Ухвала

іменем україни

24 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ступак О.В., Дьоміної О.О., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Правобережного районного центру зайнятості м. Запоріжжя, третя особа - Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя, про відшкодування майнової та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 12 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив стягнути з Правобережного районного центру зайнятості м. Запоріжжя (далі - Правобережного РЦЗ м. Запоріжжя) на свою користь 79 073 грн на відшкодування майнової шкоди та 10 952 грн на відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 червня 2014 року, визнано протиправною бездіяльність Правобережного РЦЗ м. Запоріжжя та зобов'язано видати ОСОБА_4 направлення до органів Пенсійного фонду України для оформлення дострокового виходу на пенсію. На виконання вищевказаної постанови Правобережний РЦЗ м. Запоріжжя надав ОСОБА_4 відповідне клопотання, але Управлінням Пенсійного фонду в Ленінському районі м. Запоріжжя (далі - УПФ в Ленінському районі м. Запоріжжя) йому відмовлено у достроковому призначенні пенсії, що стало можливим через зміни в пенсійному законодавстві у період, коли він відстоював свої права у судах. Позивач вважав, що Правобережний РЦЗ м. Запоріжжя своїми неправомірними діями позбавив його можливості достроково вийти на пенсію відповідно до чинного на той час законодавства, у зв'язку з чим він втратив можливість отримувати пенсію протягом 16 місяців, тобто в грошовому еквіваленті втратив щонайменше 90 025 грн, виходячи із розрахунку можливості отримання пенсії у розмірі 5 380 грн щомісяця за 1,5 роки до досягнення пенсійного віку. Також позивач зазначав, що грубе порушення відповідачем законодавства щодо відмови в наданні клопотання, нарахуванні соціальної виплати у меншому розмірі, зволікання з виконанням рішення суду, дострокове зняття з обліку безробітних, залишення без жодного забезпечення за наявності на утриманні двох неповнолітніх дітей та наявності ряду хронічних захворювань, що не дозволяло працевлаштуванню, призвели до душевного та фізичного страждання, яке потягло за собою його потребу в додаткових зусиллях для організації свого життя. В результаті неправомірних дій відповідача він втратив право на достроковий вихід на пенсію.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Правобережного РЦЗ м. Запоріжжя на користь ОСОБА_4 4 656 грн 03 коп. на відшкодування майнової шкоди, 500 грн на відшкодування моральної шкоди, а всього - 5 156 грн 03 коп.

Стягнуто з Правобережного РЦЗ м. Запоріжжя на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн 60 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 12 травня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 337 ЦПК України установлено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відмовляючи в задоволенні указаного позову, апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212, 303 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив з безпідставності позовних вимог, заявлених до Правобережного РЦЗ м. Запоріжжя.

На обґрунтування свого висновку апеляційний суд правильно виходив з того, що розпорядником коштів державного бюджету, за рахунок якого відшкодовується шкода, спричинена діями або рішення державних органів, є держава в особі Державної казначейської служби України, а також Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, за рахунок коштів якого фінансується діяльність державної служби зайнятості, однак вони не залучені до участі у справі, а в силу наданих чинним ЦПК України повноважень апеляційний суд позбавлений можливості на стадії апеляційного розгляду справи вирішувати питання про залучення цих осіб до участі у справі.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що в силу вимог чинного ЦПК України на стадії касаційного розгляду справи недопустимо.

Отже, рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для його скасування відсутні, тому в силу вимог ч. 3 ст. 332 ЦПК України воно підлягає залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 12 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

О.О. Дьоміна

І.К. Парінова