Єдиний унікальний номер 341/2063/15-ц
Номер провадження 6/341/44/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого - судді Юсип І.М.

секретаря судового засідання Король І.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Галицького районного управління юстиції про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина ОСОБА_1 за межі України,-

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець відділу Державної виконавчої служби Галицького районного управління юстиції звернувся до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1

В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що на виконанні у ВДВС Галицького РУЮ знаходиться виконавчий лист № 345/4349/14-ц від 17.11.2014 р.,виданий Калуським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання під час вагітності в розмірі 1000 грн. щомісячно з 23.10.2014 р. до народження дитини.

В поданні посилається на те, що ОСОБА_1 не виконує рішення суду в результаті чого заборгованість по виконавчому листу становить 6483,75 грн. Наявність в особи невиконаних зобовязань, покладених на нього судовим рішенням є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України.

Представник ВДВС у судове засідання не з'явився та подав суду заяву, в якій розгляд справи просить проводити у його відсутності.

Не з'явився в судове засідання і ОСОБА_1

Як вбачається із змісту матеріалів справи у відділі ДВС Галицького районного управління юстиції знаходиться виконавчий лист № 345/4349/14-ц від 17.11.2014 р., виданий на виконання рішення Калуського міськрайонного суду від 17.11.2014 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання під час вагітності в розмірі по 1000 грн. щомісячно починаючи з 23.10.2014 р. до народження дитини.

На час звернення з поданням до суду розмір заборгованості за вказаним виконавчим листом становить 6483,75 грн.

Статтею ст. 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 6 Закону України « Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України « передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а у громадянина України, який має паспорт, паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено у випадках, якщо, зокрема:

- діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання;

- до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України;

- він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Таким чином, Законом України « Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України « визначено підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон та способи здійснення таких обмежень, а саме - шляхом відмови у видачі паспорта або шляхом затримання чи вилучення паспорта.

Відповідно до п.18 ч.2 ст. 11 Закону України « Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно ч.1 ст. 377-1ЦПК , передбачено, що питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Скориставшись наданими йому законом повноваженнями, державний виконавець Галицького ВДВС звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 мотивуючи тим, що у останнього є невиконані зобов'язання щодо погашення заборгованості.

Як вбачається із змісту подання , підставою для обмеження боржнику у праві виїзду за межі України є наявність у нього невиконаного зобов'язання по погашенню заборгованості в сумі 6483,75 грн. визначеного виконавчим листом.

Однак таке твердження є недоведеним і передчасним та не свідчать про наявність достатніх підстав для застосування такого обмеження.

Аналіз наведених вище норм закону дає підстави для висновку, що суд має право встановити щодо боржника тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України лише за поданням державного виконавця, обов'язково погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби, за умови доведення та документального підтвердження факту ухилення боржника, який має паспорт для виїзду за кордон і з цією метою має намір та реальну можливість вибути за межі України, від виконання зобов'язань, покладених рішенням суду чи іншого органу (посадової особи). Таке обмеження може бути встановлено лише строком до виконання боржником своїх зобов'язань.

Окрім того, застосування таких обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції України та ст.313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що будь-які докази, які підтверджують надіслання ОСОБА_1 копії постанови про відкриття виконавчого провадження, в якій містяться вимоги про добровільне виконання зобов'язань, одержання ним усіх документів, що виносились у процесі виконання виконавчого провадження, як це передбачено вимогами ч.5 ст.25, ч.1 ст.31 ЗУ "Про виконавче провадження, а також докази того, що він ухиляється від виконання зобов'язань, відсутні. Крім цього, відсутні дані про вручення ОСОБА_1 викликів державного виконавця.

Таким чином, державним виконавцем не було доведено, що ОСОБА_1 відомо про його обов'язок сплатити борг, що виник внаслідок винесення судового рішення. Саме по собі посилання на заборгованість за виконуваним судовим рішенням за відсутності відповідних доказів не свідчить про цілеспрямоване ухилення боржника від виконання зобов'язання та наявність у нього паспорту і реальної можливості для виїзду за кордон з цією метою.

Окрім того, державним виконавцем не надано доказів того, що ним відповідно до ч.1 ст.11 ЗУ Про виконавче провадження було вичерпано весь передбачений перелік заходів щодо примусового виконання судового рішення або всі вони виявилися безрезультатними.

Наявність повідомлень Управління Пенсійного фонду України, податкової служби України, Калуського ВРЕВ при УДАІ УМВС в Івано-Франківській області,відділу Держземагенства не можуть свідчити про те, що державним виконавцем виконано всі необхідні заходи для примусового виконання вимог, які прямо передбачені виконавчим документом та ЗУ Про виконавче провадження.

Будь-яких доказів про те, що боржник чинив перешкоди в процесі опису та арешту майна чи при цьому приховав та відчужив майно в матеріалах подання немає.

Фактично в поданні та в долучених матеріалах стверджується тільки про наявність у боржника невиконаного зобов'язання, покладеного на нього судовим рішенням, що само по собі не доводить факту ухилення від виконання покладених на нього зобов'язань.

Закон чітко вказує на те, що для можливості встановлення заборони повинен мати місце факт ухилення від виконання, а не неможливість виконати рішення з інших причин (наприклад відсутність коштів або майна).

Сама по собі вказівка у поданні на ухилення боржника від виконання зобов'язань за судовим рішенням за відсутності відповідних доказів не свідчить про таке, а на час розгляду подання судом відповідні докази, в т.ч., про фіксацію фактів перешкоджання боржником держвиконавцям у виконанні їх обов'язків, не були надані.

За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального і процесуального права, суд вважає, що подання державного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України передчасне, оскільки наведені у ньому обставини і додані до нього документи не можуть бути в даному випадку визнані такими, що свідчать про умисне ухилення боржника від виконання судового рішення .

На підставі викладеного та керуючись ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України", ст. ст. 377-1 ЦПК України, п.18 ч.3 ст.11 Закону України Про виконавче провадження,суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання державному виконавцю відділу державної виконавчої служби Галицького районного управління юстиції про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1,жителя ІНФОРМАЦІЯ_2»а» /43 жителя - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її пр оголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя:ОСОБА_4