РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року Справа № 293/1864/14-ц

смт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Мініча Г. Г.

за участю:

секретаря Піонтківської О. О.

позивача ОСОБА_1

відповідача не з'явився

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі відповідач) про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання.

08.05.2015 позивачем подано до суду позовну заяву (уточнення) про звільнення від сплати аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, встановлених рішенням суду (а.с. 102) (далі позов або позовна заява).

В обгрунтування позовних вимог позивач стверджує, що рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 01.04.2014, зміненого рішенням апеляційного суду Житомирської області від 17.06.2014, стягнуто з нього на користь відповідача аліменти у розмірі ? частини його щомісячного заробітку. Позивач стверджує, що його матеріальний стан погіршився, також і погіршився стан здоров'я, в той час, як змінився матеріальний стан відповідача, який на даний час отримує пенсію по інвалідності в сумі 950 грн., отримує стипендію в розмірі 800 грн., що разом становить 1750 грн. в місяць. У зв'язку із отриманням відповідачем пенсії по інвалідності, його матеріальний стан значно покращився і його дохід перевищує дохід позивача, а тому зникла потреба відповідача у допомозі.

08.12.2014 відповідач подав до суду зустрічну позовну заяву від 08.12.2014 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання (далі зустрічна позовна заява) (а.с. 33).

Представник відповідача ОСОБА_2 (довіреність від 31.03.2014, а.с. 17) в судовому засіданні 17.06.2015 відмовилася від зустрічного позову. Враховуючи, що:

· згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 44 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності;

· в довіреності від 31.03.2014 (а.с. 17) не встановлено обмеження на відмову представника від зустрічного позову;

· відповідно до ч. 2 ст. 31 ЦПК України ... позивач має право протягом усього часу розгляду справи ... відмовитися від позову ...;

· судом було роз'яснено представнику відповідача наслідки відмови від зустрічної позовної заяви, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, після чого представник відповідача підтримала свою заяву про відмову від зустрічного позову,

суд прийшов до переконання про добровільність відмови представника відповідача від зустрічного позову та наявність у представника відповідача необхідного обсягу повноважень для відмови від зустрічного позову. З огляду на це судом в судовому засіданні 17.06.2015 було прийнято відмову представника відповідача від зустрічного позову та постановлено ухвалу про закриття провадження у справі в частині зустрічної позовної заяви. А тому судом здійснено розгляд справи в частині позову, поданого позивачем.

В судових засіданнях суду позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні 29.05.2015 заперечив проти позову, просив відмовити в його задоволенні у повному обсязі.

Представник відповідача в судових засіданнях також заперечувала проти позову та просила відмовити в його задоволенні в повному обсязі.

За наслідками з'ясування і аналізу обставин справи, пояснень сторін, представника відповідача, дослідження та оцінки наявних в матеріалах справи доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в повному обсязі з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 01.04.2014 у справі № 293/1907/13-ц (а.с. 4) було вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти у розмірі ? частини його щомісячного доходу (заробітку), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 25.10.2013, та до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не далі як до досягнення ним 23 років.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 17.06.2014 у справі № 293/1907/13-ц (а.с. 8-10) рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 01.04.2014 змінено, виключивши з абзацу 2 резолютивної частини рішення речення "але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку", в решті рішення залишено без змін.

В матеріалах справи відсутні докази зміни або скасування рішення апеляційного суду Житомирської області від 17.06.2014 у справі № 293/1907/13-ц. Позивач, відповідач та представник відповідача в судових засіданнях підтвердили, що вказане рішення апеляційного суду ними не було оскаржене та є чинним станом на момент розгляду даної справи. А тому суд приходить до висновку, що на момент розгляду справи з позивача на користь відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі ? частини щомісячного доходу (заробітку) позивача до закінчення відповідачем навчання, але не далі як до досягнення ним 23 років.

Згідно з ч. 1 ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов'язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби. З аналізу змісту вказаного положення суд приходить до висновку, що позивач може бути звільнений від обов'язку утримувати відповідача за наявності наступних умов у їх сукупності:

· якщо дохід відповідача набагато перевищує дохід позивача;

· якщо дохід відповідача забезпечує повністю потреби відповідача.

Водночас, якщо будь-яка з вказаних умов не буде дотримана, то будуть відсутні підстави для звільнення позивача від сплати аліментів на користь відповідача.

Відповідно до відомостей від 17.06.2015 з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів ОСОБА_1 (позивач) в період з 01.07.2013 по 31.03.2015 (а.с. 125) середній розмір його доходу в розрахунку за один квартал за вказаний період складає 4 912,96 грн. (розрахунок: (1678,00 + 5034,00 + 5034,00 + 5189,91 + 7790,19 + 5645,44 + 4019,21) / 7 = 4912,96). Сума нарахованих податків за той же період у розрахунку за один квартал складає 632,12 грн. (розрахунок: (242,64 + 727,92 + 453,87 + 659,11 + 1126,47 + 816,33 + 398,48) / 7 = 632,12). А отже, середній розмір доходу позивача після нарахування (утримання) податків за період з 01.07.2013 по 31.03.2015 в розрахунку за один квартал складає 4 280,84 грн. (розрахунок: 4912,96 - 632,12 = 4280,84), а в розрахунку за один місяць 1 426,95 грн. (розрахунок: 4 280,84 / 3 = 1426,95).

Вказані вище відомості з ЦБД ДРФО ДПА України від 17.06.2015 про суми виплачених позивачу доходів підтверджуються і наявними в матеріалах справи:

· довідкою про заробітну плату ОСОБА_1 за період з червня 2014 р. по жовтень 2014 р. від 06.11.2014 № 20 (а.с. 11);

· довідкою про заробітну плату ОСОБА_1 за період з вересня 2014 р. по лютий 2015 р. від 13.03.2015 № 13 (а.с. 70);

· довідкою про заробітну плату ОСОБА_1 за період з червня 2014 р. по лютий 2015 р. від 06.11.2014 № 20 (а.с. 90).

Згідно з відомостями від 17.06.2015 з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів ОСОБА_3 (відповідач) в період з 01.07.2013 по 31.03.2015 (а.с. 124) середній розмір його доходу в розрахунку за один квартал за вказаний період складає 1 975,15 грн. (розрахунок: (803,00 + 2409,00 + 803,00 + 2784,69 + 1100,00 + 795,70 + 2488,96 + 2641,72) / 7 = 1 975,15). Сума нарахованих податків за той же період у розрахунку за один квартал складає 0,00 грн. А отже, середній розмір доходу позивача після нарахування (утримання) податків за період з 01.07.2013 по 31.03.2015 в розрахунку за один квартал складає 1 975,15 грн., а в розрахунку за один місяць 658,38 грн. (розрахунок: 1 975,15 / 3 = 658,38).

Вказані вище відомості з ЦБД ДРФО ДПА України від 17.06.2015 про суми виплачених відповідачу доходів підтверджуються і наявною в матеріалах справи довідкою про доходи ОСОБА_3 від 16.01.2015 № 11 (а.с. 54).

Відповідно до листа Управління праці та соціального захисту населення Черняхівської РДА Житомирської області від 17.01.2015 № 120/02 (а.с. 56) відповідач отримує соціальну допомогу в розмірі 949,00 грн. в місяць. При цьому, розмір середньої суми соціальної допомоги в розрахунок за один місяць за протягом 2014 року складає 796,48 грн. (розрахунок: 9557,78 / 12 = 796,48).

В матеріалах справи відсутні відомості про інші доходи, які отримує відповідач. А тому суд приходить до висновку, що в період з 01.07.2013 по 31.03.2015 середній розмір доходу відповідача в розрахунку за один місяць складав 1454,86 грн. (розрахунок: 658,38 + 796,48 = 1454,86).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що середній розмір доходу відповідача в розрахунку за один місяць (1454,86 грн.) не набагато перевищує середній розмір доходу позивача (1 426,95 грн.).

Також, судом встановлено, що відповідач є інвалідом ІІІ групи, що підтверджується виписками із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 0968 (а.с. 19-22). Дана обставина визнана позивачем в судовому засіданні 17.06.2015, а тому є такою, що згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Позивач в судовому засіданні 17.06.2015 на відповідне запитання суду повідомив, що суми витрат відповідача, пов'язаних з навчанням, лікуванням та забезпеченням інших потреб відповідача позивачу не відомі. Разом з тим, в матеріалах справи наявні докази, що відповідач несе, зокрема, витрати на оплату за гуртожиток в сумі 812,00 грн. (квитанція від 20.05.2015, а.с. 126), витрати на придбання ліків згідно з призначеннями лікарів, що підтверджується:

· випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 5476 від 12.03.2014 (а.с. 18);

· виписками із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 0968 (а.с. 19-22);

· консультаційними висновками спеціаліста від 20.02.2014 та від 21.02.2014 (а.с. 23-26).

Позивач в судовому засіданні 17.06.2015 визнав, що крім сплати аліментів жодної іншої фінансової допомоги він відповідачу не надає.

Представник відповідача при цьому пояснила, що суми доходів відповідача не вистачає на забезпечення його потреб, пов'язаних з навчанням, лікуванням тощо. Фінансування таких потреб здійснюється відповідачем за фінансової допомоги його матері представника відповідача, та його бабусі.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Враховуючи, що згідно з ч. 1 ст. 188 СК України зміни стану здоров'я особи, яка просить звільнити її від сплати аліментів, не належать до предмета доказування у відповідній справі, позивач позовних вимог про зменшення розміру аліментів не заявляв (первинно заявлені вимоги були змінені позивачем), інші наявні у матеріалах справи докази щодо стану здоров'я позивача судом не аналізуються та не враховуються при ухваленні даного рішення, оскільки є неналежними.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивач не довів суду, що доходи відповідача значно перевищують доходи позивача та повністю забезпечують потреби відповідача. А тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

З огляду на залишення позову позивача без задоволення та закриття провадження по зустрічному позову з огляду на відмову представника відповідача від зустрічного позову, понесені сторонами судові витрати відповідно до ч. 4 ст. 88 ЦПК України їм не компенсуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 41, 55, 124, 129 Конституції України, ст. 188 СК України, ст. ст. 208, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Згідно зі ст. 223 ЦПК України рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги відповідно до ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 294 ЦПК України до апеляційного суду Житомирської області через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя: Г. Г. Мініч