Номер провадження: 22-ц/785/7894/15
Головуючий у першій інстанції Єршова Л. С.
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого - Сватаненка В.І.

суддів - Артеменка І.А., Черевка П.М.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 - «Про стягнення грошових коштів», за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 5 серпня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

13.06.2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зазначеним позовом, вимоги по якому у подальшому були збільшенні, по якому просила стягнути з відповідача 3 001 655,39 грн., з яких: 2 683 200 грн. - сума основного боргу, який еквівалентом 130000 доларів США та 318 455,39 грн. - 3% річних за користування грошима.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилалась на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 18.08.1983 року. 16.10.2009 року шлюб був розірваний за рішенням суду. Одночасно, 16.10.2009 року Приморським районним судом м. Одеси також була постановлена ухвала про визнання мирової угоди по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 поділ спільного майна подружжя. Відповідно до положень вказаної мирової угоди, ОСОБА_4 зобов'язався до 01.09.2010 року виплатити ОСОБА_3 130 000 дол. США, в якості компенсації вартості її частки у праві спільної сумісної власності на майно подружжя, передати ОСОБА_3 предмети домашнього побуту на загальну суму 30 000 грн.; ОСОБА_3 в свою чергу відмовилась на користь ОСОБА_4 від прав на спільне майно подружжя у вигляді 2/3 частин житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1; земельної ділянки загальною площею 0,0447 га за адресою: АДРЕСА_1; легкового автомобілю марки «Лексус 350», 2007 р.в., р/н НОМЕР_1.

ОСОБА_4 у встановлений строк не виконав свої зобов'язання за вказаною мировою угодою, у зв'язку з чим 10.09.2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений нотаріально посвідчений договір, відповідно до умов якого в мирову угоди були внесені зміни, згідно яким ОСОБА_4 зобов'язався виплатити ОСОБА_3 130 000 дол. США, в якості компенсації вартості її частки у праві спільної сумісної власності на майно подружжя до 01.06.2011 року. Однак у встановлені даним договором строки ОСОБА_4 свої зобов'язання не виконав.

Представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач до суду не з`явився, будучи сповіщеним належним чином, надав до суду заяву, в якій заперечував проти позовних вимог та просив слухати справу за його відсутності.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05.08.2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

17.08.2015 року ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу на вказане рішення районного суду, по якій просить рішення суду скасувати, ухвалити у справі нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні ним правовідносини.

Встановлено, що ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 18 серпня 1983 року.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2009 року шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був розірваний.

Крім того, 16.10.2009 р. Приморським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про визнання мирової угоди у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, поділ спільного майна подружжя (а.с. 7-8).

Згідно вказаної мирової угоди, ОСОБА_3 виділено130000,00 (сто тридцять тисяч) доларів США готівкою до 01 вересня 2010 року, як компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на майно; предмети домашнього побуту на загальну суму 30000,00 (тридцять тисяч) грн: спальний гарнітур «Мобила» республіки Молдова, рік випуску 1994, з натурального дерева, що складається з двоспального ліжка, двох приліжкових тумб, двостворчатої шафи, трюмо із дзеркалом і пуфика - всього 6 предметів, вартість - 2000,00 грн.; столовий гарнітур, виробництва республіка Румунія, рік випуску 1997, з натурального дубу, який складається із шафи для посуду, бару, двох комодів для постільної білизни - всього 6 предметів, вартість -3450,00 грн.; диван-ліжко із замші, червоного кольору, рік випуску 2008, вартість -4000,00 грн., холодильник «PHILIPS», білого кольору, рік випуску-1995, вартість 1700,00 грн.; кольоровий плазмовий телевізор «PHILIPS», рік випуску 2007, вартість 6800,00 грн.; домашній кінотеатр «PHILIPS», рік випуску 2007, вартість 3500,00 грн.; підставка під телевізор із ДСП зі скляними дверима, рік випуску 2006, вартість 500,00 грн.; кольоровий телевізор «LG», рік випуску 2004 вартість 1000,00 грн.; тостер «PHILIPS», рік випуску 1994 вартість 100,00 грн.; праска «Ellenberg», рік випуску 2007, вартість 100,00 грн.; фен «PHILIPS», рік випуску 2007, вартість 100,00 грн.; кухонний посуд - всього 120 предметів на суму 500,00 грн.; телефонний апарат «Sony», рік випуску 2004, вартість 250,00 грн.; швацька машина «GANOME MUEXCEL», рік випуску 2002, вартість 1000,00 грн.; вищеперераховане майно може бути отримане ОСОБА_3 у будь-якій час; виділено ОСОБА_4: 2/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами та огорожею №1-3 (свідоцтво про право власності на домоволодіння НОМЕР_3 від 19.04.2002 року), які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1; земельну ділянку загальною площею 0,0447 га (державний акт на право власності на землю від 20.11.2001 року), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1; легковий автомобіль марки «Лексус ES 350», тип - легковий седан, синього кольору, 2007 року випуску, державний реєстраційни номер НОМЕР_2, інші предмети домашнього побуту на загальну суму 30000,00 грн.

Ухвала не була оскаржена та набула законної сили.

У подальшому, 10.09.2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тітаренко О.С., р/н № 1249 (а.с. 9), у якому зазначано, що сторони уклали між собою мирову угоду про розподіл подружнього майна 07 жовтня 2009 року, ухвалену судом Приморського району міста Одеси 16 жовтня 2009 року, згідно якої після розподілу майна подружжя: 2/3 частини житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1; земельна ділянка, площею 0,0447 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1; легковий автомобіль марки «Лексус.ЕS 350», державний реєстраційний номер НОМЕР_2; борг по отриманим кредитам на загальну суму 154385, 50 (сто п'ятдесят чотири тисячі триста вісімдесят п'ять гривень 50 копійок) гривень та 286 870, 10 (двісті вісімдесят шість тисяч вісімсот сімдесят доларів США 10 центів) доларів США; предмети домашнього побуту на загальну вартість 30 000, 00 (тридцять тисяч) гривень, що переходять до ОСОБА_4, а 130 000,00 (сто тридцять тисяч) доларів США готівкою до 1 вересня 2010 року, як компенсацію замість частки у праві спільної сумісної власності на майно; предмети домашнього побуту на суму 30 000,00 (тридцять тисяч) гривень переходять до ОСОБА_3.

Також в договорі зазначено, що сторони домовились внести зміни до вищевказаної мирової угоди, а саме: ОСОБА_4 зобов`язаний виплатити готівкою ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 130000,00 (сто тридцять тисяч) доларів США до 01 червня 2011 року. ОСОБА_3 зобов'язується знятись з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 на протязі 10 днів, після отримання грошових коштів. З моменту отримання 130 000,00 (сто тридцять тисяч) доларів США, що буде підтверджено нотаріально посвідченим договором про розрахунок ОСОБА_3 втрачає право власності на спільне сумісне майно, а саме на: 2/3 частини житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1, земельна ділянка, площею 0,0447 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1; легковий автомобіль марки «Лексус ЕS 350», державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмета позову.

Враховуючи викладене, мирова угода за своєю правовою природою це договір, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах, погоджених сторонами. Мирова угода не призводить до вирішення спору по суті. Сторони не вирішують спору, не здійснюють правосуддя, що є прерогативою судової влади, а, досягнувши угоди між собою припиняють спір.

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 175 ЦПК України у разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі, закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди.

Мирова угода не має самостійної дії, як договір, у цивільно-правовому розумінні, оскільки порядок укладання, затвердження (визнання) і виконання мирової угоди передбачений положеннями цивільно-процесуального законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що не можливо змінити, розірвати мирову угоду, не заперечивши проти висновків суду про її визнання.

Ухвала суду про визнання мирової угоди є судовим рішенням, що визначено статтею 208 ЦПК України, тому є правильним висновок суду про те, що виходячи із змісту договору від 10 вересня 2010 року, сторони фактично внесли зміни до даної мирової угоди, визнаної судом, а нотаріус посвідчила цей договір, що є неприпустимим, оскільки по суті внесено зміни до судового рішення.

Судом також установлено, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11 березня 2013 року визнано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 130000,00 доларів США, що еквівалентно 1037400,00 грн., таким, що не підлягає виконанню, яка залишена без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15 травня 2013 року ( а.с.31-32).

Крім того, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15 травня 2013 року скасовано ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2009 року по справі про визнання мирової угоди та закриття провадження по справі № 2-10529/09 та питання передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 29-30).

Справа про поділ майна подружжя повторно розглянута Приморським районним судом м. Одеси та рішенням від 17 лютого 2014 року здійснено поділ майна між колишнім подружжям: визнано за ОСОБА_4 право особистої приватної власності на 2/3 частини домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що в цілому складається з одного житлового будинку під літ. «А», загальною площею 507,0 кв.м., житловою площею 126,8 кв.м.; визнано за ОСОБА_4 право особистої приватної власності на автомобіль марки «LEXUS ES 350», кузов НОМЕР_4, державний номер НОМЕР_2; визнано ОСОБА_3 такою, яка втратила право користування житловими приміщеннями в домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1; встановлено порядок виконання цього рішення, визначивши, що це рішення є підставою для відповідного уповноваженого органу державної влади негайно з набранням цим рішенням законної сили для зняття ОСОБА_3 з реєстраційного обліку місця проживання за адресою: АДРЕСА_1; позов ОСОБА_7 - задоволено частково; визнано за ОСОБА_7 право приватної власності на 1/3 (одну третю) частину земельної ділянки, площею 0,0298 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, обраховуючи її розмір від загальної площі цієї ділянки розміром в 0,0894 га; роз'яснено це рішення суду, вказавши, що площі земельних ділянок, що належать на праві власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, підлягають зменшенню на 1/3 частину відповідно, та складатимуть після набрання чинності цим рішення по 0,0298 га в кожного; позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виділення зі спільного майна подружжя частини предметів домашнього побуту - задоволено; визнано за ОСОБА_3 право власності на такі предмети домашнього побуту: спальний меблевий гарнітур «Мобила», виробництва Республіки Молдова, 1994 року випуску, з натуральної деревини, що складається з двоспального ліжка, двох приліжкових тумб, двостулкової шафи, трюмо із дзеркалом і пуфа, що разом складається з 6 предметів, вартість в 2000,0 грн.; столовий гарнітур, виробництва Республіка Румунія, 1997 року випуску, з натуральної деревини дубу, що складається із шафи для посуду, бару, двох комодів для постільної білизни, разом з шести предметів, вартість в 8 450,0 грн.; диван-ліжко із замші, червоного кольору, 2008 року випуску, вартість в 4 000,0 грн.; холодильник «PHILIPS», білого кольору, 1995 року випуску, вартість 1 700,0 грн.; кольоровий плазмовий телевізор марки «PHILIPS», 2007 року випуску, вартість 6 800,0 грн.; пристрій домашній кінотеатр марки «PHILIPS», 2007 року випуску, вартістю 3 500,0 грн.; підставка під телевізор із ДСП зі скляними дверцятами, 2006 рік випуску, вартістю 500,0 грн.; кольоровий телевізор марки «LG», 2004 року випуску, вартістю 1 000,0 грн.; тостер «PHILIPS», 1994 року випуску, вартістю 100,0 грн.; праска «Ellenberg», 2007 року випуску, вартістю 100,0 грн.; фен «PHILIPS», 2007 року випуску, вартістю 100,0 грн.; кухонний посуд, разом в кількості 120 предметів на загальну суму 500,0 грн.; телефонний апарат «Sony», 2004 року випуску, вартістю 250 грн.; швацька машина марки «GANOME MUEXCEL», 2002 року випуску, вартістю 1 000,0 грн., зобов'язавши ОСОБА_4 передати ці предмети ОСОБА_3; у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна, виділення частини житлового будинку, стягнення компенсації вартості частини спільного майна - відмовлено в повному обсязі, у задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

Таким чином, ухвалу суду про затвердження мирової угоди скасовано, питання поділу майна подружжя, у тому числі щодо стягнення з відповідача компенсації за частку у спільному майні, яку по суті і просить стягнути позивачка в даній справи, вирішено в іншому судовому процесі.

Станом на теперішній час вказане рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17.04.2014 року переглядається судом апеляційної інстанції.

Отже, посилання ОСОБА_3, на нотаріально посвідчений договір від 10.09.2010 року, як на підставу задоволення стягнення грошового зобов'зання - є безпідставним.

Одночасно, колегія суддів зазначає, що також вимоги ОСОБА_3 про стягнення 3% на річних на суму боргу відповідно до положень ст. 625 ЦК України не засновані на нормах матеріального права, виходячи із наступного.

Зобов'язання по мирової угоді про передачу грошових коштів не є грошовим зобов'язанням, наслідками невиконання якого передбачені ст. 625 ЦК України, оскільки даним законом регулюються зобов'язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення судового рішення. Крім того, з рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, так як вони виникають із актів цивільного законодавства, про що зазначено в ст. 11 ЦК України, оскільки рішення суду лише підтверджує наявність або відсутність правовідносин і вносить в них ясність і визначеність.

Також, колегія суддів зазначає про те, що передбачена ст. 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов'язання не застосовується до правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством, зокрема, до сімейних правовідносин.

Саме такий правовий висновок Верховного Суду України міститься в «Аналізі практики застосування ст. 625 ЦК України Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві», здійснений в 2013 році.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованих висновків про відсутність правових підстав для задоволення позову про позбавлення батьківських прав.

Апеляційна скарга не містить доводів, які мають бути підставами для скасування рішення суду.

Доводи апеляційної скарги є неспроможними, висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, є правильним по суті, відповідає вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України, підстави для його скасування та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 5 серпня 2015 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 1827 грн.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області В.І. Сватаненко

І.А. Артеменко

П.М. Черевко

25.11.2015 року м. Одеса