Ухвала

іменем україни

6 травня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Гримич М.К., Мартинюка В.І.,

Колодійчука В.М., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди, за

касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення

Долинського районного суду Кіровоградської області від 3 листопада

2014 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 16 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вона мала у власності дійну та повністю здорову корову.

22 травня 2014 року вранці позивач вигнала корову до громадської череди для випасу.

23 травня 2014 року позивачем було виявлено, що під час випасу її худоби в громадській череді, відповідальними за який були відповідачі, через неналежне виконання останніми взятих на себе обов'язків, у зв'язку із падінням у каналізаційний люк, загинула її корова, що спричинило їй майнову шкоду.

Позивач зазначала, що корова була єдиним джерелом її доходів, оскільки згідно із договором оренди майна № UA, який діяв до

31 грудня 2014 року та до закінчення його дії вона могла отримати за здане молоко дохід у розмірі 3590,37 грн.

ОСОБА_3 вказала, що через загибель її худоби, зазнала моральних страждань та перенесла емоційний стрес, пов'язаний з втратою майна, які вона оцінила у розмірі 3 тис. грн.

Посилаючись на наведене, просила стягнути солідарно з відповідачів 8 120 грн майнової шкоди, 3 590,37 грн упущеної вигоди, указану суму на відшкодування моральної шкоди та 2 тис. грн витрат на правову допомогу.

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від

3 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 16 грудня 2014 року, позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь

ОСОБА_3 8120 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди,

3 590,07 грн упущеної вигоди, 500 грн на відшкодування моральної шкоди та 487,20 грн витрат на правову допомогу.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права і ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Із матеріалів справи вбачається, що власником корови породи червоно-ряба молочна є позивач, відповідно до паспорта великої рогатої худоби серії СС № 886550 (а.с. 6).

Судами встановлено, що між власниками корів с. Олександрівка Долинського району була укладена усна угода про випас корів у спільній череді почергово, відповідно до якої пастухи несуть відповідальність за збереження кожної із переданих їм на випас корови.

22 травня 2014 року, відповідно до визначеної черговості, випас череди здійснювали ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Також було встановлено, що у зв'язку з неналежним виконанням договору про випас корів, відповідачі загубили належну позивачці корову, яка була знайдена мертвою у каналізаційному колодязі 23 травня 2014 року.

Протоколом розтину тварини від 24 травня 2014 року, яким встановлено, що корова загинула від чисельних травм, ран та переломів в результаті падіння в каналізаційний колодязь (а.с. 7 та зворот).

Статтею 1166 ЦК визначено загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Задовольняючи частково позов, суд першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що відповідачі порушили свої зобов'язання за договором, оскільки не вжили всіх залежних від них заходів щодо належного виконання своїх зобов'язань.

Стягуючи солідарно з відповідачів на користь позивача майнову шкоду, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний

суд, вірно посилався на цінову інформацію експерта ПП «Експертне Агентство» від 29 травня 2014 року № 66-14Д, в якій вказана вартість продуктивної корови «українська степова» у вільних ринкових цінах, що складає 8 120 грн (а.с. 8).

Відповідно до статті 22 ЦК України, упущена вигода - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

Крім того, вирішуючи питання про відшкодування упущеної вигоди, судами обґрунтовано стягнуто 3 590,37 грн, оскільки між позивачем та

СВК «Молоко-Країна» укладені договір оренди майна та акт прийому передачі майна від 3 вересня 2013 року, якими визначена відповідальність ОСОБА_3 за збереження, випасання, утримання, доїння і своєчасну доставку незбираного молока до СВК «Молоко-Країна», а у зв'язку із загибеллю корови, позивач позбавлений можливості виконати його саме до 31 грудня 2014 року (а.с. 10-11).

Також суди обґрунтовано керувались положеннями ч. 1 ст. 1167 ЦК України та роз'ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами) при визначенні розміру моральної шкоди, яка залежить від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до вказаного судова колегія дійшла висновку, що судом першої та апеляційної інстанцій вірно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення ухвалені із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Доводи касаційної скарги, стосуються переоцінки доказів, викладених в оскаржуваних рішеннях, що не відноситься до компетенції суду касаційної інстанції, та не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, отже колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від

3 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 16 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді: М.К. Гримич В.М. Колодійчук В.І. Мартинюк О.В. Ступак