У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - Ковалевича С.П.

суддів: Демянчук С.В., Шеремет А.М.

секретар судового засідання - Демчук Ю.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи на стороні відповідачів, які не заявляють самостійних вимог Перша Рівненська державна нотаріальна контора, ОСОБА_6 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом та визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири.

Перевіривши докази та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 16 червня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Надано ОСОБА_2 додатковий строк тривалістю у два місяці для подання до Першої Рівненської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась 19.08.2006 року.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_4, діючим від імені та за довіреністю ОСОБА_3 з ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Киселюк О.В. 06.03.2007 року.

Вважаючи, що даним рішенням вирішено питання про її права та обов'язки та у зв'язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 подала на нього апеляційну скаргу.

На обґрунтування скарги вказує, що у відповідності до вимог закону надала чоловіку згоду на укладення правочинів, які потребують нотаріального посвідчення та державної реєстрації. Вважає не залучення її до участі у справі в якості співвідповідача порушенням норм чинного законодавства, оскільки придбана за час шлюбу спірна квартира належала їй та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності. Визнання оспорюваного правочину недійсним тягне за собою наслідок застосування на підставі ч.1 ст.216 ЦК України реституції сторін, а так як вони з ОСОБА_5 були співвласниками, то і відповідальність в них солідарна.

Зазначає, ч.3 ст.1272 ЦК України передбачає, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Що і було зроблено позивачем. Однак, судом не було встановлено поважність пропуску строку на прийняття спадщини. Позивачем не надано жодного доказу, яким вона підтверджує поважність такого пропуску.

Крім того, вважає передчасним визнання спірного правочину недійсним, оскільки задоволення позовних вимог ОСОБА_2 щодо надання додаткового строку на подачу заяви про прийняття спадщини надало їй лише право на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у відповідності до ч.1 ст.1269 ЦК України.

Посилаючись на викладені обставини, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що в 1992р. ОСОБА_8 заповіла усе своє майно, в тому числі і квартиру АДРЕСА_1 своїй внучці ОСОБА_2 (до заміжжя ОСОБА_2).

Про складений заповіт ОСОБА_8 ОСОБА_2 не попередила.

Померла ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1

Після смерті ОСОБА_8 її син ОСОБА_3 27.02.2007р. отримав свідоцтво про право на спадщину за законом та на право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1.

В травні 2009р., коли зник безвісті ОСОБА_3, батько ОСОБА_2, приїхавши в м. Рівне вона дізналася про наявність вищевказаного заповіту.

За наведених обставин суд першої інстанції правильно керуючись ч.3 ст. 1272 ЦК України визнав пропущений ОСОБА_2 строк для прийняття спадщини за заповітом з поважних причини і визначив їй додатковий строк для прийняття спадщини.

Матеріалами справи також встановлено, що 13.02.2007р. від імені ОСОБА_3 було підроблено доручення ОСОБА_4 на продаж спірної квартири, яку він і продав 06.03.2007р. ОСОБА_5

Враховуючи досліджені докази по справі, суд першої інстанції також на переконання колегії суддів вірно керуючись ст. 228 ЦК України визнав недійсним договір купівлі - продажу квартири між ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Доводи апелянта, які викладені в його апеляційній скарзі не спростовують висновків суду, з якими погоджується і колегія суддів.

Оскільки суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував дійсні обставини по справі, дав належну оцінку зібраним доказам і постановив рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 307, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Сторони по справі мають право оскаржити рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня проголошення ухвали апеляційної інстанції в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: С.П. Ковалевич

Судді: С.В. Демянчук

А.М. Шеремет