НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/6189/15
№ 2/183/3383/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Дубовенко І.Г.,

при секретареві Литвиновій У.В.,

за участю:

представника позивачів ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

третьої особи та представника третьої особи ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_3, про виселення, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_3, про виселення.

В обґрунтування заявленого позову позивачі посилалися на те, що вони мешкають в будинку, який придбаний на імя ОСОБА_6 в період шлюбу з ОСОБА_4, а саме за договором купівлі-продажу від 08 липня 1986 року за адресою: вул..50 років СРСР, 73 в м.Новомосковськ Дніпропетровської області. В якому у 2014 року без їх дозволу оселився ОСОБА_2, який є співмешканцем ОСОБА_3, який зловживає спиртними напоями, не працює, систематично порушує правила соціалістичного співжиття. Так 09 червня 2015 року, 18 серпня 2015року за результатами розгляду звернення ОСОБА_5 до міліції складений висновок, згідно з яким з відповідачем проведено профілактичну бесіду про недопущення скоєння правопорушень; а 03 липня 2015 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.. 173-2 КУпАП. Тому посилаючись на вимоги ст..ст. 98, 99, 116, 157 ЖК України просили виселити відповідача з зазначеного будинку без надання іншого житла. Також при подачі позову ними були витрачені кошти на оплату судового збору в розмірі 487,2 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн. які просила стягнути з відповідач на їх користь.

В судовому засіданні ОСОБА_4 в повному обсязі підтримала свої позовні вимоги та, посилаючись на неможливість спільного проживання з відповідачем, який постійно її принижує та оскорбляє, псує будинок, в якому мешкає без її на те згоди, просила суд задовольнити її позов.

ОСОБА_5 в судовому засіданні також підтримала позовні вимоги та, посилаючись на ті ж підстави, а також на те, що вона де-який час знімала інше житло та не мешкала з матірю, а на даний час проживає за місцем своєї реєстрації в будинку батьків, разом з ними також мешкає її неповнолітня дочка, яку відповідач також постійно принижує та оскорбляє. Після того, як працівника підприємства СоюзЕнерго, ОСОБА_2 було викинуто з будинку, в сімї стали налагоджуватися стосунки, однак ОСОБА_2 повернувся та продовжує псувати життя мешканцям будинку.

ОСОБА_2 позовні вимоги позивачів не визнав, т пояснив, що дійсно у нього з позивачами склалися неприязні стосунки, однак не через те, що він поганий, а тому що вони його не люблять. Оселився він в цей будинок, як співмешканець ОСОБА_3, з якою знаходиться в цивільному шлюбі вже 14 років. Що стосується посилань позивачів, що його було притягнуто до адміністративної відповідальності, що зазначив, що надана позивачами копія постанови суду стосовно іншої особи. Він веде нормальний образ життя. Також зазначив, що він не мешкає в будинку, де мешкає його співмешканка, а лише іноді ночує у неї. Згоду усі члени родини, які зареєстровані та мешкають в цьому будинку не надавали. На даний час він не значиться зареєстрованим в будь-якому місті. В задоволенні позову просив відмовити.

Третя особа ОСОБА_3 від свого імені та від імені ОСОБА_6 зазначила, що позов н6еобгрунтований та такий, що не підлягає задоволенню, оскільки цей будинок належить ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу, за заповітом якого вона є єдиною спадкоємицею в разі його смерті, а тому буде спадкоємицею и частини будинку. відповідач мешкає в будинку, як її чоловік. Він нічого не псує, а стосунки з матірю та сестрою погані через погане ставлення позивачів до ОСОБА_2 та неї. ОСОБА_2 не зареєстрований в цьому будинку, згоду усіх мешканців, які в ньому зареєстровані її співмешканець не отримував. Вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Суд, заслухавши осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до наступних висновків, а саме:

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, що розяснювалося сторонам у справі в ході судового розгляду.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_4 та треті особа ОСОБА_6 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 червня 1981 року, про що зроблено відповідний актовий запис за № 5 Лебяжським РАЦС Зачепилівського району Харківської області.

Згідно договору купівлі-продажу від 08 липня 1986 року, ОСОБА_6 придбав будинок № 73 по вул.. 50 років СРСР в м.Новомосковську Дніпропетровської області.

Згідно довідки, квартального № 31 м.Новомосковська Дніпропетровської області, у зазначеному будинку зареєстровані: ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та н/літня ОСОБА_7

Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрованим або знятим з реєстрації не значиться, згідно його паспорту він 06 вересня 2007 року знятий з реєстрації місця проживання Новомосковським МВ УМВС України в Дніпропетровській області по вул..Спаській, 9-а/04.

Відповідно до вимог ст.ст. 98, 99 ЖК України, на яку посилаються позивачі в обґрунтування своїх позовних вимог наймач жилого приміщення та члени його сім'ї, які проживають разом з ним, можуть за взаємною згодою дозволити тимчасове проживання в жилому приміщенні, що є в їх користуванні, інших осіб без стягнення плати за користування приміщенням (тимчасових жильців), в тому числі опікуна чи піклувальника, який не є членом сім'ї наймача. Вселення тимчасових жильців на строк понад півтора місяця допускається за умови додержання розміру жилої площі, встановленого для надання жилих приміщень (частина перша статті 48). Тимчасові жильці на вимогу наймача або членів сім'ї, які проживають разом з ним, зобов'язані негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Піднаймачі і тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2, в розумінні ст. 98 ЖК України є тимчасовим жильцем, який на вимогу позивачів, не звільняє зазначеного будинку. А тому вимоги позивачів щодо виселення відповідача з будинку за адресою: вул..50 років СРСР, 73 в м.Новомосковськ Дніпропетровської області підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст.ст. 79, 88 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Що стосується вимог позивача щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, то з огляду на вимоги ст.ст. 84, 88 ЦПК України, та ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» вимоги в цій частині підлягають задоволенню, тому як позивачем надані договори про надання правової ждопомоги та на здійснення правового представництва, відповідне свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю, разом з актами приймання-передачі виконаних послуг погодинно та відповідними квитанціями на суму 3000 грн. А тому, суд приходить до висновку що надані позивачем докази є належними, а тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачів також слід стягнути судові витрати в розмірі 487,2 грн., витрачені ними при подачі позову, згідно квитанцій.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 3, 5-8, 10, 57, 60, 212, 214, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_3, про виселення задовольнити.

Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з будинку № 73 по вул..50 років СРСР у м.Новомосковськ Дніпропетровської області без надання іншого житла.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4, ОСОБА_5 судові витрати в розмірі 3472 (три тисячі чотириста вісімдесят сім) гривень 20 (двадцять) копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.Г.Дубовенко