Справа № 265/2981/15-ц
Провадження № 2/265/1499/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2015 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Ковтуненко О. В.,

при секретарі Бабенко А.Г.,

за участю представника третьої особи, Ралюк Я.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України без згоди батька,

третя особа - Служба у справах дітей Органу опіки та піклування Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради Донецької області,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3, в якому просить надати їй дозвіл на оформлення проїзного документу дитини, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, для виїзду за кордон, та надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, до досягнення дитиною шістнадцяти років.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона перебувала з відповідачем у сімейних відносинах без реєстрації шлюбу з 2007 року по жовтень 2009 року. ІНФОРМАЦІЯ_3 в них народився син ОСОБА_4, в свідоцтві про народження якого батьком зазначений відповідач, ОСОБА_3 Після припинення їх сімейних відносин син проживає з нею, вона самостійно займається його вихованням та утриманням. Відповідач матеріальної допомоги на дитину не надає, життям дитини не цікавиться. 26 жовтня 2010 року відповідач був засуджений Іллічівським районним судом міста Маріуполя Донецької області за ч. 4 ст. 187 КК України до позбавлення волі строком на шість років та на даний час відбуває покарання у Єнакієвській виправній колонії № 52 Донецької області, яка знаходиться на території, тимчасово не підконтрольній державній владі України. Зазначає, що у зв'язку з ситуацією, яка склалась на даний час у країні та в місті Маріуполі, проведенням антитерористичної операції, дитина протягом тривалого часу чує вибухи снарядів, що негативно відобразилось на психічному стані сина, та стані його здоров'я. Через наведені обставини вона бажає тимчасово вивезти сина до родичів, у Російську Федерацію. Однак у зв'язку з тим, що відповідач знаходиться у місцях позбавлення волі, на окупованій території, вона не має можливості отримати його згоду на виїзд дитини за кордон, та звертається до суду за захистом своїх прав та прав дитини.

09 червня 2015 року від позивачки надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій вона просила надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд з сином, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України без згоди та супроводу батька, строком до 01 вересня 2018 року. Справу просить розглядати за її відсутності, проти винесення заочного рішення заперечує.

Відповідач до суду не прибув, як вбачається з повідомлення Єнакіївської виправної колонії № 52, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, засуджений 26 травня 2010 року за ст.. 187 ч. 4 КК України, відбуває покарання у даній установі (місто Єнакієво, селище Оленівка Донецької області).

Представник третьої особи, Служби у справах дітей Органу опіки та піклування Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради Донецької області, Ралюк Я.П., діюча на підставі довіреності, не заперечувала проти надання дозволу на виїзд дитини за кордон, але строком на один рік, посилаючись на Порядок виїзду за кордон дітей громадян України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до змісту ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, передбачених ст. 61 ЦПК України.

Як вбачається з свідоцтва про народження, виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3, його батьками вказані батько - ОСОБА_3, мати - ОСОБА_2 (а.с.6).

Батьки у шлюбі між собою не перебували.

Згідно довідки житлово-комунального підприємства «Азовжитлокомплекс» від 13 травня 2015 року, дитина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає з матір'ю, ОСОБА_2, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14).

Згідно статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Частиною 3 статті 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ "Про порядок виїзду з України і в"їзду в Україну громадян України", Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231 (зі змінами).

Відповідно до п. 22 ч. 1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон.

Статтею 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та вищевказаною постановою Кабінету Міністрів України передбачено, що виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету України від 31 березня 1995 року № 231 визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально.

За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Враховуючи наведене, у разі відсутності згоди одного з батьків питання про виїзд неповнолітнього за кордон вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з'ясуванням питання про державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування дитини у цій державі, строку та мети виїзду.

Вироком Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 26 травня 2010 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, засуджений за ст. 187 ч.4, 69 КК України до шести років позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу з конфіскацією всього майна. Строк покарання обчислюється з 26 січня 2010 року (а.с.7-12).

Згідно повідомлення Єнакієвської виправної колонії-52 № 4380 (а.с. 13), ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, засуджений 26 травня 2010 року за ст. 187 ч. 4, 69 КК України до шести років позбавлення волі, відбуває покарання за адресою: місто Єнакієво, с. Оленівка Донецької області.

Отже приймаючи до уваги, що кримінально-виконавча установа, в якій відбуває покарання батько дитини, ОСОБА_3, розташована на території, яка тимчасово не підконтрольна державній владі України, позивачка позбавлена можливості отримати нотаріально посвідчену згоду відповідача на виїзд сина за кордон, але бажає вивезти дитину до родичів, до Російської Федерації, з метою оздоровлення та зміцнення її психічного стану, на строк до 01 вересня 2018 року.

За наведених обставин, суд вважає можливим надати позивачці дозвіл на тимчасовий виїзд з малолітнім ОСОБА_4 за межі України, до Російської Федерації, без згоди та супроводу батька, на строк до 01 вересня 2018 року.

На підставі ст. 33 Конституції України, ст. 313 Цивільного Кодексу України, Закону України від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ "Про порядок виїзду з України і в"їзду в Україну громадян України", Правил перетинання державного кордону громадянами України, Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, керуючись ст, 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України без згоди батька, задовольнити.

Дозволити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянці України, тимчасовий виїзд за межі України з малолітньою дитиною - сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянином України, до Російської Федерації, без згоди та супроводу батька дитини - ОСОБА_3, строком до 01 вересня 2018 року, який обчислювати з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області з розташуванням в місті Маріуполі через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя