Справа № 2-1119/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2010 року Малиновський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді - Демченко О.М.

при секретарі - Гресько О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк „Соцкомбанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк „Соцкомбанк звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк „Соцкомбанк (далі ПАТ КБ „Соцкомбанк) заборгованість в сумі 48 942 грн. 63 коп., а також понесені судові витрати.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19.01.2009р. між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «СоцКомбанк» був укладений договір №103/02-0006308 на відкриття карткового рахунку та обслуговування банківської платіжної катки фізичної особи (далі - Договір) згідно якого було відкрито картковий рахунок №1358 (далі - картрахунок) та видано Відповідачу банківську платіжну картку № 4244 6375 0003 4415 (далі - платіжна картка).

Відповідальність за правильність відображення операцій по Картрахунку, згідно із п.8.2.1.2. Договору несе банк - позивач по справі.

Відповідно до відомостей, що відображені в оформлених позивачем виписках по рахунку №/0130 від 30 січня 2009 року та від 26.11.2009 року, виписці по картці, виданою ПАТ «ПУМБ», та чеках банкоматів ЗАТ «ПроКредитБанк» і ЗАТ «Донгорбанк» про зняття грошових коштів, відповідачем було здійснено наступні банківські операції:

· 5 операцій по поповненню карткового рахунку готівкою у євро через касу ТОВ КБ «Соцкомбанк» на загальну суму 38 290,00 євро;

· 56 операцій по перерахуванню на картку, емітовану ОСОБА_3, з картки, емітованої АКБ «УкрСоцбанк», за допомогою послуги міжнародної платіжної системи Visa - переказ з карти на карту (Visa money transfer), безготівкових коштів в сумі 556 025,95 грн.;

· 77 операцій по зняттю з картки, емітованою Відповідачем, в мережі банкоматів «Радіус» готівкових коштів в сумі 757 950,00 грн.

Інших операцій, крім тих, що відображені у зазначених вище банківських виписках відповідач не здійснював.

Дані операції передбачені п.3.2 та п.3.3 Договору. Згідно домовленості сторін валютою картрахунку було визначено євро. Відповідач проводив операції безготівкового поповнення картрахунку та отримання готівкових коштів в банкоматі у гривні. У звязку з тим, що валюта операцій (гривня) не співпадала з валютою картрахунку (євро), відбувалась конвертація коштів.

Відповідно до пояснень представника ПАТ КБ „Соцкомбанк конвертація в момент виконання операцій була здійснена не за комерційним курсом ПАТ КБ «СоцКомбанк». Тому Позивач в останній робочий день місяця, а саме 30.01.2009 p., застосував до проведених Відповідачем на протязі січня 2009 р. операцій свій комерційним курс конвертації та відповідно нарахував заборгованість за курсовою різницею у розмірі 25 028,00 євро та списав з картрахунку цю суму.

Відповідно до змісту позовної заяви Договір містить ОСОБА_5 2 «Тарифи на оформлення та розрахунково-касове обслуговування дебетних платіжних карток VISA Int., емітованих TOB КБ «СКБ», п.4.1 якого передбачає додаткову комісію у розмірі 1% за видачу готівки від суми, що перевищує 50 000,00 гривень на місяць.

На протязі січня 2009 р. Відповідач зняв зі своєї платіжної картки власні кошти у розмірі 757 950,00 грн., що перевищує 50 000,00 гривень на 707 950,00 грн., у зв'язку з чим 30.01.09 Позивач нарахував до сплати додаткову комісію у розмірі 7079,50 грн., тобто 1% від 707950,00 грн.

На момент нарахування додаткової комісії Позивач не зміг списати дану суму у зв'язку з відсутністю коштів на картрахунку. Відповідач не погасив зазначену заборгованість за власних; бажанням, тому ПАТ КБ «СоцКомбанк» згідно із пунктом 12.3 Договору звернувся саме до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом про стягнення заборгованості по додатковій комісії у розмірі 7079,50 грн.

18.03.2010 р. Позивач доповнив свої позовні вимоги, зазначивши, що станом на 30.01.09 на картрахунку виникла заборгованість за курсовою різницею у розмірі 28 670,62 євро, а списано було лише 25 028,00 євро, тобто на 17.03.10 на картрахунку ще існує заборгованість за курсовою різницею у розмірі 3631,16 євро. Зазначену раніше заборгованість по додатковій комісії у розмірі 7079,50 грн. Позивач перерахував у євро, що склало за розрахунком Позивача 547,86 євро.

Тобто згідно з розрахунком Позивача загальна заборгованість складає 4179,02 євро. Загальну заборгованість в євро Позивач перерахував у гривню по курсу НБУ станом на 17.03.10, врахувавши комісійну винагороду банку за конвертацію євро у гривню, і таким чином просить стягнути заборгованість з Відповідача у загальній сумі 48 942,63 гривні.

На підтвердження зазначених вимог Позивач надав суду договір №103/02-0006308 від 19.01.09 на відкриття карткового рахунку та обслуговування банківської платіжної катки фізичної особи; додаток 1 до Договору «Правила користування міжнародною платіжною карткою»; додаток 2 до Договору «Тарифи на оформлення та розрахунково-касове обслуговування дебетних платіжних карток VISA Int., емітованих TOB КБ «СКБ»; анкету-заяву на відкриття карткового рахунку та видачу міжнародної платіжної картки від 19.01.09 за підписом Відповідача; заяву про отримання платіжної картки від 21.01.09 за підписом Відповідача; розрахунок заборгованості від 24.03.09; розрахунок заборгованості від 17.03.10; тарифи на оформлення та розрахунково-касове обслуговування дебетних платіжних карток VISA Int., емітованих TOB КБ «СКБ», затверджені рішенням тарифного комітету ТОВ КБ «СКБ» 02.04.08 за підписом ОСОБА_6 Директорів ОСОБА_1; лист ОСОБА_6 Правління ПАТ КБ «СКБ» ОСОБА_1 про дійсність наданих тарифів; виписку №/1126 від 26.11.09 по рахунку приватного клієнта №1358; розпорядження на встановлення комерційних курсів конверсії в системі емісії банку з 19 по 23 січня 2009р. та з 26 по 30 січня 2009р.; лист ПАТ «Перший Український міжнародний банк» (далі - ПАТ «ПУМБ») № DHO-20/3187 від 31.08.09.

Відповідач позов не визнав та просив суд відмовити у задоволенні заявлених до нього позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування своєї позиції Відповідач надав суду наступні документи: виписку №/0130 від 30.01.09 по рахунку приватного клієнта №1358; чеки банкоматів про отримання готівки; заяву від 30.01.09 на імя ОСОБА_6 Директорів ТОВ КБ «СКБ» ОСОБА_1 та лист компанії ЗАТ «ДХЛ Інтернешнл» від 02.02.09 з повідомленням про доставку заяви; заяву від 03.02.09 на імя начальника відділення «Донецької регіональної дирекції» ТОВ КБ «СКБ» ОСОБА_7 з квитанцією про відправлення; заяву від 06.03.09 на імя ОСОБА_6 Директорів ТОВ КБ «СКБ» ОСОБА_1 з вимогою про надання виписки по картрахунку з квитанцією про відправлення; лист ТОВ КБ «СКБ» № 061-1/0470 від 27.02.09 до ОСОБА_3; лист ПАТ «ПУМБ» № DHO-20/3527 від 23.09.09 з інформацією про блокування карток; виписку транзакцій по платіжній картці від 01.07.09, сформовану ПАТ «ПУМБ»; рішення господарського суду Одеської області від 26.11.09 по справі №6-15/66-09-3238; відзив на позовну заяву та письмові пояснення щодо відображення операцій у виписці з розрахунками.

Сторонами у судовому засіданні надали для огляду суду оригінали документів, копії яких були надані суду для обґрунтування своїх позицій.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін та Відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, в задоволенні вимог ПАТ КБ „Соцкомбанк" відмовляє у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до п.8.2.1.2. Договору відповідальність за правильність відображає по Картрахунку, несе банк (позивач по справі). Виписка по рахунку (картці) - це є документ, який відображає рух коштів та стан рахунку.

Однак, жодна із наявних в матеріалах справи виписок по рахунку, оформлена Позивачем та виписка по картці, надана ПУМБ, не містить відомостей щодо наявності у відповідача заборгованості перед позивачем.

Так, у виписці по рахунку від 30.01.2009р.зазначено :

„Конечная задолженность по уплате комиссионных, процентов: EUR..0,00

Доступная к использованию сумма (без учета блокировок): EUR........ 25029,95

Доступная к использованию сумма (с учетом блокировок): EUR........ 25029,95

Всего задолженность по карточному счету: EUR.....................................................0,00

В іншій виписці по рахунку, наданою позивачем, де відображений стан рахунку на 26.11.2009р. зазначено :

„Конечная задолженность по уплате комиссионных, процентов: EUR...0,00

Всего задолженность по карточному счету: EUR..................................0,00

Таким чином, доводи позивача щодо існування у відповідача заборгованості не підтверджено первинними документами.

Позивач в обгрунтування заявлених вимог щодо додаткового нарахування комісійних та перегляду (зміни) курсів конвертації валют, які були застосовані на момент здійснення операцій, зазначив, що відповідачем за короткий час було здійснено велику кількість операцій у звязку з чим позивач не мав можливості своєчасно застосувати до операцій належні курси валют та стягнути належні суми комісійних платежів.

Проте, суд не може визнати такі обґрунтування позовних вимог законними та обґрунтованими з огляду на наступне.

Як встановлено судом, та не спростовано, позивачем, ані умовами Договору, ані діючим законодавством не передбачено будь-яких обмежень, щодо кількості операцій які клієнт банку (відповідач) може здійснювати за певний період часу.

В чому саме полягає порушення відповідачем умов Договору та діючого законодавства, які нібито допустив відповідач при користуванні банківською платіжною карткою, позивач також не зазначив.

Щодо вимог Позивача про стягнення заборгованості за додатковою комісією в сумі 7079,50 грн., то валютою картрахунку № 1358 за договором №103/02-0006308 від 19.01.2009 р. за домовленістю сторін була визначена євро.

Частиною 2 пункту 5.3 Положення НБУ «Про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням», затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 19 квітня 2005 p. N 137 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 19 травня 2005р. за N543/10823, встановлено, що клієнти уповноваженого банку-емітента мають зобовязання за здійснені з використанням платіжних карток операції перед уповноваженим банком-емітентом у валюті картрахунку.

