У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого - судді : Оніпко О.В., суддів : Хилевича С.В., Шеремет А.М.

секретар судового засідання - Шептицька С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду від 01 квітня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім»єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та про одержання права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з"явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів , -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду від 01.04.2015 р. в позові ОСОБА_2 відмовлено.

В поданій на рішення апеляційній скарзі позивачка вважає його незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом було встановлено факт проживання її та ОСОБА_4 після розірвання шлюбу з 26.10.1999 р. однією сім»єю, ведення ними спільного господарства.

Вона, як спадкоємець наступної черги за законом, матеріально забезпечувала, сплачувала комунальні платежі, купувала ліки, продукти. опікувалась ним, доглядала, оскільки він через свій вік та зловживання алкогольними напоями, не міг самостійно подбати про себе. За таких обставин, вона згідно з ч. 2 ст. 1259 ЦК України, може за рішенням суду одержати право на спадкування за законом разом з відповідачем батьком спадкодавця. Однак, судом не взято до уваги, що ОСОБА_4 протягом десяти років не працював, не міг сплачувати за квартиру та комунальні послуги, не мав коштів на лікування, харчування. Це підтверджує і той факт, що останній в березні 2012 р. лікувався протягом тривалого часу з діагнозом « вивих правої стопи в суглобі Шопара», отже перебував у безпорадному стані.

Також, суд критично оцінив покази свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, однак, у чому є їхня зацікавленість, не зазначив. Просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким встановити факт проживання її та ОСОБА_4 однією сім»єю без реєстрації шлюбу з 26.10.1999 р. до 09.02.2014 р. та надати їй право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду 1-ї інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді 1-ї інстанції, колегія суддів приходить до висновку про її відхилення, виходячи з наступного. ___________________________________________________________________________________________________________________ Головуючий у 1-й інст. Рудика Л.Д.

Провадження № 22ц/787/953/2015 Доповідач - Оніпко О.В.

06.10.2014 р. ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім»єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та про одержання права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що з ОСОБА_4, сином відповідача, перебувала у зареєстрованому шлюбі з 1988 р. по 26.10.1999 року. Після розірвання шлюбу вони продовжували проживати однією сім»єю, вести спільне господарство та підтримували подружні відносини.

09.02.2014 р. ОСОБА_4 помер, після його смерті відкрилась спадщина на ? частину квартири АДРЕСА_1. Вона прийняла спадщину, звернувшись із заявою до нотаріальної контори, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва, у зв»язку з чим, вона звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім»єю. Однак про прийняття спадщини після смерті сина до нотаріальної контори звернувся також і ОСОБА_3 Оскільки вона проживала разом із спадкодавцем, який за станом здоров»я у зв»язку із зловживанням алкогольними напоями, не міг про себе подбати, доглядала за ним та утримувала, а також здійснили обряд поховання, встановила пам»ятник на могилі, тобто, витратила власні кошти понад 8 тис. грн., тому на підставі ч. 2 ст. 1259 ЦК України, має право на спадкування разом із спадкоємцем першої черги, відповідачем. Просила позов задовольнити.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд прийшов до висновку про недоведеність ОСОБА_2 своїх позовних вимог і з такими висновками погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачка та ОСОБА_4 перебували у шлюбі з 22.04.1988 р. по 26.10.1999 р. та з 1994 р. проживали і були зареєстровані у ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 6-7).

Рішенням Рівненського міського суду від 18.09.2014 р., яким ОСОБА_2 відмовлено в позові до ОСОБА_3 про анулювання актового запису про розірвання шлюбу, встановлено, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було розірвано рішенням Рівненського міського суду від 04.10.1999 р. та 26.10.1999 р. позивачці видано свідоцтво про розірвання шлюбу .

14.02.2014 р. помер ОСОБА_4, що стверджується свідоцтвом серія 1-ГЮ № 156575 (а.с.10).

Після його смерті відкрилась спадщина на належну останньому на праві власності ? частину квартири АДРЕСА_2. Інша ? частина вказаної квартири належить ОСОБА_2, що стверджується свідоцтвом про право власності на житло від 10.11.2005 р. ( а.с. 11,12 ).

Згідно з вимогами ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 1259 цього Кодексу встановлено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідач ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4 та спадкоємцем 1-ї черги за законом після смерті останнього.

Згідно з листом Другої Рівненської державної нотаріальної контори від 12.03.2014 р. за № 353/02-14, відкрито спадкову справу на майно, належне ОСОБА_4

Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст.ст. 10,11,60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивачкою не надано доказів в обґрунтування своїх позовних вимог та не доведено її проживання з ОСОБА_4 після розірвання шлюбу між ними однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Доводи апеляційної скарги про те, що вона постійно проживала у спірній квартирі разом із спадкодавцем та оплачувала надані комунальні послуги, а також про відсутність у ОСОБА_4 постійного офіційного місця роботи, не доводить зазначених обставин і не свідчить про перебування ОСОБА_4 на її утриманні та про ведення ними спільного господарства. Крім того, ОСОБА_2 є співвласником вказаної квартири, яка є її місцем проживання, тому у відповідності до вимог закону, зокрема, ст. 360 ЦК України, зобов»язана брати участь у вказаних витратах.

Не доводять заявлених ОСОБА_2 позовних вимог і її посилання на те, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані, оскільки матеріали справи доказів щодо цього, як і щодо потреби ОСОБА_4 у сторонньому догляді, не містять,а епікриз № 5677 про перебування на лікування ОСОБА_4 з 15.03.2012 р. по 19.03.2012 р. у відділенні травматології і ортопедії ЦМЛ м. Рівне , таким доказом не є.

Не є такими доказами і пояснення свідків ОСОБА_5 (чоловіка похресниці позивачки), ОСОБА_6 (її племінника), які є зацікавленими у вирішенні спору на користь позивачки особами та які місцевий суд обґрунтовано не взяв до уваги, а також пояснення свідка ОСОБА_7, оскільки свідчення останніх про те, що ОСОБА_4 часто перебував у нетверезому стані, не є підставою для встановлення факту про проживання позивачки із спадкодавцем однією сім»єю, перебування останнього на її утриманні та ведення ними спільного господарства.

Інших належних та достовірних доказів в порядку вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України, ОСОБА_2 суду не надано.

У зв»язку з тим, що позивачкою не доведено тієї обставини, що вона у відповідності до ст. 1264 ЦК України, є спадкоємцем четвертої черги, є безпідставними і вимоги останньої про її право на спадкування разом із відповідачем , як спадкоємцем 1-ї черги за законом після смерті ОСОБА_4 на підставі ч. 2 ст. 1259 ЦК України.

Оскільки рішення ухвалено місцевим судом з дотриманням норм матеріального та процесуального права і доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, наведених у ньому, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду від 01 квітня 2015 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий

Судді: