Справа № 191/2089/15-ц
Провадження № 2/191/997/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
26.11.2015 м. Синельникове
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Прижигалінської Т.В.
за участю секретаря Каліневич Ж.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 та в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Синельниківський районний сектор ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про усунення перешкод у здійсненні прав власника користуватися та розпоряджатися нерухомим майном, шляхом зняття з реєстраційного обліку, -
Позивач, діючи в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: Синельниківський районний сектор ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про усунення перешкод у здійсненні прав власника користуватися та розпоряджатися нерухомим майном, шляхом зняття з реєстраційного обліку, яку в подальшому уточнив.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 29.11.2013 року ОСОБА_4, яка була власником житлового будинку, розташованого за адресою : с. Веселе Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, вул. Нова, 26, склала заповіт, за яким все своє майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, вона заповіла позивачу та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в рівних частках кожному.
Після її смерті, тобто після 15.12.2013 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії НАВ 958068, посвідченого 01.10.2014 року державним нотаріусом Другої Синельниківської державної нотаріальної контори, та свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії НАБ 958069, посвідченого 01.10.2014 року державним нотаріусом Другої Синельниківської державної нотаріальної контори, позивач та ОСОБА_5 набули право приватної власності на ? частку нього житлового буднику кожний.
Розпорядженням голови Синельниківської районної державної адміністрації від 22.04.2013 року, № Р-141/0/3-13 позивач був призначений опікуном над неповнолітнім ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, і зобовязаний захищати права та інтереси підопічного до досягнення ним 18-річчя.
На момент складання заповіту і до теперішнього часу в цьому житловому будинку зареєстровані за місцем проживання позивач та відповідач. З 2005 року до даного часу відповідач у зазначеному будинку фактично не проживає.
Особисті речі відповідача в спірному будинку відсутні. Зніматися з реєстраційного обліку відповідач в добровільному порядку не бажає. Відповідач майже десять років не проживає в спірному будинку, не доглядає за ним, не сплачує комунальні та інші сплати. Позивач вимушений сплачувати вартість комунальних послуг за відповідача, хоча він ними не користується і в будинку не проживає.
У звязку з цим, позивач просить визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим за адресою: вул. Нова,26 с. Веселе Синельниківського району Дніпропетровської області, що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку. Крім того, просив стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.
Представник позивача та позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Крім того, пояснили, що позивач має право на отримання субсидії по сплаті комунальних послуг, але відповідач не надає документів про свої доходи, що перешкоджає позивачу оформити субсидію. Відповідач добровільно пішов з будинку № 26 і забрав свої особисті речі. Він проживав ІНФОРМАЦІЯ_3, як член сімї власника. Проти винесення заочного рішення не заперечували.
Відповідач, будучи допитаним в попередньому судовому засіданні, позовні вимоги не визнав та пояснив, що існує заповіт на будинок № 26 по вул.. Нова с. Веселе Синельниківського району, на користь позивача та неповнолітнього ОСОБА_2, який він має намір оспорювати. З 1988 року по цей час він зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_4. З 1988 року по серпень 2005 року він проживав в ІНФОРМАЦІЯ_4. З серпня 2005 року він проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5 добровільно, але з будинку №26 забрав не всі свої речі, оскільки не мав місця де їх зберігати. В проживанні в ІНФОРМАЦІЯ_6 ніхто перешкод не чинив. В судове засідання відповідач не зявився по невідомій причині, хоча про день та час судового засідання неодноразово був належним чином повідомлений.
До початку судового засідання представник третьої особи надала заяву про розгляд справи без її участі та просила прийняти рішення згідно норм чинного законодавства.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що із сторонами сусіди з 70-х років. Відповідач з 2005 року проживає ІНФОРМАЦІЯ_7. Це квартира покійного брата відповідача. Оскільки брат помер, то ОСОБА_3 добровільно переселився в квартиру №4, забравши свої речі. Все це розповідав їй сам ОСОБА_3
В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що ОСОБА_3 вже останніх десять років проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5. Після смерті брата ОСОБА_3, відповідач з родиною поселився в цій квартирі. Чи проживав відповідач по вул.. Новій,26, вона не знає.
Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, з урахуванням згоди позивача та його представника, вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та винести заочне рішення.
Заслухавши пояснення позивача та його представника, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов такого висновку.
Згідно заповіту від 25.11.2013 року ОСОБА_4 заповідала усе своє майно, що буде належати їй на день смерті , де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, а також все те, на що вона за законом буде мати право, усі майнові права та обовязки, які належать їй на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обовязки, які належатимуть їй на день смерті, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в рівних частках кожному.
01.10.2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ? частку житлового будинку № 26, що знаходиться за адресою : Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Веселе (Раївська с/р), кожному. Дані свідоцтва 01.10.2014 року зареєстровані в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Згідно розпорядження Голови районної державної адміністрації № Р-141/0/3-13 від 22.04.2013 року ОСОБА_1 було призначено опікуном над неповнолітнім ОСОБА_2 та визначене його місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9.
З копії технічного паспорту вбачається, що власниками жилого будинку № 26 по вул.. Нова с. Веселе є : ОСОБА_1 ? частка; ОСОБА_2 ? частка.
Відповідно до довідки квартального комітету Раївської сільської ради № 270 від 13.03.2015 року ОСОБА_3 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_10 сільської ради вул.. Нова,26, дійсно з 2005 року по даний час за місцем реєстрації не проживає. Фактично мешкає без реєстрації за адресою : с. Веселе Раївської сільської ради вул.. Нова,31/4.
З заяви мешканців с. Веселе від 13.03.2015 року, посвідченої секретарем виконкому Раївської сільської ради, вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрований за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_11, але не проживає за даною адресою з 2005 року. Він мешкає зі своєю родиною за адресою : вул.. Нова,31/4 с. Веселе.
У відповідності до положень ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч.1 ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Згідно ст.405 ч.2 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
З норми ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» випливає, що зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст..7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим таку вимогу, як позбавлення права користування житловим приміщенням.
Отже, відповідач по справі являвся членом сімї позивача, оскільки ОСОБА_3 є рідним братом ОСОБА_1, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_12, але понад рік в ньому не проживає без поважних причин. Будь-яких належних підтверджень щодо поважних причин не проживання відповідача в будинку № 26 по вул.. Нова с. Веселе суду надано не було. Крім того, відповідачем особисто був визнаний факт його добровільного проживання за іншою адресою, а також факт того, що в проживанні в ІНФОРМАЦІЯ_13 йому не чинились.
Накладна на придбання товарів, копія договору купівлі продажу металопластикових виробів та паспорт лічильника газу не є поважними причинами відсутності відповідача в даному будинку та не містять належних підтверджень щодо його постійного проживання в ньому.
Таким чином, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити повністю.
Крім того, враховуючи правила ст..88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача, понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп..
На підставі викладеного та ст.ст. 317, 319, 405 ЦК України, ст..7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст.ст.10,11, 60, 88, 209, 212-215,224-226 ЦПК України,
суд , -
Позовні вимоги задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим будинком № 26 по вул.. Новій с. Веселе Синельниківського району Дніпропетровської області, що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, ІПН НОМЕР_1, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні під час проголошення рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: ОСОБА_8