Справа № 276/1712/14-ц
Провадження по справі №2/276/68/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді: Криницького Л.В.

при секретарі Свиридок А.В.

за участю :

позивачки ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володарсько-Волинського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Новоборівського державного житлово-комунального підприємства, треті особи Державне підприємство « Коростенське лісомисливське господарство ЛМГ», територіальна громада в особі Новоборівської селищної ради про визнання недійсним розпорядження Новоборівського ДЖКП щодо приватизації та скасування свідоцтва про право власності на житло,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом в обгрунтування якого вказує, що 14 грудня 2005 року він придбав квартиру у двоквартирному будинку у громадян ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в АДРЕСА_1. Біля даного будинку розташований шлакоблоковий сарай розміром 12,5х5 м., який розділено на два рівних допоміжних приміщення розміром 6,25х5 м. кожне. Ці допоміжні приміщення надавалися для обслуговування квартир, де зберігалося тверде паливо, дрова, інвентар та інструменти. Тобто спосіб і порядок використання сараю дає підстави вважати його допоміжними приміщеннями.

Продавці квартири надали йому ключі від квартири і допоміжного приміщення(сараю), яким він користувався до того часу, поки відповідач у справі зірвала скоби з дверей сараю, винесла всі його речі на вулицю і заволоділа даним приміщенням.

Відповідачка сказала, що при приватизації квартири № 2 за вищевказаною адресою вона приватизувала повністю сарай, гараж, літню кухню.

Позивач вважає, що сарай не може бути приватизований виключно одним із власників квартири багатоквартирного будинку № 36 по вул.. Лісній, оскільки вони є допоміжними приміщеннями не для однієї квартири в багатоквартирному будинку, а для всіх квартир, які знаходяться в даному будинку.

Відповідно до Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду» не передбачений механізм передачі у власність громадян окремо допоміжних приміщень будинку шляхом приватизації, викупу, тощо, так і право власників квартир багатоквартирних будинків на розпорядження своєю часткою зазначених приміщень.

Свідоцтво про право власності на житло № 490 від 27.12. 2006 року на імя ОСОБА_3, яке видане бюро по приватизації житла Новоборівського житлово-комунального підприємства не містить вказівку чи посилання про

- 2 -

те, що крім приватизованої квартири АДРЕСА_2, до приватизації входить ще й сарай шлакоблоковий.

Будь-яких інших правовстановлюючих документів на сарай шлакоблоковий громадянка ОСОБА_3 немає.

Він вважає, що відповідно до чинного законодавства України всі власники квартир будинку № 36 по вулиці Лісній мають рівні права на користування допоміжними приміщеннями будинку.

Позивач вважає, що приватизувавши сарай, як орган приватизації, так і відповідач порушили чинне законодавство про приватизацію та його права на частину сараю шлакоблокового.

Позивач просить суд постановити рішення яким визнати недійсним розпорядження Бюро приватизації житла Новоборівського державного житлово-комунального підприємства № 490 від 27 грудня 2006 року в частині приватизації сараю шлакоблокового, деревинної літньої кухні та гаража шлакоблокового, які знаходяться в смт. Нова Борова, вул.. Лісна, Володарсько-Волинського району, скасувати свідоцтво про право власності на житло, яке знаходиться в АДРЕСА_3 яке видане на підставі розпорядження Бюро по приватизації житла Новоборівського державного житлово-комунального підприємства № 490 від 27 грудня 2006 року.

В судовому засіданні позивач та його представник заявлений позов підтримали та дали пояснення по суті заявленого позову, наголосивши, що при приватизації квартири № 2 у відповідачки не було дозволу на приватизацію допоміжних приміщень, а була лише довідка про вартість сараю, що лише згодом лісомисливське господарство надавало довідки із яких слідувало, що нібито ОСОБА_3 надавався дозвіл на приватизацію сараїв, літньої кухні. Якщо сарай, гараж, літня кухня не були допоміжними приміщеннями до будинку то яким чином відповідачам було надано дозвіл на їх приватизацію.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала та пояснила, що сарай шлакоблоковий, гараж, літня кухня приватизацію якого оспорює позивач не будувався для обслуговування будинку № 36 по вулиці Лісній в смт. Нова Борова. Сарай розташований на території лісництва та використовувався лісництвом для різних цілей, в тому числі лісництво у вказаному сараї тримало велику рогату худобу.. Покійний ОСОБА_9, який приватизував квартиру № 1, яку після його смерті успадкували його дочки ОСОБА_7, ОСОБА_8, які в свою чергу продали квартиру позивачу, при приватизації квартири не вирішував питання щодо приватизації сараю шлакоблочного чи інших приміщень крім квартири. Вказаний сарай продовжував перебувати на балансі лісництва. В 2006 році, коли вона, як працівник лісництва, вирішувала питання приватизації квартири АДРЕСА_4 то звернулась до керівництва ДП « Коростенське лісомисливське господарство» з проханням надати дозвіл на приватизацію сараю шлакоблокового, деревинної літньої кухні та гаража шлакоблокового. Вона отримала згоду і їй в органі приватизації видали відповідну довідку щодо приватизації квартири, сараю, літньої кухні та гаража. ДП « Коростенське лісомисливське господарство», надавши їй згоду на приватизацію, списало з балансу квартиру, сарай, літню кухню та гараж, що стверджується документами, які були досліджені в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до неї про визнання незаконного позбавлення права користування допоміжними господарськими будівлями. Вона вважає, що порядок приватизації нею квартири не порушений.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6 заявлений позов не визнали пояснивши, що ОСОБА_1 не приймав участь у приватизації квартири, що він її лише купив, а що він купив вказано в договорі купівлі-продажу. Біля будинку були і інші приміщення, які належали лісництву, але їх самовільно використовували мешканці будинку.

Один сарай на даний час стоїть напівзруйнованим, другий знесли. На час приватизації квартири ОСОБА_9, він не взяв дозвіл у власника на приватизацію приміщень, які розташовані біля будинку.

- 3 -

Представник Новоборівського ДЖКП заявлений позов не визнала та пояснила, що відповідно до Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду» допоміжні приміщення окремо не приватизовуються, а тому документи на їх приватизацію не видавались. Вона вважає, що приватизація проведена відповідно до законодавства України, яке регулювало приватизацію житлового фонду, окремі документи на приватизацію допоміжних приміщень не видаються, але в приватизаційній справі є довідки власника про те, що входить в приватизацію, де вказані і сараї.

Представник Коростенського лісомисливського господарство позов не визнав та пояснив, що будинок та сарай шлакоблоковий рахувались по обліках лісництва як два окремих обєкти. На яких підставах власники будинку, до приватизації, користувались сараєм шлакоблоковим йому не відомо і документальні відомості у нього відсутні. В лісомисливському господарстві відсутні відомості, що сарай шлакоблоковий передавався для обслуговування будинку № 36 по вул. Лісна в смт. Нова Борова, відсутні відомості, що при приватизації квартири № 1 ОСОБА_9, йому надавався дозвіл на приватизацію чи користування будь-якими іншим приміщеннями. Коли ж квартиру № 2 приватизовувала ОСОБА_3 то керівництвом лісництва їй було надано дозвіл на приватизацію сараю шлакоблокового у звязку з чим він, як і будинок були списані з балансу підприємства. На законних чи незаконних підставах їй надавались дозволи йому не відомо. Керівники лісомисливського господарства, які надавали дозволи на даний час не працюють.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб(співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно)

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст. 369 ЦК України співвласники майна, зо є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою.

Відповідно до ч.2 ст. 10 Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо

приватизації не підлягають.

В судовому засіданні встановлено, що підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні, що двоквартирний будинок, інвентарний номер 0209 , сарай шлакоблоковий, інвентарний номер 0210 по вул.. Лісній, 36 в смт. Нова Борова перебував на балансі ДП « Коростенське ЛМГ» і був його власністю.

27 травня 1997 року ОСОБА_9, з дозволу адміністрації ДП « Коростенське ЛМГ», приватизував квартиру № 1 у вищевказаному будинку і після смерті власника спадкоємці ОСОБА_10 та ОСОБА_8 продали вказану квартиру ОСОБА_1

- 4 -

В свідоцтві на право власності на житло та в матеріалах приватизації відсутні будь-які дозволи, довідки, які б свідчили, що власникам приватизованої квартири передавались будь-які допоміжні приміщення.

14 грудня 2005 року ОСОБА_1 відповідно до договору купівля-продажу придбав квартиру № 1 по вулиці Лісній в смт. Нова Борова.

В тексті вказаного договору відсутні згадування про будь-які сараї, гаражі та інші допоміжні приміщення до придбаної квартири, що свідчить про те, що предметом договору купівлі продажу була лише квартира № 1.

9.12.2006 року ДП « Коростенське лісомисливське господарство» надало ОСОБА_3 довідку, для предявлення в органи приватизації, про залишкову вартість житлового будинку інв.. № 0209 та сараю інв. № 0210 ( а.с. 49) із змісту якої слідує, що керівництво підприємства погоджувалось з його приватизацією. Вказане погодження підтверджується і довідками лісомисливського господарства, які були видані відповідачці згодом, із змісту яких слідує, що ОСОБА_3 дійсно отримувала дозвіл на право приватизації житлового будинку, інв.. № 0209 та сараю інв.. № 0210.( а.с. 48).

27 грудня 2006 року органом приватизації було виписано свідоцтво на право власності на житло, на квартиру АДРЕСА_5, згідно якого співвласниками вищевказаної квартири стали ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 ( а.с.51).

Рішенням Володарсько-Волинського районного суду від 19 травня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання незаконними позбавлення права користування допоміжними приміщеннями, у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено. Вказане рішення залишено в силі ухвалами апеляційної та касаційної інстанцій.

Із змісту вищевказаного рішення суду слідує, що судом встановлено, що доводи ОСОБА_1 про те, що спірний сарай є допоміжним приміщенням будинку № 36 по вулиці Лісній в смт. Нова Борова є безпідставними.

ОСОБА_11 оспорюємого розпорядження органу приватизації та свідоцтва про право власності на житло, відповідачі приватизували лише квартиру АДРЕСА_6 в

смт. Нова Борова.

ОСОБА_11 України « Проприватизацію державного житлового фонду», Рішення Конституційного Суду України № 4 від 02.03. 2014 року допоміжні приміщення житлових приміщень, які приватизовуються не вказуються в документах приватизації і окремої приватизації не потребують.

Дослідивши докази, надані сторонами, в їх сукупності, суд приходить до висновку, що приватизація квартири № 2 по вулиці Лісній в смт. Нова Борова проведена відповідно до Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду», а тому відсутні підстави, для її скасування.

Право на приватизацію та користування приміщеннями, які розташовані біля будинку № 36 по вулиці Лісній, відповідачу ОСОБА_3 надав їх бувший власник ДП

« Коростенське лісомисливське господарство».

Доказів про наявність такого дозволу ДП « Лісомисливське господарства ЛМГ» при приватизації квартири № 1 по вулиці Лісній в смт. Нова Борова, ОСОБА_9 сторона позивача не надала, а представник третьої особи стверджував, що такий дозвіл в архівах підприємства відсутній.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 321, 369, 382, 392 ЦК України, Законом України « Про приватизацію державного житлового фонду», Рішення Конституційного Суду України № 4 від 02.03. 2014 року, суд,-

-5-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Новоборівського державного житлово-комунального підприємства, про визнання недійсним

розпорядження Бюро по приватизації житла Новоборівського державного житлово-комунального підприємства № 490 від 27 грудня 2006 року в частині приватизації сараю шлакоблокового, деревинної літньої кухні та гаража шлакоблокового, які знаходяться за адресою : Володарсько-Волинський район, сит. ОСОБА_12, вулиця Лісна, 36 та про скасування свідоцтва про право власності на житло, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_7, яке видане на підставі розпорядження Бюро по приватизації житла Новоборівського державного житлово-комунального підприємства № 490 від 27 грудня 2006 року, відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Житомирської області через Володарсько-Волинський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: /підпис/

Копія вірна.

Суддя: