Справа № 545/2914/15-ц
Провадження № 2/545/1585/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2015 р. Полтавський районний суд Полтавської області

у складі головуючого судді Потетій А.Г.

при секретарі Задорожна Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Банк"Фінанси та кредит" про захист прав споживачів та стягнення коштів (повернення депозиту та процентів),-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про захист прав споживачів та стягнення коштів (повернення депозиту та процентів). В позові послався на те, що 27 жовтня 2014 року між ним та Публічним акціонерним товариством "Банк"Фінанси та кредит" в особі відділення №7 Полтавського регіонального управління АТ "Банк "Фінанси та кредит" був укладений договір заява №331832/2182/218214/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 370 днів в іноземній валюті (долари США).

Відповідно до п.1 договору позивач передає, а відповідач приймає на депозитний рахунок №2630.1.058120.002 кошти у сумі 20000 доларів США на строк з 27 жовтня 2014 року по 27 травня 2015 року. Так він прийшов в банк, щоб отримати свій вклад, однак отримав відмову. Відповідач мотивував відмову тяжким матеріальним становищем, та повідомив, що у разі відмови Позивача пере заключити договорі, кошти будуть зберігатись на рахунку без нарахування процентів. Позивач погодився, і 29 травня 2015 року між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до раніше укладеного Договору на період з 29 травня 2015 року до 29 листопада 2015 року.

На даний час Банк оголошено банкротом, отже Відповідач заборгував Позивачу суму в розмірі 20000 доларів США (тіло кредиту) та кошти, які не були виплачені раніше в сумі 309 доларів США+ 278 доларів США що в сумі становить 588 доларів США, що знаходяться на заблокованій картці № 010850, що посвідчується чеком від 11.09.2015року день останнього одержання грошей Позивачем з банкомату, та випискою з особового рахунку від 01.09.2015року.

На вклад від 27 жовтня 2014 року №331832/2182/218214/7-14 були нараховані проценти в сумі 20000*11,6*7 місяців з 27 жовтня по 29 травня, які після розрахунків становлять 1373 доларів США податок 21% =1094,63 доларів США.

З червня 2015 року по 11.09.2015 Позивачеві нарахували проценти вкладу і в результаті виплатили 700 доларів США. Таким чином залишок становить 1094,63 700= 294 доларів США.

Крім того, на вклад від 27 травня по 18 вересня 2015 року нараховано суму процентів, які зазначені в Додаткові угоді № 1, що становить 20000,0 * 7,5*111 днів = 456 доларів США податок = 363 долари США , що зазначено в виписці по особовому рахунку від 02.10.2015року.

Таким чином сума заборгованості складає 588+363+20000,0= 20951 доларів США, що в національній валюті становить : 20951 * 21,5 = 450 446 грн 50 коп.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1994року №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовом про захист прав споживачів», нараховується пеня за порушення умов договору, і відповідно складає 6519(сума боргу)*0,03*332(кількість днів)=62973грн. 50 коп. Дана сума випливає з рішення суду яке було постановлено в іншій справі яку відповідач так і не погасив.

Також позивач прохав стягнути за порушення умов договору відповідачем моральну шкоду в розмірі 30 000 гривень.

За викладених обставин позивач прохає стягнути з відповідача на свою користь суму грошових коштів 513419 грн. та моральну шкоду в розмірі 30000 грн..

В судове засідання позивач не зявився надавши суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, прохав позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча заздалегідь повідомлявся належним чином про день та час розгляду справи про що маються докази в матеріалах справи.

Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності відповідача по наявним матеріалам справи в заочному порядку відповідно до ст. 169, 224 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку до часткового задоволення позовних вимог.

Так судом встановлено , що 27 жовтня 2014 року між ним та Публічним акціонерним товариством "Банк"Фінанси та кредит" в особі відділення №7 Полтавського регіонального управління АТ "Банк "Фінанси та кредит" був укладений договір заява №331832/2182/218214/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 370 днів в іноземній валюті (долари США).

Відповідно до п.1 договору позивач передає, а відповідач приймає на депозитний рахунок №2630.1.058120.002 кошти у сумі 20000 доларів США на строк з 27 жовтня 2014 року по 27 травня 2015 року. Так він прийшов в банк, щоб отримати свій вклад, однак отримав відмову. Відповідач мотивував відмову тяжким матеріальним становищем, та повідомив, що у разі відмови Позивача пере заключити договорі, кошти будуть зберігатись на рахунку без нарахування процентів. Позивач погодився, і 29 травня 2015 року між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до раніше укладеного Договору на період з 29 травня 2015 року до 29 листопада 2015 року.

