_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/6930/15-ц
Провадження № 2/520/3554/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2015 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Куриленко О.М.,

за участю секретаря Баранової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про зміну розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

18.05.2015 року позивач звернувся до суду з позовом та просив суд ухвалити рішення, яким встановити розмір аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дітей в віці від 6 до 18 років, що складає 385, 80 гривень.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що аліменти у розмірі 1286 гривень є непомірно великим тягарем для нього, так як на його утриманні перебуває матір та хвора сестра, у звязку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового засідання сповіщені належним чином у порядку ст.74,76,77 ЦПК України.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що зменшення розміру аліментів може негативно вплинути на стан здоровя та подальший розвиток дитини. Більш того, підкреслила, що будь-яких інших обставин, які свідчили б про зміну сімейного чи майнового стану позивача, погіршення його здоровя тощо позивач суду не надав.

Представник третьої особи органу опіки та піклування КРА ОМР у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи сповіщався належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, вважаючи позов необґрунтованим.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку про неможливість задоволення позовних вимог,виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 до ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі.

Від даного шлюбу народилась донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням апеляційного суду Одеської області від 12.11.2014 року з позивача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 1286 гривень щомісячно, починаючи з 24 грудня 2013 року і до досягнення донькою повноліття, тобто до 02 липня 2019 року.

Підставою для звернення до суду з даним позовом стало те, що у позивача на даний час немає постійного заробітку, його дохід - це тимчасові випадкові роботи. Крім того на його утриманні знаходяться мати ОСОБА_5, що є пенсіонеркою, та хвора сестра ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка є інвалідом першої групи.

Також, обґрунтовуючи поданий позов, позивач посилається на рішення Київського районного суду м. Одеси від 12.09.2013 року, яким було задоволено позов ОСОБА_1 та зменшено розмір аліментів, присуджених рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16 травня 2013 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 з 1500 гривень на 500 гривень щомісячно, починаючи з 08.07.2013 року до зміни матеріального чи сімейного стану.

Однак, суд не може прийняти такі твердження позивач до уваги, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

При цьому суд звертає увагу на те, що, хоча позивач і посилається на вимоги ч.1 ст.192 СК України, однак, просить суд не про зменшення розміру аліментів, що вже стягуються з нього за рішенням суду, а про встановлення для нього нового розміру аліментів, що є, на думку суду, неприпустимим.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням суду або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначення розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України (ч. 2 ст. 182 СК України).

Суд приймає до уваги той факт, що жодних обставин, передбачених законом для зменшення розміру аліментів, позивач суду не навів, а усі доводи, на які посилається ОСОБА_1 у даному позові, були ретельно досліджені апеляційним судом Одеської області під час винесення рішення від 12.11.2014 року.

Крім того, твердження позивача про погіршення стану його здоровя, зниження зору тощо не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не були підтверджені жодними медичними документами.

Також позивачем не було надано жодних доказів неможливості працевлаштування та того, що він перебуває на обліку у Центрі зайнятості як безробітний.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доказів того, що позивач не спроможний сплачувати у теперішній час аліменти у сумі, визначеній рішенням апеляційного суду Одеської області, суду надано не було, при цьому суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечить чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та неповнолітньої дитини, у звязку з чим підстави для задоволення позову на теперішній час, на думку суду, відсутні.

Керуючись ст. 141, 180, 181, 182, 184, 192 Сімейного Кодексу України. ст.ст. 60, 88, 213, 215, 367 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про зміну розміру аліментів, залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя Куриленко О. М.