пр. № 2/759/4843/15
25 листопада 2015 року Святошинський районний суд м.Києва
в складі: головуючого Морозова М.О.
при секретарі Самчик І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом Приватного підприємства «Енерго-Ресурс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди та нарахованих штрафних санкцій,
При цьому, посилається на те, що між сторонами по справі 06.12.2011 р. було укладено договір суборенди приміщення №06/12/2011-суб по 05.12.2013 р., після закінчення дії якого 06.12.2013 р. було укладено договір оренди приміщення №151/П-К по 05.11.2016 р.
- 27.02.2014 р. було сплачено 9450 грн., з яких 7217, 03 грн. було зараховано як сплата боргу орендаря за договором суборенди приміщення №06/12/2011-суб від 06.12.2011 р. на вказане приміщення, а різниця у розмірі 2232, 97 грн. як часткова оплата за грудень 2013 р., відповідно борг за грудень за договором оренди приміщення №151/П-К від 06.13.2013 р. складає 8485, 74 грн.;
Намагаючись вирішити спір шляхом досудового врегулювання, позивач направив відповідачу претензію №122 від 25.09.2015 р., що було отримано відповідачем 13.10.2014 р., та лист №28 від 26.02.2015 р. Жодних відповідей на вказані документи відповідач не надав і відповідно заходи досудового врегулювання спору не принесли жодних результатів.
Також п.3.5 договору передбачено, що суборендна плата не включає в себе вартість комунальних послуг та експлуатаційних витрат (водопостачання та водовідведення, електро-та теплопостачання).
Пунктом 3.6 встановлено, що усі витрати по утриманню та обслуговуванню суборендованого приміщення, зазначені у п.3.5. цього договору, сплачуються суборендарем згідно рахунків фактур, наданих орендарем.
За договором суборенди приміщення від 06.12.2011 р. додаткова заборгованість в розмірі 2760, 38 грн. за вказаними нижче рахунками: рахунок фактура №СФ-0000948 від 29.11.2013 р. на суму 1317, 91 грн., рахунок фактура №СФ-0000055 від 15.01.2014 р. на суму 1442, 47 грн.
Відповідно виникла додаткова заборгованість за договором оренди приміщення від 06.12.2013 р. в розмірі 8920, 70 грн. за такими рахунками:
- за грудень 2013 р. 890, 18 грн. (рахунок-фактура №СФ-0000054 від 15.01.2014 р.);
- за січень 2014 р. 986, 15 грн. (рахунок-фактура №СФ-0000158 від 28.02.2014 р.);
- за лютий 2014 р. 1416, 58 грн. (рахунок-фактура №СФ-0000249 від 18.03.2014 р.);
- за квітень 2014 р. 956, 06 грн. (рахунок-фактура №СФ-0000459 від 12.05.2014 р.);
- за травень 2014 р. 1972, 15 грн. (рахунок-фактура №СФ-0000507 від 16.06.2014 р.);
- за червень 2014 р. 929, 12 грн. (рахунок-фактура №СФ-0000638 від 17.07.2014 р.);
- за липень 2014 р. 1577, 78 грн. (рахунок-фактура №СФ-0000709 від 18.08.2014 р.);
- за червень-липень 2014 р. 192, 36 грн. (рахунок-фактура №СФ-0000949 від 19.11.2014 р.).
Отже, з урахуванням основного боргу за договорами, штрафних санкцій (пені) та комунальних (експлуатаційних витрат) загальна сума боргу складає 135660, 31 грн.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав.
Відповідач повторно в судове засідання не з'явилася, судові повістки з зазначенням часу, місця слухання справи їй направлялись по адресі, підтвердженій даними адресного бюро, звідки вони повертаються без вручення з позначками поштового відділення, що обслуговує зареєстроване місце проживання відповідача, - «за закінченням встановленого строку зберігання», тому суд, враховуючи думку представника позивача, матеріали та обставини справи, вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача згідно ст.ст. 74, 76, 169, 224 ЦПК України, провівши заочний розгляд справи.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав.
Судом встановлено, що між Приватним підприємством «Енерго-Ресурс» та ОСОБА_1 06.12.2011 р. було укладено договір суборенди приміщення №06/12/2011-суб по 05.12.2013 р., після закінчення дії якого 06.12.2013 р. було укладено договір оренди приміщення №151/П-К по 05.11.2016 р.
- 27.02.2014 р. було сплачено 9450 грн., з яких 7217, 03 грн. було зараховано як сплата боргу орендаря за договором суборенди приміщення №06/12/2011-суб від 06.12.2011 р. на вказане приміщення, а різниця у розмірі 2232, 97 грн. як часткова оплата за грудень 2013 р., відповідно борг за грудень за договором оренди приміщення №151/П-К від 06.13.2013 р. складає 8485, 74 грн.;
Намагаючись вирішити спір шляхом досудового врегулювання, позивач направив відповідачу претензію №122 від 25.09.2015 р., яка була отримана відповідачем 13.10.2014 р., та лист №28 від 26.02.2015 р. Відповідей на вказані документи відповідач не надав і відповідно заходи досудового регулювання спору не принесли жодних результатів.
Також п.3.5 договору передбачено, що суборендна плата не включає в себе вартість комунальних послуг та експлуатаційних витрат (водопостачання та водовідведення, електро-та теплопостачання).
Пунктом 3.6 договору встановлено, що усі витрати по утриманню та обслуговуванню суборендованого приміщення, зазначені у п.3.5. цього договору, сплачуються суборендарем згідно рахунків-фактур, наданих орендарем.
За договором суборенди приміщення від 06.12.2011 р. додаткова заборгованість в розмірі 2760, 38 грн. за рахунками: рахунок-фактура №СФ-0000948 від 29.11.2013 р. на суму 1317, 91 грн., рахунок-фактура №СФ-0000055 від 15.01.2014 р. на суму 1442, 47 грн..
Відповідно виникла додаткова заборгованість за договором оренди приміщення від 06.12.2013 р. в розмірі 8920, 70 грн. за такими рахунками:
- за грудень 2013 р. 890, 18 грн. (рахунок-фактура №СФ-0000054 від 15.01.2014 р.);
- за січень 2014 р. 986, 15 грн. (рахунок-фактура №СФ-0000158 від 28.02.2014 р.);
- за лютий 2014 р. 1416, 58 грн. (рахунок-фактура №СФ-0000249 від 18.03.2014 р.);
- за квітень 2014 р. 956, 06 грн. (рахунок-фактура №СФ-0000459 від 12.05.2014 р.);
- за травень 2014 р. 1972, 15 грн. (рахунок-фактура №СФ-0000507 від 16.06.2014 р.);
- за червень 2014 р. 929, 12 грн. (рахунок-фактура №СФ-0000638 від 17.07.2014 р.);
- за липень 2014 р. 1577, 78 грн. (рахунок-фактура №СФ-0000709 від 18.08.2014 р.);
- за червень-липень 2014 р. 192, 36 грн. (рахунок-фактура №СФ-0000949 від 19.11.2014 р.).
Отже, з урахуванням основного боргу за договорами, штрафних санкцій (пені) та комунальних (експлуатаційних витрат) загальна сума боргу складає 135660, 31 грн. (а.с.16-74)
Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Згідно ст. 774 ЦК України по договору піднайму (суборенди) застосовуються положення про договір найму (оренду).
Статтею 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Згідно ст. 762 ЦК України плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.
Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.
Згідно ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно ст. 611 ЦК України одним із правових наслідків порушення зобов'язання є сплата боржником неустойки.
Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.
Суд погоджується з розміром заборгованості відповідача, що зазначена в позові, й розрахунками про стан заборгованості, бо вони відповідають фактичним обставинам справи, і ці дані співвідносяться з доказами по справі (а.с.75-84, 108-147).
Відповідач за суборенду та оренду приміщення позивачу в установлені терміни орендну плату не проводила у повному обсязі, за компенсацію комунальних платежів та експлуатаційних витрат не оплачувала грошові кошти у вказані у позові періоди та розмірах, порушивши умови суборенди та оренди нерухомого майна по договорах від 06.12.2011 р., від 06.12.2013 р., і стягнення боргу повинно проводитись в судовому порядку.
З боку відповідача заперечень на позов не поступило і доказів у підтвердження таких заперечень також не надано, тому суд діє відповідно до вимог ст. ст 10, 60 ЦПК України на підставі тих доказів, що надані позивачем при подачі позову до суду та представником позивача в судовому засіданні.
В силу ст.88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати по справі в розмірі 1356 грн. 70 коп., виходячи з ціни позову, бо позивач по справі при подачі позову до суду сплатив судовий збір у цьому розмірі (а.с.85).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 530, 611, 612, 625, 629, 549, 551, 752, 762, 774 ЦК України, ст.ст.10, 60, 74, 76, 88, 169, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд-
Заочне рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особа, яка брала участь у розгляді справи, але була відсутня в судовому засіданні під час проголошення рішення, може подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя