Справа № 487/1743/15-ц
Провадження № 2/487/1255/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2015 року Заводський районний суд м.Миколаєва в складі:

головуючого судді - Біцюка А.В.,

секретаря - Бавикіної Т.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

третьої особи - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет позову, на стороні відповідача - ОСОБА_4, про визнання особою такою, що втратила право користування житловим приміщення в зв'язку з вибуттям на інше постійне місце проживання, -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, мотивував його тим, що відповідачка вибула на інше місце проживання за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Представник відповідачки проти задоволення позову заперечив, вважаючи його безпідставним та необгрунтованим.

Треття особа позов підтримала, посилаючись на проживання відповідачки в іншому жилому приміщенні зазначеному в позові.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Квартира АДРЕСА_2 (далі - Квартира) не приватизована, належить до державного житлового фонду та складається з : коридору - 4,0 кв.м., вбиральні - 1,20 кв.м., ванної - 2,0 кв.м., кухні - 6,60 кв.м., жилої кімнати - 11,40 кв.м., жилої кімнати - 18,10 кв.м.

У вказаній квартирі зареєстровані: ОСОБА_5, її батько - ОСОБА_1 та сестра - ОСОБА_4, що підтверджуеться довідкою ТОВ "Николаевдомсервіс" № 1934 від 29.09.2014 року.

Власник ообового рахунку АДРЕСА_2 ОСОБА_1.

Відповідачка постійно проживала в спірній квартирі до червня 2014 року, а з вказаного часу в ній не проживає, в звязку з тим, що позивач перешкоджає їй в праві на користуванні та проживанні в зазначеній квартирі. Вказана обставина не заперечується позивачем та фактично ним визнана при дачі пояснень суду.

Крім того, між сторонами у справі тривалий час існують неприязні стосунки, що підтверджуеться рішеннями Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.03.2003 року, від 11.11.2003 року, від 22.12.2009 року, згідно яких ОСОБА_4. та ОСОБА_10 вселено до спірної квартири; наявністю кримінального провадження №0003178 внесеного до ЄРДР 07.06.2014р. з приводу заподіяння позивачем відповідачу тілесних ушкоджень, а також провадженням в цивільній справі (справа №487/11940/14-ц) відповідно до якого існує спір між цими ж сторонами про необхідність в примусовому порядку вселення відповідачки в спірну Квартиру.

Наявність ненприязнених стосунків та спору стосовно користування квартирую між сторонами підтверджено свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_7, які пояснили, що між сторонами у справі неприязні стосунки та з травня 2014 року ОСОБА_5 позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (третя особа за позовом) не пускають до квартири, змінили замки, двері не відчиняють. Позивачем вказані обставини не заперечувались.

Згідно зі ст. 107 ЖК наймач або член сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням із дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло.

Згідно ч.3 ст.9 Житлового кодексу України, ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 р. №2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", на підтвердження такого вибуття суд бере до уваги фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписках, переадресування кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна до іншого жилого приміщення, виїзд до іншого населеного пункту і постійна там прописка, укладення трудового договору на невизначений строк в іншому населеному пункті тощо).

Оскільки судом встановлено, що відповідачка постійно проживала в спірній квартирі, а з червня 2014 року не з власної волі вимушена була проживати в іншому житловому приміщенні в зв'язку з тим, що позивач чинить їй перешкоди в користуванні Квартирою, у суду відсутні підстави вважати, що відповідачка добровільно вибула на інше місце проживання, а за таких обставин відсутні підстави для визнання її втратившою право користування житловим приміщенням на підставі ст.107 ЖК.

Отримання у спадщину відповідачкою частки в іншому житловому приміщенні та тимчасове проживання в ньому протягом двох місяців (у квітні-травні 2014 року), в звязку з необхідністю фактично прийняти та утримувати спадкове майно, не має юридичного значення для вирішення цієї справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання особою такою, що втратила право користування житловим приміщення в зв'язку з вибуттям на інше постійне місце проживання, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суду м.Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми під час його проголошення в той же строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя Біцюк А.В.