Справа № 463/1193/13 Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І.
Провадження № 22-ц/783/3227/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. А.
У Х В А Л А

судового засідання

18 червня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Гірник Т.А.

суддів Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар Глинський О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про забезпечення позову у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 27 квітня 2015 року відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 18 жовтня 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

16 червня 2015 року від представника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» - ОСОБА_5 надійшла заява про забезпечення позову. У заяві просить накласти арешт в межах суми позову 320 660, 18 грн. на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4. В обґрунтування вимог заяви посилається на те, що 11.02.2014 року Апеляційним судом розглянуто апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 18.10.2013 року по справі №2/463/1193/13 про задоволення позову ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», рішення суду першої інстанції залишено без змін та в подальшому звернуто до виконання.

В ході виконавчого провадження державним виконавцем виявлено у власності боржників майно на яке може бути звернуто стягнення. Однак, у звязку з оскарженням рішення суду іншим відповідачем, виконавчі документи можуть бути повернуті.

Оскільки між сторонами дійсно виник спір, враховуючи значну суму кредитної заборгованості відповідачів перед позивачем, яка не зможе бути погашена шляхом реалізації предмета іпотеки, вартість якого є значно меншою, а також зважаючи на те, що відповідачі не виконують умови кредитного договору та на період оскарження рішення суду в суді апеляційної інстанції зможуть відчужити наявне у них майно, вважає, що невжиття заходів забезпечення позову в майбутньому може утруднити чи зробити неможливим його виконання.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заяви про забезпечення позову, колегія суддів вважає, що заява задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1, 3, 4 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

До заяви додаються також її копії відповідно до кількості осіб, щодо яких просять вжити заходи забезпечення позову, та документ, що підтверджує сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до ч.5 ст.153 ЦПК України про вжиття заходів забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Згідно п.4 Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася в суд з такою заявою.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявником наведено мотиви, з яких просить забезпечити позов, однак в прохальній частині заяві не зазначено, на яке саме рухоме чи нерухоме майно просить накласти арешт, не зазначено про його приналежність тому чи іншому відповідачу.

Із долученої до заяви Інформаційної довідки з Реєстру права власності на нерухоме майно, Держаного реєстру іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавця убачається приналежність в цілому або частково відповідачам на праві власності нерухомого майна. Проте заявником не вказано у заяві на яке саме конкретно майно відповідачів, якої вартості просить накласти арешт в порядку забезпечення позову, що позбавляє суд вирішити питання про задоволення заяви.

За відсутністю у заяві про забезпечення позову даних про конкретне майно відповідачів, на яке просить накласти арешт представник позивача та визначивши самостійно, на свій розсуд це питання, суд вийде за межі заяви, що не узгоджується з вимогами ЦПК України. Водночас задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме майно боржників, може порушувати права інших осіб.

Окрім того в прохальній частині заяві, представник Банку просить накласти арешт на рухоме майно відповідачів, однак доказів про його наявність та приналежність останнім до заяви не долучено.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні заяви у забезпеченні позову у справі слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 151, 153 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про забезпечення позову у цивільній справі позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді