Провадження № 2/522/3109/15
17 червня 2015 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого - судді Шенцевої О.П.
при секретарі судового засідання - Соболевій О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину, -
Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву в якої позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні з підстав.
Відповідачка ОСОБА_2 належним чином повідомлена про час і дату слухання справи, в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила. Заперечення на позов не подавала, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не направляла.
В порядку ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів та згоди представника позивача.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ФОП ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
Відповідно до умов трудового договору ОСОБА_2 прийнята на посаду торгівельного представника, до обовязків якого входило зокрема, прийняття грошових коштів від клієнтів ФОП ОСОБА_1 з наступною їх здачею до каси ФОП ОСОБА_1
В березні 2009 року ФОП ОСОБА_1 була виявлена недостача грошових коштів на суму 27 292,75 грн. Товар на цю суму був поставлений різним клієнтам ФОП ОСОБА_3 за який ОСОБА_2 отримала грошові кошти, про що власноручно розписалась у видаткових накладних та інших документах звітності, однак не передала до каси ФОП ОСОБА_1
Так, ОСОБА_2 за період з 30 січня 2009 року по 20 лютого 2009 року отримала від ФОП ОСОБА_4 грошові кошти на загальну суму 1099,80 доларів США, що складало відповідно до курсу НБУ 8468,46 грн.
Крім того, за період з 10 лютого 2009 року по 17 лютого 2009 року відповідачка отримала від ПП «Кисель», розташованого за адресою Одеська область, м.Білгород-Дністровський, вул. Першотравнева 75, ринок Центральний грошові кошти на загальну суму 218,24 долари США, що складало відповідно до курсу НБУ 1680,45 грн.
Також, ОСОБА_2 за період з 13 лютого 2009 року по 05 березня 2009 року отримала від ФОП «Тариця», розташованого за адресою м.Одеса, вул. Академіка Глушко 14, контейнер 17ч, грошові кошти в сумі 2923,10 грн. та 770,49 доларів США, що складало відповідно до курсу НБУ 5932,77 грн., в загальній сумі 8855,87 грн.
За період з 12 лютого 2009 року по 26 лютого 2009 року відповідачка отримала від ФОП «Щербакан» розташованого за адресою м.Одеса, вул. Академіка Глушко 22а/1 контейнер 8, грошові кошти в сумі 557,52 долара США, що складало відповідно до курсу НБУ 4292,90 грн.
17 лютого 2009 року отримала від ПП «Завгородній» розташованого за адресою Одеська область, м.Білгород-Дністровський, вул. Першотравнева 75, ринок Центральний грошові кошти в розмірі 126,84 долари США, що складало відповідно до курсу НБУ 976,67 грн.
За період з 16 лютого 2009 року по 02 березня 2009 року отримала від ФОП ОСОБА_5, розташованого за адресою м.Одеса, вул. Новощіпний ряд, 2, магазин №159, грошові кошти в сумі 392 долари США, що складало відповідно до курсу НБУ 3018,40 грн.
Зазначені вище грошові кошти ОСОБА_2 до каси ФОП ОСОБА_1 не передала, чим завдала позивачу матеріальну шкоду на загальну суму 27 292,75 грн., яку відповідачка у добровільному порядку відшкодувати відмовляється.
Сума недостачі була підтверджена аудиторською довідкою з додатками від 26.06.2009 р., а також наступними документам:
- видатковими накладними №Н-000000716 від 13.02.2009 р., №Н-000000397 від 29.01.2009 р., №Н-000000958 від 19.02.2009 р., №Н-000000516 від 05.02.2009 р., №Н-000000957 від 19.02.2009 р., №Н-000001104 від 25.02.2009 р., №Н-000000702 від 12.02.2009 р., №Н-000000457 від 04.02.2009 р., №Н-000000454 від 03.02.2009 р., №Н-000000826 від 17.02.2009 р., №Н-000000823 від 17.02.2009 р.,
- копією витягу з зошиту по контролю розрахунків за прийняту продукцію ФОП ОСОБА_5,
- копією витягу з зошиту по контролю розрахунків за прийняту продукцію ФОП ОСОБА_4
За встановленими фактами у відношенні відповідачкии порушено кримінальну справу за звинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України.
Приморським районним судом м. Одеси 21 листопада 2011 року ухвалено постанову по кримінальній справі № 1-74/11 за звинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України. У відповідності до цієї постанови суд звинувачену у скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України, ОСОБА_2В звільнив від кримінальної відповідальності на підставі п. «б, в» ст. 1, ст.6 Закону України «Про амністію» від 08 липня 2011 року. Провадження по вказаній кримінальній справі закрито, постанова сторонами не оскаржувалася та набрала законної сили 06 грудня 2011 року.
Суд має врахувати, що заяву про застосування до відповідачки акту амністії вчинено нею самою, заперечень проти такої підстави завершення кримінального провадження відповідачкою не заявлено, вину свою визнала у повному обсязі та розкаялась у вчиненому.
Відповідно до Закону України "Про застосування амністії в Україні" від 01.01.1996 року амністія - це повне або часткове звільнення від кримінальної відповідальності і покарання певної категорії осіб, які засудженні за вчинення злочину, або кримінальні справи стосовно яких перебувають у провадженні органів дізнання, досудового слідства чи суду, але не розглянуті останніми, або ж розглянуті, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.
Згідно з листом Верховного Суду України від 01.02.2004 року "Про практику застосування судами законодавства, що регулюють закриття кримінальних справ" звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави (її компетентних органів ) від засудження особи, яка вчинила злочин, та застосування до неї кримінально-правових засобів примусового характеру. Закриття справ щодо таких осіб є проявом загальної тенденції розвитку кримінального законодавства у напрямі пом'якшення відповідальності за злочини невеликої та середньої тяжкості, вчинені вперше, законодавчим втіленням державного гуманізму, наданням державою людині, яка оступилася, можливості виправитися. Водночас, звільнення від кримінальної відповідальності не є виправданням особи.
У відповідності з правилом ч. 2 ст. 14 Закону України "Про амністію" від 08.07.2011 року, амністія не звільняє від обов'язку відшкодувати заподіяну злочином шкоду, який покладено на винну особу вироком або рішенням суду.
Постановою слідчого Приморського району м.Одеси, юриста 1-го класа ОСОБА_6 від 18 вересня 2009 року ОСОБА_7 залучено у якості обвинуваченого у вказаній кримінальній справі.
Обвинувальним висновком, затвердженим 28 вересня 2009 року заступником прокурора Приморського району м.Одеси старшим радником юстиції ОСОБА_8А, у вказаній кримінальній справі - звинувачено відповідачку у цій справі у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України. При цьому, до складу злочину, у вчиненні якого звинувачено ОСОБА_2, включено відомості про майнову шкоду, завдану злочинними діями цієї особи інтересам ФОП ОСОБА_1 на суму в 27 292,75 гривень.
У відповідності до правила частини 2 статті 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Таким чином, рішення про застосування амністії судом є видом обвинувального вироку, що постановляється лише в разі доведеності вини особи у вчиненні злочину. Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі застосування акту амністії не може свідчити про невчинення особою злочину, звинуваченою у ньому. З огляду на це особа, яка вважає себе невинуватою у вчиненні злочину або вина якої у вчиненні злочину не доведена, вправі вимагати не застосування акту амністії, а постановлення виправдувального вироку або ухвалення постанови про відсутність події та складу злочину в діях такої особи. Лише такі процесуальні рішення носять реабілітуючий характер та звільняють особу від усіх звинувачень у вчиненні протиправного карного діяння.
У цьому висновку суд має застосувати положення частини 4 статті 61 ЦПК України, за яким вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, обставини вчинення злочину ОСОБА_2 у всіх його складових та кваліфікуючих елементах, в тому числі у питаннях вини, протиправності дій, причинного зв'язку між діями особи та настанням шкоди інтересам потерпілої особи, розміру та обґрунтування шкоди вважаються встановленими зазначеною постановою суду від 21 листопада 2011 року в усіх складових та обставинах пред'явленого цій особі звинувачення.
Вказаною постановою суду від 21 листопада 2011 року вважаються встановленими обставини скоєного відповідачкою злочину, вчиненого на шкоду інтересам ФОП ОСОБА_1 Під час проведення досудового розслідування вказаної кримінальної справи органами досудового слідства та судом ФОП ОСОБА_1 визнано потерпілою стороною внаслідок злочинних дій відповідачки. Вказаним злочином позивачу заподіяно матеріальної шкоди на суму 27 292,75 гривень.
Отже, подання ОСОБА_2 клопотання про застосування до неї акту амністії, передбаченої п. «б, в» ст. 1 Закону України «Про амністію», свідчить про визнання відповідачкою факту вчинення нею вказаного злочину, вини та факту заподіяння своїми діями ФОП ОСОБА_1 матеріальної шкоди, що входить до складу цього злочину.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За правилом частини 1 статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.
Згідно з правилом ч. 3 ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.
Правило ч. 3 ст. 134 КЗпП України є спеціальним по відношенню до загального правила статті 132 цього Кодексу та підлягає переважному застосуванню до правовідносин, досліджуваних судом, за яких відповідачкою як працівником завдано шкоди фізичній особі підприємцю своїми винними діями, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. З огляду на це обмеження відповідальності працівника розміром його середнього місячного заробітку у спірних правовідносинах не допускається.
Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Згідно з вимогами ст. 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За частиною 4 статті 1193 ЦК України, суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.
Таким чином, ОСОБА_2, шляхом зловживання своїм службовим становищем заволоділа чужим майном, чим вчинила злочин, внаслідок якого завдала шкоди майновим інтересам ФОП ОСОБА_1, обчисленої у розмірі 27 292,75 гривень.
Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати. Оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача суму судового збору в розмірі 272,92 гривень.
З урахуванням викладеного суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 130, 134 КЗпП України, Законом України «Про застосування амністії в Україні» від 01.01.1996 року, Законом України «Про амністію у 2011 році» від 8.07.2011 року, ст. ст. 16, 1166 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд
Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, матеріальну шкоду завдану внаслідок злочину в сумі 27 292,75 грн. та судовий збір у сумі 272,92 грн., а всього 27 565,67 (двадцять сім тисяч пятсот шістдесят пять) гривень 67 копійок.
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право подати апеляційну скаргу на заочне рішення протягом десяти днів з дня його проголошення, а якщо позивач не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, він може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, згідно ч.1 ст. 294 ЦПК України.
Суддя