АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/3666/13-ц Номер провадження 22-ц/786/1586/15Головуючий у 1-й інстанції Стрюк Л. І. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Бутенко С.Б., Панченка О.О.

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 31 березня 2015 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 31 березня 2015 року в задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 900 грн. 48 коп. судових витрат (за проведення судової-почеркознавчої експертизи).

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Зокрема посилається на те, що експертиза покладена в основу рішення проведена з порушенням науково-методичних рекомендацій та не виключає відповідальність позичальника по зобов'язанням кредитного договору, який ним неоспорений.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, на підставі поданої 26 червня 2006 року від імені ОСОБА_2 заяви до ЗАТ КБ «Приватбанк», було укладено кредитний договір №SAMDN3053, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 1300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Обґрунтовуючи підстави позову, банк посилався на те, що позичальник зобов'язання по кредитному договору належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 31 липня 2013 року утворилась заборгованість в розмірі 26945,11 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.

Заперечуючи отримання кредитної картки та користування коштами банку, представником відповідача було заявлено клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи.

Згідно висновку експерта науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Управління МВС України в Полтавській області №7 від 21 січня 2015 року підпис від імені ОСОБА_2 в графі : «Платежную карту и ПИН-код получил», що на зворотній стороні заяви від імені ОСОБА_2 від 21 листопада 2006 року про відкриття рахунку та отримання платіжної картки у ЗАТ КБ «Приватбанк» виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою з наслідуванням власному його підпису.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, посилаючись на положення ст.ст. 203, 215 ЦК України та роз'яснення Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», встановив факт неотримання відповідачем платіжної карти та ПІН-коду та дійшов висновку про наявність підстав для визнання договору недійсним внаслідок відсутності волевиявлення власника на вкладання такого правочину, який в подальшому ним не був схвалений.

З вказаним висновком не може погодитись колегія суддів з наступних підстав.

За змістом ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Як вбачається з матеріалів справи предметом та підставою позовних вимог банку є стягнення заборгованості внаслідок неналежного виконання позичальником своїх кредитних зобов'язань.

Інших позовних вимог, в тому числі і про визнання правочину - кредитного договору недійсним (неукладеним та т.і.) по справі не заявлено, позаяк відповідачем не використано право на пред'явлення зустрічного позову з аналогічними вимогами.

Розглядаючи позов про стягнення кредитної заборгованості, суд першої інстанції порушив принцип диспозитивності та вийшов за межі заявлених ПАТ КБ «Приватбанк» вимог, фактично розглянувши при цьому питання недійсності кредитного договору при відсутності таких вимог та безпідставно ототожнив такі процесуальні поняття як «заперечення відповідачем позовних вимог» та «пред'явлення відповідачем зустрічного позову».

Таким чином, суд першої інстанції не визначився з характером спірних правовідносин, не з'ясував фактичних обставин справи, не дав правової оцінки обставинам, які свідчать про факт використання кредитної картки впродовж 2006-2008 років, чим допустив порушення вимог статей 213, 214 ЦПК України.

Зазначені процесуальні помилки призвели до невірного вирішення справи, а відтак наявні підстави для скасування судового рішення з підстав, визначених п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України та постановлення нового рішення про задоволення позову з наступних підстав.

Згідно ст. 509 ч.1 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено обов'язковість виконання зобов'язання належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Пунктом 6.5 Умов надання банківських послуг, які є складовою кредитного договору, передбачено відповідальність клієнта погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплати комісії на умовах передбачених договором

Колегією суддів встановлено, що позичальником ОСОБА_3 фактично не заперечується сам факт укладання між ним та банком 26 червня 2006 року кредитного договору №SAMDN30532З на підставі його заяви та не оспорюється наявність в ній власного підпису ( а.с. 7).

Крім цього, як вбачається з виписки його кредитного рахунку, починаючи з 21 листопада 2006 року і по 25квітня 2008 року (строк дії картки по 05/08) по кредитній картці проводяться операції, в тому числі по зняттю готівки як в банкоматах, так і в касах банку, оплата по картці в торгових мережах. Також має місце і неодноразове погашення кредитного боргу ( а.с. 117-127).

Крім іншого, колегією суддів звернуто увагу на те, що зняття грошових коштів здебільшого мало місце в банкоматі, розміщеному в 4 міській поліклініці, зважаючи при цьому на те, що відповідач є працівником автогосподарства управління охорони здоров'я.

Оцінюючи висновок судово-почеркознавчої експертизи, колегія суддів зауважує, що предметом дослідження останньої був підпис від імені ОСОБА_3 на зворотній стороні документа в графі «Платежную карту и ПИН -код получил» .

Між тим, експертом не досліджувався сам підпис в заяві в графі «клієнт», який передує графі «Платежную карту и ПИН - код получил», а відтак стверджувати про факт не підписання позичальником такої заяви підстав не має.

Зважаючи на те, що сам кредитний договір є чинним, сторонами в передбаченому законом порядку не оскаржувався, він підлягає до виконання.

Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість по кредитному договору станом на 31 липня 2013 року становить 26945,11 грн. та складається з: 6003,06 заборгованість за кредитом, 19182,76 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 грн. штраф (фіксована частина) та 1259,29 грн. штраф (процентна складова).

За змістом ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язань в обумовлений сторонами строк.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За правилами ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі,зробленої до винесення ним рішення.

Зважаючи, на те, що в ході розгляду справи відповідачем не було заявлено про застосування позовної давності, колегія суддів не вирішує питання про наслідки її збігу.

За вказаних обставин, зважаючи на те, що відповідачем не спростовано факт неналежного виконання ним зобов'язань по кредитному договору, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст. 309, 314, 316, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 31 березня 2015 скасувати та постановити нове рішення про задоволення позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №SAMDN3053 від 26 червня 2006 року в розмірі 26945 грн. 11 коп., яка складається з: 6003,06 заборгованість за кредитом, 19182,76 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 грн. штраф (фіксована частина) та 1259,29 грн. штраф (процентна складова).

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подачі касаційної скарги.

С У Д Д І :

З оригіналом згідно.