Справа № 301/1120/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"09" червня 2015 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Сойми М.М., при секретарі Сак А.П., з участю представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Іршава цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, де третя особа: Іршавська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача та третьої особи про визнання права власності на спадкове нерухоме майно закінчений будівництвом житловий будинок, позначений у технічному паспорті літерою А, загальною площею - 62, 1 м. кв., з яких житлова площа складає - 18, 2 м. кв., з належними до нього надвірними спорудами: корівником, позначеним літерою Б-Б; вбиральнею, позначеною літерою В; огорожею, позначеною цифрою № 1, що розташовані за адресою: с. Лисичово, буд. № 818, Іршавського району, Закарпатської області.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що її дядько ОСОБА_4 помер 23 вересня 2014 року та після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить закінчений будівництвом житловий будинок з надвірними спорудами під № 818 в с. Лисичово, Іршавського району, Закарпатської області. 09 лютого 2012 року дядько ОСОБА_4 залишив заповіт, яким все майно заповів йому і на даний час заповіт не змінено і не скасовано. Шлюб між дядьком ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було розірвано 02 червня 1994 року. Син спадкодавця відповідач ОСОБА_3 не підтримував з батьком відносин, не піклувався про нього, однак, не дивлячись на це, 18 лютого 2015 року він звернувся до нотконтори із заявою про прийняття спадщини за законом. На день смерті ОСОБА_4 у спадковому будинку спадкодавець проживав один та являвся головою дворогосподарства. Вона піклувалася про спадкодавця, допомагала йому по дворогосподарству та після його смерті звернулася до нотконтори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, де нотаріусом заведено спадкову справу № 154/2014, однак, оскільки дядько за час життя не оформив право власності на будинок, в зв»язку з цим, спадщину в нотконторі оформити не можливо.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги позову ОСОБА_1 підтримала в повному обсязі та просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що спадкодавець ОСОБА_4 був його батько, батько проживав окремо від них з матір»ю. Він також звернувся до нотконтори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька. Йому відомо, що батько залишив заповіт позивачу, недійсність заповіту він оспорює. Вирішення даного позову залишив на розсуд суду.

Представник третьої особи Іршавської державної нотаріальної контори в судове засідання не з»явилася з невідомої суду причини, хоч належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка про отримання нею судової повістки, а тому суд на підставі ст. 169 ч. 4 ЦПК України, справу розглянув у її відсутності на підставі письмових доказів, що є в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні належними доказами, позивач відноситься до кола спадкоємців за заповітом після смерті ОСОБА_3 Миколаєвича та 10 жовтня 2014 року звернулася до Іршавської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом та на підставі вказаної заяви в державній нотаріальній конторі зареєстровано спадкову справу за № 154/2014.

Волевиявлення спадкодавця ОСОБА_3 Миколаєвича на користь позивача зазначено в заповіті, який спадкодавець склав 09 лютого 2012 року, відповідно до якого ОСОБА_4 все своє майно заповів позивачу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказаний заповіт зареєстрований у Спадковому реєстрі 09 лютого 2012 року за № 1-94, про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі.

Смерть спадкодавця ОСОБА_4 23 вересня 2014 року стверджена свідоцтвом про його смерть.

Син спадкодавця ОСОБА_3 також 18 лютого 2015 року звернувся до Іршавської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька.

Відповідно до ст. 1223 ч. ч.1,3 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті та право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до будівельного паспорту на забудову земельної ділянки та інвентаризаційної справи № 423 спадкодавець ОСОБА_4 являвся забудовником та власником житлового будинку № 818 в с. Лисичово, Іршавського району.

Про те, що на день смерті ОСОБА_4 у спадковому будинку № 818 в с. Лисичово, Іршавського району, ніхто не проживав та не був прописаний, стверджено довідкою Лисичівської сільської ради від 10 жовтня 2014 року.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України «До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті».

Про прийняття позивачем спадщини за заповітом житлового будинку після смерті ОСОБА_4 свідчить та обставина, що позивач у відповідності до ст. 1269 ч.1 ЦК України в редакції 2004 року подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини за заповітом, прийняла спадщину і фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, що є доведеним в судовому засіданні. Спадкоємці, які мають право на обов»язкову частку у спадковому майні після смерті ОСОБА_4, відсутні.

Таким чином, суд вважає, що позивач навела допустимими доказами те, що вона як спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_3 Миколаєвича вправі набути право власності на спадкове нерухоме майно.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 80, 169 ч.4, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 1218, 1220, 1223, 1233, 1268, 1269 ЦК України (ред. 2004 року), суд,-

Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право приватної власності на спадкове нерухоме майно закінчений будівництвом житловий будинок, позначений у технічному паспорті літерою А, загальною площею - 62, 1 м. кв., з яких житлова площа складає - 18, 2 м. кв., з належними до нього надвірними спорудами: корівником, позначеним літерою Б-Б; вбиральнею, позначеною літерою В; огорожею, позначеною цифрою № 1, що розташовані за адресою: с. Лисичово, буд. № 818, Іршавського району, Закарпатської області.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Іршавський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча суддя: Сойма М.М