Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 369/4930/15-ц
03.06.2015 року Києво - Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Дубас Т.В.
при секретарі Дідур М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,
Позивач ОСОБА_1 в травні 2015 року звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що рішенням Києво-Святошинського районного суду від 10.03.2009 р. з боржника ОСОБА_2 на його користь стягнуто 1800 грн.
18.09.2014 р. державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.
До цього часу відповідач по даному виконавчому провадженню не сплатив жодної копійки, а отже зобовязання не виконав.
Оскільки рішення суду від 10 березня 2009 р. не виконано, зобовязання між сторонами не припинилися, а отже вимоги позивача є обґрунтованими та такими, підлягають задоволенню не підставі положень ст.ст. 598-609 ЦК України.
Індекс інфляції за період з липня 2009 р. по грудень 2014 р. становив 147 %, що із боргу в 1800 грн., становить 2646 грн.
3 % річних за прострочений період складає 324 грн.
А отже загальна сума до стягнення складає 2 970 грн.
Тому позивач просив, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 970 грн. грошових коштів за прострочення виконання грошового зобовязання.
Позивач направив до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не зявився. Про день час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причин неявки суду не повідомлено.
За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, знаходить, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного.
Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як встановлено в судовому засіданні, 10 березня 2009 року рішенням Києво-Святошнського районного суду Київської області стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 1800 грн.
Постановою старшого державного виконавця від 18.09.2014 року відділу ДВС Києво-Святошинського РУЮ відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-723 виданого 27.03.2009 року Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 1800 грн.
На даний час рішення суду відповідачем не виконано, заборгованість перед позивачем не погашена.
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобовязальних відносин сторін договору, та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Стаття 60 ЦПК України визначає що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 індексу інфляції за період прострочення в розмірі 2646 грн. та 3 % річних за прострочений період в сумі 324 грн., що разом складає 2 970 грн.
Відповідно до ст. 88 ЦК України судові витрати суд покладає на відповідача.
Відповідно до ст.ст. 15, 16, 525, 526, 625, 1046, 1047, 1048 ЦК України, та керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 88, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 індекс інфляції за період прострочення в розмірі 2646 грн. та 3 % річних за прострочений період в сумі 324 грн., що разом складає 2 970 грн. (дві тисячі девятсот сімдесят гривень).
Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 243,60 грн. в дохід держави.
Заочне рішення може бути переглянуте судом який його ухвалив за письмовою заявою відповідача протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його оголошення.

Суддя Дубас Т.В.