Справа № 209/2195/15-ц
Провадження № 2/209/1190/15
24 листопада 2015 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Решетник Т.О.,
при секретарі Золотих Л.М.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпродзержинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Дніпровський районний відділ у м. Дніпродзержинську Головного управління Департаменту міграційної служби України в Дніпропетровській області, Товариство з обмеженою відповідальністю Абонент ХХІ про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, та уточнивши свої позовні вимоги, просить: визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, що є підставою для зняття ОСОБА_3 з реєстраційного обліку по зазначеній квартирі та виключенням відомостей із особового рахунку на квартиру; визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, що є підставою для зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку по зазначеній квартирі та виключенням відомостей із особового рахунку на квартиру.
На обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що він, ОСОБА_1 зареєстрований та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3. Ця квартира складається з трьох житлових кімнат, житловою площею 37, 1 кв. м., та загальною площею 63,1 кв. м. Вищезазначена квартира надавалася йому для сімї з трьох осіб: дружини ОСОБА_2 та доньки ОСОБА_3 за рішенням виконавчого комітету № 231 від 02.04.1992року, ордер № 194 від 02.04.1992року. Крім нього, в квартирі також: зареєстровані і відповідачки у справі ОСОБА_2, з якою він знаходився у зареєстрованому шлюбі до 2002 року , і яка є його колишньою дружиною та матір'ю їх дочки ОСОБА_3, яка також зареєстрована в цій квартирі. Його дочка ОСОБА_4 вийшла заміж та змінила прізвище на ОСОБА_3. 31 липня 1998 року він, дочка ОСОБА_3 та дружина ОСОБА_2 приватизували вказану квартиру і отримали свідоцтво про право власності на житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_2 та стали співвласниками цього житла. Але у 2002 році після припинення сімейно-шлюбних відносин між ним та відповідачем ОСОБА_2, дружина разом із дочкою ОСОБА_3 добровільно залишили квартиру, забравши всі свої речі та особисті документи, та виїхали на інше місце проживання за межі України, де саме йому не відомо. З 2002 року відповідачі по справі у квартирі не мешкають без поважних причин, вони проживають за територією України, де мають постійне місце проживання, місце роботи. Інтересу до даної квартири відповідачі не проявляють, комунальні послуги не сплачують, поточних ремонтів у житловому приміщенні не проводять. На теперішній час у нього виникла необхідність звернутися до Управління праці та соціального захисту населення стосовно отримання субсидії на утримання житла та комунальних послуг. Він отримує маленьку пенсію і, станом на 01.05.2015 року, за новими тарифами на комунальні послуги не може сплачувати дані послуги. Він не бажає позбавляти права власності на квартиру його колишню дружину та дочку, але для отримання житлової субсидії, він вимушений вирішити питання щодо зняття відповідачів з реєстраційного обліку по спірній квартирі, що можливо тільки після визнання відповідачів в судовому порядку такими, що втратили право користування житловим приміщенням в спірній квартирі.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справи.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином відповідно до вимог ст.ст.74-76 ЦПК України, про поважність причин неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертались, а також не скористались правом надання заперечень проти позову.
Представник третьої особи - Дніпровського районного відділу у м. Дніпродзержинську Головного управління Департаменту міграційної служби України в Дніпропетровській області, в судове засідання не зявився, надали до суду заяву про розгляд справи без присутності їх представника, заперечень проти позову не мають.
Представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю Абонент ХХІ, в судове засідання не зявився, надали до суду заяву про розгляд справи без присутності їх представника, заперечень проти позову не мають.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У звязку з чим суд, з урахуванням згоди позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи та вирішити справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що квартира АДРЕСА_3 належить на праві приватної, спільної власності ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 31.07.1998 року Фондом комунальної власності м.Дніпродзержинська (а.с.10).
З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 з 25.08.1962 року по 30.10.2002 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.7).
У вищевказаній квартирі АДРЕСА_3, крім позивача ОСОБА_1, зареєстровані його колишня дружина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, а також дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується особовим рахунком № 250171 від 12.05.2015 року, виданим ТОВ Абонент ХХІ (а.с.13).
З матеріалів справи вбачається, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають за місцем своєї реєстрації, що підтверджується актом про не проживання від 14.04.2015 року, який затверджений начальником дільниці № 3 ТОВ Крона ОСОБА_5, і згідно якого відповідачі в спірній квартирі не проживають з 2002 року по теперішній час (а.с.14).
Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не зверталися на дільницю № 3 ТОВ Крона з заявами про перешкоди їм у проживанні за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, що підтверджується довідкою, виданою начальником дільниці № 3 ТОВ Крона (а.с.8).
За правилами ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб, розпоряджатися цією власністю на власний розсуд, і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів.
В судовому засіданні встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками житла, тому застосування до них вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України є безпідставним. Факт того, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають у квартирі, що належить їм, а також іншому співвласнику, яким є позивач по справі, не впливає на право відповідачів вільно, на власний розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, як це передбачено ст.319 ЦК України.
За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_4, що є підставою для зняття ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з реєстраційного обліку по зазначеній квартирі та виключення відомостей про них із особового рахунку на квартиру.
У відповідності з положеннями ст. 88 ЦПК України, у разі відмови в позові понесені позивачем судові витрати у справі відшкодування не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 57- 60, 88, 209, 212-215, 223-226, 232 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Дніпровський районний відділ у м. Дніпродзержинську Головного управління Департаменту міграційної служби України в Дніпропетровській області, Товариство з обмеженою відповідальністю Абонент ХХІ про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, - відмовити.
Заочне рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.ст. 223, 232 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська.
Суддя Т.О. Решетник