Таким чином, нарахування ПАТ КБ «СоцКомбанк» заборгованості у гривні, яка не є валютою картрахунку у даному випадку, не відповідає вимогам чинного законодавства України.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи (виписки по рахунку від 31.01.2009р. від 26.11.2009р., виписки по картці від 01.07.09, сформованої ПАТ «ПУМБ», всі комісійні платежі при здійсненні банківських операцій стягувались позивачем у валюті картрахунку - евро)

В обґрунтування своїх вимог про стягнення заборгованості за додатковою комісією у розмірі

1)
грн., Позивач посилається на п.4.1 ОСОБА_5 2 «Тарифи на оформлення та розрахунково- касове обслуговування дебетних платіжних карток VISA Int., емітованих TOB КБ «СКБ» до Договору №103/02-0006308 від 19.01.2009р., яким передбачена комісія у розмірі 1% за видачу готівки від суми, що перевищує 50000,00 гривень на місяць.

Позивач надав суду виписку №/1126 від 26.11.09 по рахунку приватного клієнта №1358 згідно якої Відповідач у січні 2009 р. зняв з своєї платіжної картки кошти у розмірі 757950,00 грн., що перевищує 50000,00 гривень на 707950,00 грн., у звязку з чим 30л 1 Позивач нарахував до сплати додаткову комісію у розмірі 7079,50 грн., тобто 1% від 707950,00 грн. Відповідач погодився з фактом зняття у січні 2009р. з своєї платіжної картки власних л у розмірі 757950,00 грн.

Позивач надав суду роздруковані тарифи на оформлення та розрахунково-касове обслуговування дебетних платіжних карток VISA Int., емітованих TOB КБ "СКБ" (а.с. 14-15), які Позивач вважає ОСОБА_5 2 до Договору №103/02-0006308 від 19.01.2009р.

Суд, дослідивши надані документи встановив, що надані тарифи не оформлені належним чином в якості додатку №2 до Договору, так як вони не містять підписів сторін.

Екземпляр Договору, який наявний у відповідача та досліджений судом, прошитий, скріплений печаткою Донецької регіональної дирекції ТОВ КБ «СоцКомБанк» та підписом начальника дирекції ОСОБА_7, містить Договір та ОСОБА_5 1 до Договору «Правила користування міжнародною платіжною карткою», але не містить ані ОСОБА_5 2, ані тарифів у будь- якій іншій формі.

Таким чином суд вважає, що надані Позивачем «Тарифи на оформлення та розрахунково- касове обслуговування дебетних платіжних карток VISA Int., емітованих TOB КБ «СКБ» не можуть вважатись додатком до Договору та бути його невідємною частиною.

Відповідно до умов Договору, зокрема у визначенні термінів, п.2.2, п.3.4, п.3.6, п.3.7, п.3.8, п.3.12, п.5.11, п.6.11, п.6.12, п.6.14, п.6.21, п.7.3, п.7.9, п.8.1.7, п.10.5, п.12.1, п.13.2, п.13.3, є посилання на тарифи, проте жоден пункт Договору не містить інформації про те, що тарифи оформлювались до Договору в якості додатку.

Позивач надав суду додаток до протоколу №10 від 02.04.08 рішення тарифного комітету ТОВ КБ «СКБ» «Тарифи на оформлення та розрахунково-касове обслуговування дебетних платіжних карток VISA Int., емітованих ТОВ КБ «СКБ» за підписом ОСОБА_1 та лист ОСОБА_6 Правління ПАТ КБ «СКБ» ОСОБА_1 про дійсність наданих тарифів. Також в листі зазначено, що надані тарифи є ОСОБА_5 2 до Договору №103/02-0006308 від 19.01.2009р., проте це не підтверджено належними доказами по справі відповідно до ст.ст. 57-59 ЦПК України. Позивачем не надано суду ОСОБА_5 2 до Договору за підписом Відповідача.

В обґрунтування своєї правової позиції позивач посилається на п.10.5 Договору і на анкету- заяву на відкриття карткового рахунку та видачу міжнародної платіжної картки, згідно якої він ознайомив Відповідача з тарифами. Проте, зазначена анкета-заява датується 19.01.09, також у матеріалах справи є заява про отримання платіжної картки за підписом Відповідача, яка датується

1)
З пояснень Відповідача оформлений Договір та виготовлену платіжну картку він отримав одночасно 21.01.09, що унеможливлює отримання відповідачем ОСОБА_5 2 до Договору 19.01.09, тобто раніше самого Договору. Позивач не надав суду доказів того, що він знайомив Відповідача саме з тими тарифами, які надав суду, і що Відповідачу була відома інформація про наявність в загальній вартості послуг додаткової комісії.

Відповідно до умов Договору, зокрема у визначенні термінів, п.2.2, п.3.4, п.3.6, п.3.7, п.3.8, п.3.12, п.5.11, п.6.11, п.6.12, п.6.14, п.6.21, п.7.3, п.7.9, п.8.1.7, п.10.5, п.12.1, п.13.2, п.13.3, є посилання на тарифи, проте жоден пункт Договору не містить інформації про те, що тарифи оформлювались до Договору в якості додатку.

При цьому, як вбачається із оформлених позивачем виписці по рахунку від 30.01.2009р., виписці по рахунку від 26.11.2009р., виписці по картці , наданої ПАТ «ПУМБ», та наявних в матеріалах справи чеках - при здійснення відповідачем операцій з нього одразу (одночасно із здійсненням операції) стягувались відповідні суми комісійних платежів, що узгоджується із п. 2.3.2. додатку №1 до Договору, де передбачено, що «при отриманні готівки, комісія за отримання готівки відповідно до тарифів, блокується разом із сумою замовленою готівки».

Аналогічна умова списання позивачем комісійних в рахунок оплати наданих послуг також передбачена і п.3.8. Договору, де зазначено, що «клієнт погоджується на списання зі свого Картрахунку плати за послуги за фактом їх надання згідно з тарифами Банку».

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» клієнт має бути ознайомлений з умовами надання послуг.

Відповідач при користуванні платіжною банківською карткою, емітованою позивачем, був ознайомлений із вартістю банківських послуг, що підтверджується наявними в матеріалах справи чеками, які оформлювались одночасно із здійсненням банківських операцій.

На підставі викладеного суд вважає правомірним застосування тих тарифів, що застосовані позивачем і процесинговим центром (ПАТ «ПУМБ») до банківських операцій момент їх здійснення та згодом були відображені у наявних в матеріалах справи виписці по рахунку від 30.01.2009р., виписці по рахунку від 26.11.2009р., виписці по картці наданої ПАТ «ПУМБ».

Відповідно до п.8.2.1.2 Договору банк несе відповідальність за правильність сформованих операцій по картрахунку. Згідно виписок, сформованих Позивачем 30.01 1- тв 2т 11 с заборгованість по картрахунку відсутня.

Навіть якщо застосовувати до спірних правовідносин надані Позивачем ОСОБА_8 на оформлення та розрахунково-касове обслуговування дебетних платіжних карток VISA Int.. емітованих ТОВ КБ «СКБ», то посилання Позивача на п.4.1 даних тарифів для обгрунтування нарахування додаткової комісії є не коректним з огляду на наступне.

ОСОБА_8 містять перелік банків-партнерів ТОВ КБ «СКБ» по мережі банкоматів -Радіус», згідно якого до цієї мережі входять «ПроКредитбанк» та «Донгорбанк». В тарифах зазначено, що отримання готівки в даній мережі відбувається без додаткової комісії. Відповідач надав суду чеки про отримання готівки, які підтверджують отримання готівки в банкоматах «ПроКредитбанк та «Донгорбанк», тобто у мережі «Радіус». Таким чином, навіть при застосуванні до спірних правовідносин наданих Позивачем тарифів, нарахування додаткової комісії за видачу готівки є неправомірним.

Згідно з матеріалами справи, а саме листом Позивача від 27.02.09, інформацію про заборгованість по картрахунку за додатковою комісією Позивач вперше надав Відповідачу

1)
тобто майже через місяць після її виникнення. При цьому, запит Відповідача від 06.03.09 про надання виписки по картрахунку із відображенням цієї заборгованості Позивач залишив без відповіді та задоволення.

Виходячи з наведеного суд дійшов висновку, що Позивач не мав достатніх підстав для нарахування додаткової комісії у розмірі 7079,50 грн. (1% за видачу готівки від суми, що перевищує 50000,00 гривень на місяць).

Нараховуючи дану комісію, Позивач збільшує вартість своїх послуг після факту їх надання, чим порушує вимоги ст. 15 Закону України "Про захист прав споживачів", яка передбачає право споживача на одержання достовірної та своєчасної інформації про послугу, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Також при нарахування додаткової комісії Позивачем було порушено: п. 4.5 Договору №103/02-0006308 від 19.01.2009р., п. 7.3 Договору №103/02-0006308 від 19.01,2009р., п. 8.2.1.2 Договору №103/02-0006308 від 19.01.2009р., п. 2.3.2 ОСОБА_5 1 до Договору №103/02-0006308 від 19.01.2009 р., п. 5.3 Положення НБУ «Про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням».

Щодо вимог Позивача про стягнення заборгованості за курсовою різницею, судом були встановлені такі обставини.

У судовому засіданні 18.03.2010р. Позивач доповнив свої вимоги заявою, в якій зазначив, що станом на 30.01.09 на картрахунку виникла заборгованість за курсовою різницею у розмірі 28670,62 євро внаслідок курсових різниць між операціями продажу та купівлі валюти при поповненні картрахунку в євро готівкою у гривні та зняттю готівки у гривні з картрахунку в євро. Позивач 30.01.09 списав з картрахунку суму у розмірі 25028,00 євро, яка є недостатньою для погашення заборгованості в повному обсязі. Тобто на 17.03.10 на картрахунку ще існує заборгованість за курсовою різницею у розмірі 3631,16 євро, яку Позивач просить суд стягнути з Відповідача.

В обґрунтування доповнених позовних вимог Позивач надав суду розрахунок заборгованості з курсової різниці, розпорядження на встановлення комерційних курсів конверсії в системі емісії банку з 19 по 23 січня 2009р. та з 26 по 30 січня 2009р. та лист ПАТ «ПУМБ» № DHO-20/3187 від 31.08.09.

Згідно розрахунку заборгованості Позивача від 17.03.10 сума нарахованої курсової різниці склала 28670,62 євро, а сума утриманої курсової різниці склала 25028,00 євро. Сума несплаченої курсової різниці за розрахунком позивача склала 3631,16 євро. При цьому, суд звертає увагу на той факт, що різниця між 28670,62 євро та 25028,00 євро становить 3642,62євро (тобто 28670.62 євро - 25028,00 євро = 3642,62 євро).

Судом встановлено, що поповнення картки гривнею було безготівковим шляхом переказу коштів (гривні) з платіжної картки АКБ «УкрСоцбанк» на платіжну картку ПАТ КБ «СоцКомбанк» за допомогою послуги міжнародної платіжної системи Visa - переказ з карти на карту (Visa money transfer). Позивач підтвердив, що ця операція не порушує умови Договору.

Згідно пояснень, що наявні в розрахунку заборгованості Позивача від 17.03.10. під час здійснення операцій конвертація коштів відбувалась за курсом міжнародної платіжної системи Visa (надалі - МПС Visa). Проте, згідно усних пояснень представника Позивача у судовому засіданні 18.03.10 під час здійснення операцій конвертація коштів відбувалась за міжбанківським курсом, який становить комерційну таємницю та не повинен і не може бути відомий клієнту банку, в даному випадку Відповідачу, при здійсненні операцій. Належним курсом конвертації Позивач вважає свої комерційні курси продажу валюти, що діяли на дату списання коштів з картрахунку, з огляду на те, що це передбачено тарифами банку.

Судом встановлено, що Позивач не надав доказів того, що він знайомив Відповідача саме з тими тарифами, які надав суду.

В підтвердження показників своїх комерційних курсів Позивач надав суду розпорядження на встановлення комерційних курсів конверсії в системі емісії банку з 19 по 23 січня 2009р. та з 26 по 30 січня 2009р.

Згідно цих розпоряджень комерційні курси євро по відношенню до гривні мали наступні значення:

з 19 по 23 січня 2009р.: покупка - 9,00, продаж - 12,00;

з 26 по 30 січня 2009р.: покупка - 8,50, продаж - 11,50.

В останній робочий день розрахункового місяця, а саме 30.01.09, Позивач застосував до проведених Відповідачем на протязі січня 2009р. операцій по платіжній картці свої комерційні курси, зазначені у розпорядженнях, замінивши ними ті курси, що були застосовані до операцій в момент їх здійснення. Таким чином Позивач нарахував заборгованість за курсовою різницею, яку у звязку з недостатністю коштів на картрахунку списав частково в сумі 25028,00 євро.

Позиція Позивача щодо суми заборгованості за курсовою різницею є непослідовною та суперечливою. Так, згідно змісту позовної заяви та листа ТОВ КБ «СКБ» № 061-1/0470 від 27.02.09 до ОСОБА_4 станом на 30.01.09 на картрахунку виникла заборгованість за курсовою різницею у розмірі 25028,00 євро, яка і була списана. До списання цієї суми на картрахунку Відповідача згідно виписки №/0130 від 30.01.09 рахувалась доступна до використання сума 25029,95 євро та страхова сума 10,00 євро. Відповідно, після списання 25028,00 євро на картрахунку мала залишитися доступна до використання сума 1,95 євро та страхова сума 10,00 євро. При наявності будь-якої заборгованості ці кошти Позивач мав змогу відповідно до п.3.5 Договору направити на погашення заборгованості, проте ці кошти й на даний момент знаходяться на картрахунку Відповідача, що підтверджується випискою №/1126 від 26.11.09, більш того на залишок по картрахунку нараховуються відсотки. В розрахунку заборгованості від 24.03.09, який є додатком до позовної заяви, зазначена загальна заборгованість по картрахунку у розмірі 7079,50 грн., що є заборгованістю по комісію за видачу готівки від суми, що перевищує 50000,00 гривень на місяць. Тобто станом на 24.03.09 заборгованість за курсовою різницею на картрахунку була відсутня. Згідно уточнення до позовної заяви від 17.03.10 станом на 30.01.09 на картрахунку виникла заборгованість за курсовою різницею у розмірі 28670,62 євро. При цьому, згідно усних пояснень представника Позивача, наданих у судовому засіданні 18.03.10р., розрахунок заборгованості за курсовою різницею у розмірі 28670,62 євро проводився напередодні судового засідання.

Відповідач заперечив правомірність перегляду Позивачем курсів конвертації по вже проведених та завершених операціях та, відповідно, заперечив правомірність нарахування заборгованості за курсовою різницею та списання відповідної суми. В своїх усних поясненнях Відповідач зазначив, що він вважає курси конвертації, що були застосовані до операцій в момент їх здійснення та відображені в первинних документах, вірними з огляду на те, що вони узгоджені з Договором та чинним законодавством України, та вважає їх такими, що не підлягають перегляду7.

Для вирішення спору щодо заборгованості за курсовою різницею суд вважає за необхідне встановити належні показники курсів конвертації.

Згідно письмових та усних пояснень Позивача як до операцій по поповненню картрахунку так і до операцій по отриманню готівки в банкоматі мав бути застосований один тип курсу конвертації - комерційний курс ПАТ КБ «СоцКомбанк», що був встановлений наданими суду відповідними внутрішньобанківськими розпорядженнями.

Згідно пояснень Відповідача до операцій по поповненню картрахунку повинен застосовуватись один тип курсу конвертації - курс МПС Visa, а до операцій по отриманню готівки в банкоматі - інший, а саме комерційний курс ПАТ КБ «СоцКомбанк». Саме ці типи курсів думку Відповідача і були застосовані до операцій в момент їх проведення. В підтвердження позиції представник Відповідача надав рішення господарського суду Одеської області від 2т по справі №6-15/66-09-3238, якою розглядалось питання про правомірність списання. ПАТ КБ «СоцКомбанк» з картрахунку ОСОБА_3 суми у розмірі 25028,00 євро в рахунок погашення заборгованості з курсових різниць. Проте, при вирішення цієї справи суд не приймає до уваги вищезазначене рішення господарського суду у звязку з тим, що відповідачем не надано доказів щодо набрання ним законної сили.

При вирішенні питання щодо застосування належних курсів конвертації до операцій по зарахуванню грошових коштів на картрахунок суд виходить з наступного.

Безготівкове поповнення картки гривнею виконувалось шляхом переказу коштів (гривні ) з платіжної картки АКБ «УкрСоцбанк» на платіжну картку ПАТ КБ «СоцКомбанк за допомогою послуги міжнародної платіжної системи Visa - переказ з карти на карту (Visa money transfer). Валюта переказу (гривня) не співпадала з валютою картрахунку (євро). Відповідно до ст. 5.3. Положення НБУ "Про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням" у разі здійснення розрахунку з використанням платіжної картки у валюті, яка відрізняється від валюти картрахунку, уповноважений банк здійснює перерахунок суми за операцією у валюту картрахунку за курсом, порядок установлення якого визначений у договорі між клієнтом та уповноваженим банком-емітентом.

Відповідач повідомив, що ПАТ КБ «СоцКомбанк» входить до банківської мережі «Радіус», в якій уповноваженим розрахунковим банком виступає ПАТ "ПУМБ" і саме процесинговий центр ПАТ "ПУМБ" оброблює операції з використанням платіжних карток емітованих ПАТ КБ «СоцКомбанк», зокрема здійснює конвертації, що відповідає вимогам ст. 5.3. Положення НБУ "Про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням". Позивач підтвердив той факт, що ПАТ КБ «СоцКомбанк» входить до банківської мережі «Радіус» та користується послугами процесингового центру ПАТ "ПУМБ".

Позивач надав суду лист ПАТ «ПУМБ» №DHO-20/3187 від 31.08.09, згідно якого при збільшенні платіжного ліміту карти перерахунок валюти транзакції (гривня) у валюту картрахунку (євро) виконувався процесинговою системою ПАТ "ПУМБ" з використанням курсу гривня/євро. встановленого МПС Visa Intemetional, який на відповідні дати мав наступні значення: 23.01.2009р.- 10,2077887,

26.01.2009р.- 10,1046401,

27.01.2009р.- 10,4750400.

Проаналізувавши відомості трьох виписок: виписок від 30.01.09 та 26.11.09, сформованих Позивачем та виписку транзакцій по платіжній картці від 01.07.09, сформовану ПАТ «ПУМБ», - суд встановив, що відображення операцій конвертації по зарахуванню коштів на картрахунок співпадає у всіх виписках. При співставленні суми у гривні, що надійшла, та суми у євро, що зарахована на картрахунок, простежуються значення саме тих курсів, які ПАТ "ПУМБ" зазначив у своєму листі як курси міжнародної платіжної системи Visa Intemetional (МПС Visa Intemetional).

Відповідач зазначив, що курси МПС Visa є публічними та доступні для перегляду на офіційному сайті компанії Visa, де вони щодня актуалізуються. Перед здійсненням операцій по переказу коштів він (Відповідач) був ознайомлений з значеннями цих курсів з зазначеного джерела. При цьому, Позивач не заперечив факт публічності курсів МПС Visa Intemetional та існування можливості ознайомлення з ними в мережі Інтернет.

При надходженні суми переказу на картку, емітованою ПАТ КБ «СоцКомбанк», Відповідач отримував чеки банкоматів з відображенням залишку рахунку (чек банкомату «Прокредитбанк- №7529 від 23.01.09 та чеки банкомату ЗАТ «Донгорбанк» №1449 від 26.01.09 та №1661 від 27.01.09р.) Суми залишку рахунку підтверджують використання при конвертації курсів МПС Visa.

Пункт 3.9 Договору №103/02-0006308 від 19.01.09 передбачає, що «у випадку, коли валютою операції є валюта відмінна від валюти картрахунку, банк здійснює конвертацію валюти в національну валюту або в долари СІЛА для наступного проведення розрахунків за цією операцією з платіжною системою Visa Intemetional, розрахунковою валютою якої є долари США. Списання здійснюється за курсом Міжнародної платіжної системи Visa Intemetional на день відображення операції по картрахунку».

Відповідач пояснив, що всі курси валют МПС Visa встановлює по відношенню де д:лага США, тобто МПС Visa встановлює курси гривня/долар США та долар СШАєврс. а д_н конвертації гривні в євро використовується розрахунковий крос-курс на основі базових у ген гривня/долар США та долар США/євро. Ці пояснення Позивачем не були спростовані.

У звязку з тим, що поповнення картрахунку відбувалось за допомогою міжнародна платіжна система Visa - переказ з карти на карту (Visa money операцій в момент їх здійснення був застосований курс конвертації саме МПС Visa. Це підтверджено трьома виписками, чеками банкоматів та листом ПАТ «ПУМБ» №DHO-20/3187 від 31.08.09. Застосування курсу МПС Visa до цих операцій передбачено пунктом 3.9 Договору.

Таким чином, суд вважає правомірним застосування курсу МПС Visa до операцій по безготівковому поповненню картки Відповідачем.

Договір не містить умови за якою банк має право наприкінці місяця переглядати курси конвертації по виконаним операціям на протязі місяця.

Згідно ст. 30.1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача. Згідно виписок останній переказ був зарахований на рахунок отримувача 28.01.09, тобто 30.01.09 до нарахування заборгованості по курсових різницях всі перекази вже були завершеними.

Таким чином, змінюючи у завершених операціях публічні курси МПС Visa, застосовані до операцій по безготівковому поповненню картки в момент їх здійснення, на свої комерційні курси. Позивач порушує: п. 3.9 Договору №103/02-0006308 від 19.01.09, ст. 30.1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", а також ст. 15 Закону України "Про захист прав споживачів".

Таким чином суд вважає неправомірними дії Позивача щодо зміни курсів конвертації по операціям з безготівкового поповнення картки за допомогою послуги МПС Visa. Відповідно, нарахування заборгованості за курсовою різницею по даним операціям також є неправомірним.

При розгляді питання щодо застосування належних курсів конвертації до операцій по отриманню готівкових грошових коштів в банкоматі суд виходив з наступного.

Згідно з матеріалами справи та поясненнями сторін, Відповідач на протязі січня 2009р. зняв з своєї платіжної картки, валютою якої є євро, власні кошти у розмірі 757950,00 грн. Як вже зясовано судом отримання готівки відбувалось у партнерській мережі банкоматів «Радіус», а саме в банкоматах «ПроКредитбанк» та «Донгорбанк». У звязку з тим, що валюта операцій (гривня) не співпадала з валютою картрахунку (євро), відбувалась конвертація коштів.

Як зясовано, судом позиція Позивача щодо курсів конвертації, які були використані в момент здійснення операцій є суперечливою. Так, згідно письмових пояснень від 17.03.10 використовувались курси МПС Visa, а згідно усних пояснень представника Позивача у судовому засіданні 18.03.10 використовувались міжбанківські курси. Проте використання жодного з цих курсів до операцій під час отримання готівки не підтверджено матеріалами справи. Позивач не довів, який саме курс він змінив на свій комерційний при розрахунку заборгованості.

Належним курсом конвертації Позивач вважає свої комерційні курси покупки валюти, що діяли на дату списання коштів з картрахунку. В підтвердження показників своїх комерційних курсів Позивач надав суду розпорядження на встановлення комерційних курсів конверсії в системі емісії банку з 19 по 23 січня 2009р. та з 26 по 30 січня 2009р. Згідно цих розпоряджень комерційні курси євро по відношенню до гривні мали наступні значення:

з 19 по 23 січня 2009р.: покупка - 9,00, продаж - 12,00;

з 26 по 30 січня 2009р.: покупка - 8,50, продаж - 11,50.

Відповідач погодився з позицією Позивача, що до даного типу операцій, а саме до операцій по отримання готівки у партнерській мережі банкоматів «Радіус», повинні застосовуватись комерційні курси ПАТ КБ «СоцКомбанк». Відповідач погодився, що підстав для застосування до цих операцій п.3.9 Договору не має, оскільки розрахунки з МПС Visa у даному випадку не використовувались, у звязку з тим, що розрахунки між ПАТ КБ «СоцКомбанк» та банками, в банкоматах яких отримувалась готівка («Прокредитбанк» та «Донгорбанк»), проводились розрахунковим банком ПАТ "ПУМБ" в межах однієї мережі "Радіус", тому будь-яких підстав застосовувати до цих операцій курси МПС Visa не має. Відповідач з посиланням на лист ПАТ «ПУМБ» № DHO-20/3187 від 31.08.09, наданий суду Позивачем, зазначив, що до цих операцій з момент їх здійснення і був застосований курс ПАТ КБ «СоцКомбанк», який Позивач надав процесинговій системі ПАТ "ПУМБ" для використання по даних операціях, а саме по операціях з використанням перерахунку сум із валюти транзакції в валюту картрахунку при отриманні готових гривень з картрахунку у євро в банкоматах банків-партнерів. Згідно даного листа гривня/євро, надані ПАТ КБ «СоцКомбанк» процесинговій системі ПАТ "ПУМБ" мали наступні значення:

22.01.2009р.- 12,00,

23.01.2009р.- 12,00,

26.01.2009р.- 11,50,

27.01.2009р.- 11,50.

Також згідно даного листа значення цих курсів доступні клієнту для перегляду в відповідних банкоматах.

Сторони дійшли згоди щодо типу курсів, які повинні застосування до згаданих операцій. - це комерційні курси ПАТ КБ «СоцКомбанк», проти не дійшли згоди щодо значення цих курсів Таким чином для вирішення спору суд має встановити належні значення комерційних курсів ПАТ КБ «СоцКомбанк», що можуть бути правомірно застосовані до відповідних операцій.

Згідно усних пояснень Позивача його комерційні курси, зазначені у розпорядженнях, не були та не повинні бути відомими Відповідачу до моменту здійснення операції. Суд визнає таку правову позицію позивача неправомірною, так як вона суперечить ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів».

Позивач у листі №061-1/0470 від 27.02.09, яке адресовано Відповідачу, та у позовній заяві Позивач зазначив, що станом на 30.01.09 на картрахунку виникла заборгованість у розмірі

1)
євро, яка і була списана, проте Позивач не зазначив, які саме нові значення курсів він застосував до проведених операцій та на підставі якого пункту Договору. Позивач не надав суду розрахунків або пояснень, використання яких курсів призвело до виникнення 30.01.09 заборгованості саме у розмірі 25028,00 євро. Згідно розрахунків Позивача застосування до проведених операцій комерційних курсів, зазначених у наданих розпорядженнях, призвело до виникнення заборгованості у розмірі 28670,62 євро. Про заборгованості у розмірі 28670,62 євро Позивач не зазначав ні у своєму листі №061-1/0470 від 27.02.09 до Відповідача, ні у первісній позовній заяві, ні у розрахунку заборгованості від 24.03.09. Згідно усних пояснень Позивача у судовому засіданні 18.03.10 розрахунок заборгованості за курсовою різницею у розмірі 28670,62 євро був проведений напередодні судового засідання. Проте, згідно розпоряджень на встановлення комерційних курсів значення курсів, застосування яких призвело до виникнення заборгованості саме у розмірі 28670,62 євро, було встановлено та доступно для використання в розрахунку до 30.01.09, тобто до розрахунку заборгованості у розмірі 25028,00 євро.

