Справа № 505/3703/15-ц
Провадження № 505/1735/15р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.11.2015 року Котовський міськрайонний суд Одеської області

в складі: г о л о в у ю ч о г о суді - Нікітішина В.П.

при с е к р е т а р і - Шевчук С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Котовську Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

Позивач звернувся в суд з цим позовом та просив ухвалити рішення суду яким визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право на користування його власною квартирою АДРЕСА_1, оскільки остання з 2005 року в цій квартирі не проживає без поважних причин.

Відповідач надала заяву від 27.11.2015 року про розгляд справи у її відсутність в якій позов повністю визнала.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого.

Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок /частину будинку/, квартиру, користуються ним /нею/ для особистого проживання і мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд.

Як вбачається з матеріалів справи позивач є власником квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ/майно/, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб. Власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Він вправі вчиняти відносно свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійснення.

Стаття 72 ЖК дозволяє суду визнавати особу, яка відсутня понад шість місяців на відповідній жилплощі будинку такою, що втратила право на користування цією житловою площею.

Факт того, що відповідач у спірній квартирі не проживає з 2005 року визнається відповідачем та підтверджується письмовими доказами справи.

Тому суд вважає, що реєстрація постійного місця проживання відповідача за адресою знаходження квартири позивача є формальною, без наміру фактичного проживання на цій житловій площі. Відповідно відповідач втратила право на користування цим житлом.

Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Згідно положення ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З урахуванням обставин справи та наявних письмових доказів цьому, суд вважає за можливе позов задовольнити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, ст.391, ч.2 ст.405 ЦК України, ст.ст.72,163,191 ЖК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право на користування квартирою АДРЕСА_1 та зняти її з реєстрації за цією адресою.

Стягнути ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесені ним судові витрати у справі у вигляді судового збору у розмірі 243,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Одеської області через суд який його ухвалив протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами які не були присутніми при його проголошенні протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя- підпис

Рішення суду набрало законної сили 08 листопада 2015 року. Оригінал якого зберігається в матеріалах справи Котовського міськрайонного суду Одеської області.

Суддя В.П.Нікітішин