У х в а л а

іменем україни

28 травня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

Кузнєцова В.О.,

суддів: Наумчука М.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ключове рішення» про визнання правочину недійсним та повернення безпідставно набутих грошових коштів, за касаційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Ключове рішення» - Шуліки Аліни Володимирівни на рішення апеляційного суду Полтавської області від 04 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У-'

травні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 01 березня 2010 року між нею та Товариство з обмеженою відповідальністю «Ключове рішення» (далі ТОВ «Ключове рішення) був укладений попередній договір, відповідно до умов якого ТОВ «Ключове рішення» зобовязалося у строк до 01 січня 2020 року продати їй жиле приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, а вона щомісячно повинна сплачувати відповідачу грошові кошти в сумі 1 170 грн до укладення договору. Враховуючи те, що попередній договір нотаріально не посвідчений, не зареєстрований та не відповідає встановленій формі, позивач просила суд визнати його недійсним і стягнути з відповідача сплачені нею на виконання цього договору кошти в сумі 73 110 грн. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 ли <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2100/ed_2014_10_30/pravo1/T041618.html?pravo=1>стопада 2014 року в задоволенні п <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843302/ed_2014_10_30/pravo1/T030435.html?pravo=1>озову ОСОБА_2 до ТОВ «Ключове рішення» про визнання правочину недійсним та повернення безпідставно набутих грошових коштів відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 04 лютого 2015 року рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 листопада 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Ключове рішення» на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 58 500 грн. Вирішено питання про стягнення судового збору. У задоволенні позовних вимог про визнання попереднього договору від 01 березня 2010 року № 511недійсним відмовлено.

У касаційній скарзі представник ТОВ «Ключове рішення» - Шуліка А.В. порушує питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції із передачею справи на новий розгляд до цього ж суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 01 березня 2010 року між сторонами укладений попередній договір № 511_1_1.

Пунктами 1, 2, 5 договору визначено, що продавець (ТОВ «Ключове рішення») зобов'язується на умовах, зазначених у цьому договорі, у строк до 01 січня 2020 року продати покупцю (ОСОБА_2), а покупець зобов'язується купити у продавця жиле приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Сторони зобов'язуються не пізніше 01 січня 2020 року укласти нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу вказаного житлового приміщення.

На підтвердження дійсних намірів про наступне укладення договору купівлі-продажу та в забезпечення виконання свого зобов'язання щодо виконання попереднього договору покупець, з моменту підписання попереднього договору сплачує продавцю грошову суму в розмірі 1 170 грн щомісячно до укладення договору (а. с. 7)

Вказаний попередній договір нотаріально посвідчений не був.

Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України попередній договір укладається у формі встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

За правилами ст. 657 ЦК України, в редакції на час укладення договору, договір купівлі-продажу квартири укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

У разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору, такий є нікчемним (ст. 220 ЦК України).

Встановивши, що попередній договір купівлі-продажу житлового приміщення у встановленому законом порядку нотаріально не посвідчений, суд апеляційної інстанції правильно вважав, що такий є нікчемним, тому підстави для визнання його недійсним відсутні.

Згідно із ч. 3 ст. 635 ЦК України <nau://ukr/435-15|st635> зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України <nau://ukr/435-15|st546> виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 570 ЦК України <nau://ukr/435-15|st570> завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договорів купівлі-продажу будинку та частин земельних ділянок.

Оскільки договір купівлі-продажу квартири, який б за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладений не був, а сторони лише домовилися укласти такий договорів в майбутньому, передана відповідачу грошова сума в розмірі 73 100 грн, за мінусом 14 610 грн коштів сплачених позивачем за оплату комунальних послуг та орендної плати, тобто 58 500 грн, є авансом, який підлягає поверненню позивачу, тому висновок суду апеляційної інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення авансу за попереднім договором є правильним.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Ключове рішення» - Шуліки Аліни Володимирівни відхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 04 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: В.О. Кузнєцов

М.І. Наумчук