У х в а л а

іменем україни

27 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Касьяна О.П., Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Інститут репродуктивної медицини» про визнання наказу незаконним, витребування трудової книжки, зміну дати звільнення, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації за невикористану відпустку та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Інститут репродуктивної медицини» на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Інститут репродуктивної медицини» про визнання наказу незаконним, витребування трудової книжки, зміну дати звільнення, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації за невикористану відпустку та відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 19 березня 2015 року, позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ № 24-к від 02 червня 2014 року про звільнення позивачки з роботи за п. 4 ст. 40 КЗпП України, зобов'язано відповідача видати ОСОБА_4 трудову книжку та внести відомості про звільнення її з посади радника Генерального директора за власним бажанням 16 червня 2014 року за ст. 38 КЗпП України.

Стягнуто з ПрАТ «Інститут репродуктивної медицини» на користь ОСОБА_4 2 639 грн 09 коп. заборгованості по заробітній платі, 22 323 грн заборгованості по виплаті допомоги по тимчасовій непрацездатності, 75 600 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку, 75 600 грн середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, 10 886 грн 54 коп. компенсації за невикористану щорічну відпустку та 2000 грн на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення по суті спору, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, надавши належну оцінку обставинам справи, повно та всебічно з'ясувавши та встановивши їх, правильно виходив з того, що звільнення позивачки з роботи проведено відповідачем з порушенням вимог чинного законодавства під час її тимчасової непрацездатності та при звільненні з нею не проведено повного розрахунку.

Оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів, обґрунтовано викладених у мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно відхилити, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 березня 2015 року залишити без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Інститут репродуктивної медицини» відхилити, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.П. Касьян

В.П. Гончар

Д.О. Остапчук