Справа № 342/256/14-ц
Провадження № 22-ц/779/956/2015
Головуючий у 1 інстанції Корюкіна М.П.
Суддя-доповідач Пнівчук О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Беркій О.Ю., Соколовського В.М.

секретарів Турів О.М., Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПАТ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на рішення Городенківського районного суду від 15 квітня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Городенківського районного суду від 15 квітня 2014 року задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк».

В рахунок стягнення заборгованості за кредитним договором від 06.11.2007 року в розмірі 51367,93 дол. США, що складає 410429,77 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру загальною площею 61 кв.м. АДРЕСА_1, шляхом застосування процедури продажу вказаного предмета іпотеки з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на а нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати в розмірі 4019,40 грн.

На дане рішення представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначила, що суд першої інстанції при ухваленні рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не взяв до уваги, що у квартирі яка являється предметом іпотеки зареєстрована вона та її неповнолітні діти сини ОСОБА_9, 2001 року народження та ОСОБА_6 2003 року народження, права яких на законне користування вказаним житлом були порушені.

Договір іпотеки укладено сторонами без згоди органів опіки та піклування, хоча станом на час його укладення діти проживали в квартирі.

У зв»язку з цим, вважає апелянт, договір іпотеки є нікчемним, позовні вимоги позивача про звернення стягнення заборгованості за кредитним договором на предмет іпотеки є безпідставними.

Апелянт посилається також на порушення судом норм процесуального права та вважає, що справу розглянуто суддею, яка не мала права приймати участь в розгляді справи, та повинна була заявити самовідвід, що призвело до ухвалення упередженого та незаконного рішення.

Посилаючись на зазначені обставини апелянт просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк».

В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта ОСОБА_7, третя особа ОСОБА_2 підтримали доводи апеляційної скарги з наведених в ній мотивів.

Представник позивача ОСОБА_8 заперечила вимоги апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість висновків суду обставинам справи.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303, ч.ч.2,3 ст.213 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з положень Закону України «Про іпотеку», згідно яких у випадку невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотеко держатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Судом встановлено, що 06.11.2007 року між ПАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №IFG2GA, за яким останній отримав кредит у розмірі 35267,19 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 06.11.2027 року (а.с.13-15).

В порядку забезпечення виконання кредитних зобов'язань 15.11.2007 року ПАТ «ПриватБанк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір, згідно якого з метою повного та своєчасного виконання основного зобов'язання іпотекодавець (ОСОБА_2) передала банку в іпотеку нерухоме майно - 3-х кімнатну квартиру, загальною площею 61 кв.м., що знаходиться АДРЕСА_1 і належить іпотекодавцю на праві приватної власності (а.с.18-20).

Позичальник ОСОБА_3 належним чином не виконував кредитні зобов'язання, у зв'язку з чим станом на 20.01.2014 року за кредитним договором від 06.11.2007 року утворилась заборгованість у розмірі 51367,96 доларів США, з яких: 36647,61 доларів США - заборгованість за кредитом; 3999,83 доларів США - заборгованість по процентах за користування кредитом; 676,53 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 7568,07 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 31,29 доларів США - штраф (фіксована частина); 2444,60 доларів США - штраф (процентна складова), (а.с.7-9).

Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно п.п.15.7.1; 21 договору іпотеки іпотекодержатель (банк) має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані.

У випадку порушення кредитного договору позичальником або договору іпотеки іпотекодавцем іпотекодержатель направляє іпотекодавцю і позичальнику письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом тридцятиденного строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі почати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього договору.

З матеріалів справи вбачається, що листом від 12.12.2013 року №30.1.0.0/2-354 ПАТ «ПриватБанк» направило на адресу позичальника ОСОБА_2 та іпотекодавця ОСОБА_2 вимогу про повернення суми кредиту у повному обсязі, а також процентів, комісії та штрафних санкцій, нарахованих на день повернення кредиту, в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги. Крім того, попереджено, що у випадку невиконання або неналежного виконання порушеного зобов'язання у вказаний строк, ПАТ «ПриватБанк» зі спливом цього строку має намір продати предмет іпотеки, уклавши відповідний договір купівлі-продажу з будь-якою особою-покупцем, або звернути стягнення на предмет іпотеки у будь-який інший спосіб, передбачений законодавством України, кредитним договором або договором іпотеки (а.с.11,12).

Вказана вимога надсилалась рекомендованою поштою, однак була залишена поза увагою.

Враховуючи вказані обставини, а також вимоги Закону України «Про іпотеку» та умови іпотечного та кредитного договорів, колегія суддів приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог ПАТ «ПриватБанк».

Посилання апелянта на порушення судом першої інстанції прав неповнолітніх ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо користування житловим приміщенням, колегія суддів відхиляє з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що кредитний договір та іпотечний договір укладені 06.11.2007 року та 15.11.2007 року відповідно.

Як вбачається з довідки, виданої Городенківським сектором УДМС в Івано-Франківській області №13/718 від 01.04.2015 року (на яку вказує апелянт), ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрований з 27.11.2001 року за адресою - АДРЕСА_1; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований з 17.10.2003 року за тою ж адресою (а.с.120).

Аналогічна інформація наведена у копії будинкової книги для прописки громадян (а.с.117-119).

Отже, станом на момент укладення договору іпотеки неповнолітні діти - ОСОБА_2 та ОСОБА_6 були зареєстровані у спірній квартирі.

Згідно п.11.3 договору іпотеки, іпотекодержатель засвідчив, що на момент укладення цього договору на підставах, встановлених чинним законодавством, на предмет іпотеки може бути звернене стягнення.

Тим самим іпотекодавець зобов'язалась надати іпотекодержателю достовірну інформацію про зареєстрованих осіб (у тому числі і неповнолітніх) у житловому приміщенні, яке передається в іпотеку.

Як вбачається з довідки виконавчого комітету Городенківської міської ради №3493 від 01.11.2007 року, яку іпотекодержатель ОСОБА_2 представила банку при укладенні договору іпотеки на підтвердження обставини, визначеної п.11.3 договору іпотеки, за адресою - АДРЕСА_1 ОСОБА_2 проживає одна.

Відповідно до п.20 договору іпотеки, у випадку встановлення невідповідності дійсності відомостей, що містяться у цьому договорі, або порушення іпотекодавцем договірних зобов'язань, останній відшкодовує іпотекодержателю пов'язані з укладенням кредитного договору збитки у повному обсязі.

З врахуванням наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що факт надання іпотекодавцем при укладенні договору іпотеки іпотекодержателю недостовірної інформації про зареєстрованих неповнолітніх осіб не є підставою для відмови іпотекодержателю у захисті його прав.

Посилання апелянта на те, що справу розглянуто суддею, яка не мала права приймати участь в розгляді справи, що призвело до ухвалення упередженого та незаконного рішення не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені жодними належними доказами.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Городенківського районного суду від 15 квітня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча Пнівчук О.В.

Судді: Беркій О.Ю.

Соколовський В.М.