На даний час Банк оголошено банкротом. Відповідач заборгував Позивачу суму в розмірі 20000 доларів США (тіло кредиту) та кошти, які не були виплачені раніше в сумі 309 доларів США+ 278 доларів США. Що в сумі становить 588 доларів США, що знаходяться на заблокованій картці № 010850, що посвідчується чеком від 11.09.2015року день останнього одержання грошей Позивачем з банкомату, та випискою з особового рахунку від 01.09.2015року.

На вклад від 27 жовтня 2014 року №331832/2182/218214/7-14 були нараховані проценти в сумі 20000*11,6*7 місяців з 27 жовтня по 29 травня, які після розрахунків становлять 1373 доларів США податок 21% =1094,63 доларів США.

З червня 2015 року по 11.09.2015 Позивачеві нарахували проценти вкладу і в результаті виплатили 700 доларів США. Таким чином залишок становить 1094,63 700= 294 доларів США.

Крім того, на вклад від 27 травня по 18 вересня 2015 року нараховано суму процентів, які зазначені в Додаткові угоді № 1, що становить 20000,0 * 7,5*111 днів = 456 доларів США податок = 363 долари США , що зазначено в виписці по особовому рахунку від 02.10.2015року.

Таким чином сума заборгованості складає 588+363+20000,0= 20951 доларів США, що в національній валюті становить : 20951 * 21,5 = 450 446 грн 50 коп.

На думку позивача відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1994року №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовом про захист прав споживачів», нараховується пеня за порушення умов договору, і відповідно складає 6519(сума боргу)*0,03*332(кількість днів)=62973грн. 50 коп. Однак з таким твердженням суд не може погодитись оскільки як зазначив позивач в позові по зазначеній сумі боргу мається рішення суду яке на даний час не виконано а тому суд вважає стягнення суми боргу 62973грн. 50 коп. такою , що не підлягає до задоволення оскільки про стягнення даної суми постановлено рішення суду.

Також позивач прохав стягнути за порушення умов договору відповідачем моральну шкоду в розмірі 30 000 гривень. Однак з даним твердженням суд не може погодитись оскільки в описові частині позову дана сума зазначена а в резолютивній частині позову позивач не зазначив про необхідність стягнення з відповідача кошти за понесені моральні страждання. Тому суд вважає , що позов в цій частині не підлягає до задоволення.

За викладених обставин позивач прохає стягнути з відповідача на свою користь суму грошових коштів 513419 грн.

Відповідно частини 1 статті 1066 Цивільного кодексу України договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таким чином, з огляду на частину 1 статті 509 Цивільного кодексу України та зміст Договору останній є зобов'язанням.

Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 3 статті 1068 Цивільного кодексу України, банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно частини 1 статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частина 1 статті 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частина 1 статті 611 Цивільного кодексу України вказує, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Згідно частини другої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Зазначена норма закону презюмує завдання моральної шкоди у разі порушення прав споживачів, примушує до її відшкодування, незалежно від умов договору (навіть, якщо це не передбачено договором).

Відповідно до частини 5 статті 110 ЦПК України, позови про захист споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Згідно пункту 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Відповідно частини другої пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

Відповідно пункту 7 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються споживачі за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав. Оскільки в діях Відповідача вбачається порушення прав споживачів, існують підстави для звільнення споживача-Позивача від сплати судового збору.

Таким чином, суд вважає, що має місце порушення прав споживачів з боку відповідача, а саме відмова у видачі грошових коштів, належних позивачу, тому в цій частині позовні вимоги підлягають до часткового задоволення а саме в розмірі прямих збитків завданих позивачу відповідачем, а саме 450446 грн. 50коп. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями ст.ст. 3, 4, 11, 27, 31, 88 118-120, 169, 213215, 218, 224-226, статтею 22 Закону України «Про захист прав споживачів», статтями 3, 15, 31, 113, 1 119, 123, 124 Цивільного процесуального кодексу України, частиною друг пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист п споживачів», Постановою ВСУ № 6-39цс13 від 29 травня 2013 року, - суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Банк"Фінанси та кредит" в особі відділення №7 Полтавського регіонального управління АТ "Банк "Фінанси та кредит" на користь ОСОБА_1 суму залишку вкладу в розмірі 450446 грн. 50коп. (чотириста пятдесят тисяч чотириста сорок шість гривень 50 коп.).

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Банк"Фінанси та кредит" в особі відділення №7 Полтавського регіонального управління АТ "Банк "Фінанси та кредит» на користь держави судовий збір в сумі 4510 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд на протязі десяти днів з моменту проголошення, а учасниками, що не були присутні при його проголошенні у той же строк з моменту отримання копії рішення.

Головуючий: А.Г.Потетій