Суд звертає увагу на те, що надані розпорядження на встановлення комерційних курсів конверсії в системі емісії банку не мають конкретної дати їх прийняття, на них відсутні внутрішні реєстраційні номери. Згідно розпоряджень курси встановлювались одразу на тиждень, що відрізняється від звичайної банківської практики щоденного встановлення курсів. Позивач не надав суду доказів, що він інформував про значення саме цих комерційних курсів, відображених у наданих розпорядженнях, процесинговий центр ПАТ "ПУМБ" або банки-партнери, або безпосередньо Відповідача до здійснення Відповідачем операцій.

Курси конвертації, застосовані до операцій отримання готівки в момент їх здійснення, співпадають у трьох виписках, остання з яких сформована Позивачем 26.11.09. їх значення простежуються у виписках при співставленні сум у гривні, що видані банкоматом, та сум у євро. що списані з картрахунку. З урахуванням саме цих значень курсів залишок коштів на картрахунку відображений у чеках банкоматів, за допомогою яких Відповідач інформувався про умови операцій під час їх виконання. Відповідно до листа ПАТ «ПУМБ» № ОНО-20/3187 від 31.08.09 саме ці значення курсів Позивач надавав процесинговому центру ПАТ "ПУМБ" для використання по даних операціях. Відповідно саме про ці значення курсів банкомата ПАТ "ПУМБ" та інших банків-партнерів інформували Відповідача до моменту здійснення операцій.

Курси конвертації, застосовані до операцій отримання готівки в момент їх здійснення, суд вважає належними та правомірно застосованими з огляду на те, що вони зазначені у первинних документах (чеки, виписки), підтверджені процесинговим центром ПАТ "ПУМБ", відповідають вимозі ст. 15 Закону України "Про захист прав споживачів" та не суперечать умовам Договору.

Договір не містить умови за якою банк має право наприкінці місяця переглядати кутчш конвертації по виконаним операціям на протязі місяця. Таким чином, змінюючи у операцію, публічно заявлені курси, застосовані до операцій отримання готівки в момент їх здійсненні, на свої комерційні курси, котрі не були доведені до банків-партнерів по мережі «Радіус» та і Відповідача, Позивач діє не в рамках умов Договору та порушує ст. 15 Закону України "Пре захист прав споживачів". Таким чином зміна курсів конвертації Позивачем є неправомірні*: Відповідно, суд дійшов висновку, що нарахування заборгованості за курсовою різницею, аг наслідком зміни курсів, є не правомірними діями Позивача.

Відповідно до п.30.1 ст. 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

Згідно із п. 5.3. Положення НБУ "Про затвердження Положення про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням" у разі здійснення розрахунку з використанням платіжної картки у валюті, яка відрізняється від валюти картрахунку, уповноважений банк здійснює перерахунок суми за операцією у валюту картрахунку за курсом, порядок установлення якого визначений у договорі між клієнтом та уповноваженим банком- емітентом. В даному випадку уповноваженим банком виступає ПАТ «ПУМБ», як процесинговий центр.

Відповідно до п.1.5. Положення НБУ "Про затвердження Положення про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням" процесинг - це діяльність, яка включає в себе виконання авторизації, моніторинг, збір, оброблення, зберігання й надання членам системи та розрахунковому банку платіжних повідомлень за операціями з платіжними картками; процесинговий центр - це юридична особа - учасник платіжної системи, яка здійснює процесинг.

Таким чином, всі банківські операції, які здійснював відповідач, проводились процесинговим центром та відображались спочатку у процесинговому центрі (ПАТ «ПУМБ»), а потім в електронній базі даних позивача. Цей факт також підтверджується тим, що відомості щодо руху грошових коштів, які відображені у виписках по рахунку, оформлених позивачем, збігаються із відомостями, які зазначені у виписці по картці, оформленою процесинговим центром ПАТ «ПУМБ».

Таким чином, позивач, переглядаючи в односторонньому порядку умови вже наданих банківських послуг, з яких переказ коштів вже вважається завершеним, неправомірно бере на себе функції процесингового центру.

На підставі викладеного, суд вважає недоведеними та необгрунтованими вимоги позивача щодо перегляду умов вже наданих та завершених банківських послуг та стягнення з відповідача за користь позивача заявленої суми грошових коштів.

За результатами розгляду справи, суд дійшов висновку, що після надання банківських послуг та завершення переказів по рахунку, банк (позивач) з виключно власної ініціативи (в односторонньому порядку), не має права переглядати умови вже наданих банківських послуг, нараховувати клієнту (відповідачу) додаткові комісії до операцій по яких переказ вважається завершеним та змінювати курси валют, які вже були застосовані до операцій з конвертації валют.

Відмовляючи в задоволенні позову суд також стягує з ПАТ КБ „СоцкомБанк в дохід держави суму судового збору в розмірі 418 грн. 64 коп., які не були сплачені позивачем при уточненні позову та збільшенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 530, 612 ЦК України, ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», суд

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк „Соцкомбанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити в повному обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк „Соцкомбанк" в дохід держави судовий збір в сумі 418 (чотириста вісімнадцять) гривень 64 копійки.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

СУДДЯ: