповідача на користь позивачки були стягнені аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів його місячного заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину помісячно, починаючи з 12.04.2013 р. і до повноліття дітей. (а.с. 14)

З пояснень сторін, показань свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 судом встановлено, що позивач та відповідач проживали однією сімєю з дітьми до 09.05.2014 р., після чого позивач забрала дітей і пішла від відповідача до іншого місця проживання.

Свідки ОСОБА_6 і ОСОБА_7 показали, що їх син ОСОБА_2 та колишня невістка ОСОБА_1 проживали з ними в одному будинку до травня 2014 року, спільно утримували та виховували дітей, будь-яких претензій до відповідача щодо несплати ним аліментів позивач не заявляла.

Незважаючи на те, що рішенням Овідіопольського районного суду від 26.04.2013 р. за позовом ОСОБА_1 на її користь були стягнені аліменти на утримання дітей, починаючи з 12.04.2013 р., до примусового виконання виконавчий лист про стягнення аліментів позивач предявила тільки у серні 2014 року, тобто після припинення спільного проживання з відповідачем. Про стягнення заборгованості з аліментів за період з 12.04.2013 р. до дня предявлення виконавчого листа до виконання позивачка заяву до відділу державної служби подала лише 19.03.2015 р. Ця обставина на думку суду спростовує твердження позивачки про те, що з 2010 року відповідач не приймав участі в утриманні дітей і вона вживала заходи для стягнення з нього аліментів. (а.с. 19-20, 112)

З наданих відповідачем довідок з місць роботи слідує, що він постійно працює і його середня заробітна плата становила 4639 грн. (а.с. 17-18, 92-95)

Також з наданих позивачем письмових доказів слідує, що він купував продукти харчування, сплачував вартість навчання старшого сина на курсах. (а.с. 30-57, 82-87)

В той же час з довідки про доходи слідує, що заробітна плата позивачки у 2014 році становила 1600 грн. щомісячно і ця обставина спростовує твердження ОСОБА_1 що тільки вона особисто матеріально забезпечувала сімю. (а.с. 91)

Не приймає до уваги суд наданий позивачкою її лист відповідачу, датований 15.06.2010 р., про необхідність зміни його ставлення до утримання дітей тому, що цей лист не був отриманий відповідачем і докази того, що відповідач відмовився від його отримання відсутні.

Крім того, на бланку інформації про відправлення зазначено, що лист позивачки зданий для відправки відповідачу 16.06.2010 р. о 14 год. 30 хв., а відповідач в телефонній розмові відмовився від його отримання 17.06.2010 р. На зворотній стороні зазначеного бланку-повідомлення міститься посилання про те, що відправник дала згоду на обробку її персональних даних відповідно до Закону України від 01.06.2010 р. №2297-УІ «Про захист персональних даних». (а.с. 13)

Закон України від 01.06.2010 р. №2297-УІ «Про захист персональних даних» відповідно до офіційних відомостей вперше був опублікований в газеті «Урядовий кур'єр» від 07.07.2010 р. № 122, потім в журналі «Офіційний вісник України» від 09.07.2010 р., № 49; у журналі «Відомості Верховної Ради України» від 27.08.2010 р., № 34, і у газеті «Голос України» від 16.09.2010 р.№ 172. Тобто станом на 17.06.2010 р. цей Закон ще не був офіційно опублікований, відомості про нього не могли бути внесені до інформації про поштове відправлення, а наявна в цьому поштовому відправленні інформація свідчить, що цей бланк був виготовлений після 07.07.2010 р. і наміри позивачки надати суду завідомо неправдиві докази.

Також не приймає до уваги суд показання свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 про те, що відповідач ухилявся від утримання дітей і позивач вимагала від нього збільшення грошового внеску на утримання сімї у звязку з тим, що вони спростовуються наведеними вище доказами. Із показань цих свідків та пояснень самої позивачки слідує, що останню не влаштовував низький розмір заробітної плати відповідача, який працює викладачем вищих навчальних закладів. Крім того суд враховує, що свідок ОСОБА_4 знаходиться у дружніх стосунках з позивачкою, а свідок ОСОБА_5 є матірю позивачки і обоє вони зацікавленні у результатах розгляду справи на користь позивачки.

У звязку з наведеним суд приходить до висновку, що позивачка не надала суду доказів, що вона вживала відповідних заходів для одержання аліментів з ОСОБА_2 в період часу з 12.04.1010 р. до 12.04.2013 р., а останній ухилявся від їх сплати, а тому законні підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 10,11,209,212,214-215,218 ЦПК України, ст. 191 Сімейного Кодексу України,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за минулий час відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Овідіопольський районний суд протягом 10 днів з дня його оголошення.

Суддя: ОСОБА_8