Справа № 522/6724/15-ц
Провадження № 2/522/5719/15
02 червня 2015 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Свяченої Ю.Б.
при секретарі Шеян І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, -
Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_1 та просить стягнути з відповідача на його користь суму понесених витрат в розмірі 50 000, 00 грн., витрат за послуги аварійного комісара в розмірі 903, 00 грн., а також суму судового збору у розмірі 509, 03 грн., посилаючись на те, що 22 вересня 2011 року близько 08 год. 30 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Opel», д/з 659-49 ОЕ, скоїв зіткнення з автомобілем «Skoda» д/з ВН 92-41 ВО, під керуванням ОСОБА_2, що призвело до нанесення механічних пошкоджень останньому автомобілю. Вина водія ОСОБА_1 в вищевказаному ДТП підтверджується Довідкою УДАІ ГУ МВС України в Одеській області від 22 вересня 2011 року та постановою Приморського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2011 року.
Також позивач вказує, що оскільки автомобіль «Opel», д/з 659-49 ОЕ, що належить ОСОБА_1, на момент вчинення ДТП не був застрахований, то згідно ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач сплатив на рахунок ОСОБА_2, якому належить на праві власності автомобіль «Skoda» д/з ВН 92-41 ВО, суму страхового відшкодування у розмірі 50 000, 00 грн. на його ремонт, а також витрати за послуги аварійного комісара на рахунок ФОП ОСОБА_3 в розмірі 903, 00 грн.
Позивач також звертався до ОСОБА_1 з відповідними листами щодо відшкодування ним виплаченого страхового відшкодування, однак відповідач ухиляється від виконання обов'язку щодо відшкодування шкоди.
Представник Моторного (транспортного) страхового бюро України у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем його реєстрації, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням про отримання відповідачем судової повістки.
Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності таких осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручено їм належним чином.
Зважаючи на викладене, вважається, що судовий виклик на 02 червня 2015 року ОСОБА_1 вручено належним чином.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Тобто, враховуючи неявку відповідача за даною цивільною справою, а також наявність відповідної заяви представника позивача про можливість винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.
Судом встановлено, що 22 вересня 2011 року близько 08 год. 30 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Opel», д/з 659-49 ОЕ, рухаючись по вул. Львівській в м. Одесі на перехресті рівнозначних доріг, не надав перевагу в русі автомобілю, який наближався праворуч, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Skoda» д/з ВН 92-41 ВО, під керуванням водія ОСОБА_2
Від даного зіткнення транспортний засіб ОСОБА_2 зазнав механічних ушкоджень у вигляді деформації переднього бамперу, передньої панелі кузова, капоту, решітки, переднього крила, лівої передньої двері, правого порога, передньої лівої стойки, заднього лівого крила, протертості на задньому бампері від обох лівих дисків коліс, пробиття переднього лівого колеса, розбиття лобового скла, лівої фари, лівого дзеркала, що було зафіксовано працівниками ДАІ та підтверджується відповідною довідкою від 22 вересня 2011 року виданою ОСОБА_2 та протоколом огляду транспортного засобу №09-042 від 28 вересня 2011 року.
Вина водія ОСОБА_1 в вищевказаному ДТП підтверджується також постановою Приморського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2011 року, якою відповідач був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
На момент вчинення ДТП автомобіль «Opel», д/з 659-49 ОЕ не був застрахований. Отже, відповідальною особою за завдані збитки є відповідач ОСОБА_1
Також судом встановлено, що автотранспортний засіб марки «Skoda» д/з ВН 92-41 ВО, що належить ОСОБА_2, в рамках дії Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» був застрахований ЗАТ «Міська страхова компанія», згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності № АА/0117443 строк дії якого з 05 квітня 2011 року по 04 квітня 2012 року.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.
Згідно ст. 29 вищевказаного Закону у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
У судовому засіданні встановлено, що розмір завданих збитків внаслідок ДТП від 22 вересня 2011 року згідно звіту №09-042 від 04 листопада 2011 року, складеного ФОП ОСОБА_3 складає без врахування ПДВ 66 363, 48 грн.
Згідно ч. 17 ст. 9 Закону «Про страхування» страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування.
Отже, податок на додану вартість не є прямим збитком, а тому не включався позивачем до суми регламентної виплати.
02 листопада 2011 року ОСОБА_2 повідомив про страховий випадок позивача, а 19 січня 2012 року звернувся до МТСБУ з відповідною заявою про відшкодування шкоди, завданої відповідачем внаслідок ДТП від 22 вересня 2011 року.
06 березня 2012 позивач направив на адресу ОСОБА_1 лист № 5463/3-2-05 про добровільне врегулювання спору з потерпілим. Однак відповідачем не була виплачена сума страхового відшкодування на користь ОСОБА_2
Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів Фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Таким чином, у звязку з настанням події, передбаченої ч. 1 ст. 41 вищевказаного Закону, МТСБУ 27 березня 2012 року здійснив виплату на рахунок ОСОБА_2 у розмірі 50 000, 00 грн. у рамках ліміту встановленого ст. 9 Закону України «Про страхування», що підтверджується наказом МТСБУ №975 від 26 березня 2012 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та відповідним платіжним дорученням №1409 від 26 березня 2012 року.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними тішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, якщо вона завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічне положення закріплено у ст. 27 ЗУ «Про страхування.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
За ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
На підставі ч. ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.
Таким чином, суд вважає доведеним факт того, що ОСОБА_1 повинен відшкодувати на користь позивача сплачену суму страхового відшкодування у розмірі 50 000, 00 грн.
У судовому засіданні також доведено, що позивач поніс додаткові витрати в розмірі 903, 00 грн., у звязку з залучення аварійного комісара відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що підтверджується відповідним платіжним дорученням №1186 від 14 березня 2012 року, наявним у матеріалах справи. Тому дані витрати також підлягають стягненню з відповідача на користь МТСБУ.
Крім того, у судовому засіданні доведено, що внаслідок невиплати ОСОБА_1 суми страхового відшкодування позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 509, 03 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь МТСБУ.
Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і доведеними позивачем та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.
На підставі вищевикладеного, та керуючись ст. ст. 22, 29, 40, 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 8, 9, 27 ЗУ «Про страхування», ст. ст. 509, 993, 1166, 1188 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 88, 208-209, 212-215, 218, 224-225 ЦПК України, -
Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: Ю.Б. Свячена