Справа № 165/783/15-ц Провадження № 22-ц/773/1036/15 Головуючий у 1 інстанції: Галушка О.Г.
Категорія: 59 Доповідач: Мудренко Л. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Мудренко Л. І.,

суддів Осіпука В.В., Матвійчук Л. В.,

при секретарі - Губарик К. А.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області як органу опіки та піклування ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - виконавчий комітет Нововолинської міської ради Волинської області як орган опіки та піклування, про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітніх дітей за межі України без згоди і супроводу батька та надання дозволу на оформлення документів для тимчасового виїзду за межі України за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 27 травня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 27 травня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - виконавчий комітет Нововолинської міської ради Волинської обоасті як орган опіки та піклування, про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітніх дітей за межі України без згоди і супроводу батька на період з 30 травня по 31 серпня 2015 року та надання дозволу на оформлення документів для тимчасового виїзду за межі України відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1, покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали апеляційну скаргу з підстав в ній наведених та просили її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4, апеляційну скаргу не визнали, просили її відхилити та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області як органу опіки та піклування - ОСОБА_5 підтримала апеляційну скаргу, просила скаргу задовольнити.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, а також доводи апеляційної скарги, пояснення сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу позивача слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 01 квітня 2009 року (а.с. 7).

Копіями свідоцтв про народження дітей підтверджується факт, що ОСОБА_6 та ОСОБА_3 є батьками неповнолітньої ОСОБА_7 та неповнолітнього ОСОБА_8 (а.с. 5,6).

Встановлено, що діти сторін - дочка ОСОБА_7 та син ОСОБА_8, проживають спільно зі своїм батьком, який отримує від позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Згідно довідки виданої відділом державної виконавчої служби Нововолинського міського управління юстиції № 256 від 10.04.2015 року заборгованість по аліментах станом на 01.05.2015 року відсутня (а.с. 32).

Із наданих суду першої інстанції копій медичних документів вбачається, що позивач проходила із неповнолітнім сином ОСОБА_8 обстеження з приводу його хвороби в Національній дитячій спеціалізованій лікарні "Охматдит" (а.с. 62-65).

01.05.2009 року ОСОБА_6 уклала шлюб із громадянином ОСОБА_9 Республіки ОСОБА_10, від шлюбу у них народився син ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 30,31).

Відповідно до довідки про місце проживання та інші адреси, позивач ОСОБА_1 проживає в Республіці Туреччина, область ОСОБА_2, район ОСОБА_2 (а.с. 33-36).

Згідно довідки виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області від 09.04.2015 року № К-313 рішення суду про позбавлення позивача ОСОБА_1 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, та сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 до органу опіки і піклування виконавчого комітету Нововолинської міської ради не надходило (а.с. 28).

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Принцип загальної і рівної відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини закріплений і в нормах міжнародного права.

Конвенцією про права дитини (ст. 18) проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обовязків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними. Одним із питань, яке має вирішуватися за взаємною згодою батьків дитини, є реалізація права дитини на свободу пересування.

В частині 3 статті 11 Закону України Про охорону дитинства закріплено, що батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років).

За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно із п.п. 1, 2 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли16-річного віку, у супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Пунктом 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Звертаючись з позовом до суду позивач просила надати дозвіл на оформлення проїздних документів для виїзду за кордон неповнолітніх ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, без згоди батька ОСОБА_3, а також надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у Республіку Туреччина у період з 30 травня по 31 серпня 2015 року у супроводі їх матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, без згоди та супроводу батька ОСОБА_3 для оздоровлення та відпочинку. Позивач надала докази свого місця проживання у Республіці Туреччина. Дитина ОСОБА_7, опитана в суді першої інстанції, не заперечувала проти відпочинку з мамою та вказала на те, що вони разом з мамою відпочивали в Карпатах в Україні. Позивач не має заборгованості по сплаті аліментів на утримання дітей, бажає приймати участь у вихованні дітей та бажає відвезти їх на відпочинок та оздоровлення саме по місцю свого проживання, в колі її теперішньої сімї, в їх спілкуванні з наймолодшим братом.

Відповідач не надав суду доказів того, що позивач має намір вивезти дітей за кордон без повернення їх в Україну.

На думку колегії суддів, відповідач безпідставно не надає згоди на тимчасовий виїзд неповнолітніх дітей за кордон для відпочинку та оздоровлення, що є порушенням законних прав та інтересів останніх.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що з огляду на наведені норми законодавства та виходячи з інтересів дітей, беручи до уваги те, що позивачем доведені заявлені вимоги наданими доказами, позовні вимоги слід частково задовольнити, обмеживши час перебування дітей за межами України в строк до 20 серпня 2015 року, у звязку із закінченням літніх канікул та необхідністю підготовки дітей до школи.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 27 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Надати дозвіл на оформлення проїздних документів для виїзду за кордон неповнолітніх ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, без згоди батька ОСОБА_3.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітніх ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5 у Республіку Туреччина у період з 06 липня по 20 серпня 2015 року у супроводі їх матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, без згоди та супроводу батька ОСОБА_3 для оздоровлення та відпочинку.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: