Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 242/3890/14-ц Головуючий у 1 інстанції Черков В.Г.
Провадження № 22-ц/778/3446/15 Суддя-доповідач Дзярук М.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.,

Суддів: Дзярука М.П.,

Трофимової Д.А.,

При секретарі Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 03 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК СЕРВІС» про стягнення заборгованості по орендній платі, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» про стягнення заборгованості по орендній платі.

В позові зазначав, що 22 грудні 2009 року між ним та ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» було укладено Договір оренди нежитлового приміщення, посвідчений 22 грудня 2009 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Деркачем О.О. за реєстровим №3758, з наступними змінами та доповненнями. Відповідно до умов договору, ОСОБА_3 передає, а ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» приймає в строкове платне користування (оренду) нежиле вбудоване приміщення площею 465,6 кв.м. на першому та другому поверхах в БС-№1, №2 житлового будинку діт.А-12 за адресою: АДРЕСА_1 з метою його використання ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» у власній господарській діяльності - розташування офісних приміщень.

Відповідно до умов договору, термін оренди становить 36 місяців та 10 календарних днів, починаючи з 22.12.2009 року по 31.12.2012 року включно, потім термін оренди був продовжений до 31.12.2013 року, а потім до 31.12.2014 року.

Орендна плата сплачувалася ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» своєчасно і повному обсязі по липень 2014 року включно. За серпень 2014 року орендна плата сплачено ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» лише частково на суму 13968 грн. в той же час ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» не сплачена орендна плата за виставленими рахунками: за серпень 2014 року на суму 65998,14 грн., за вересень 2014 року на суму79966,46 грн.,за жовтень 2014 року на суму 79966,46 грн., за листопад 2014 року на суму 79966,46 грн., що є грубим порушенням умов Договору.

На час звернення до суду заборгованість ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» за Договором оренди становить 305 897,84 грн.

Посилаючись на викладені обставини, просив суд стягнути з ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» на його користь суму заборгованості по сплаті орендної плати в розмірі 305 897,84 грн. та понесені судові витрати.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 03 березня 2015 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до розпорядження ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року про зміну територіальної підсудності судових справ, підсудність даної справи визначено саме апеляційному суду Запорізької області.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Колегія суддів звертає увагу на порушення судом першої інстанції вимог ст.215 ЦПК України щодо змісту рішення, проте вважає, що дані недоліки не впливають на сутність законного рішення.

Судом встановлено, що 22.12.2009р. між сторонами був укладений договір оренди (надалі Договір) нежитлового приміщення, посвідчений нотаріально, за яким відповідачу передане в строкове платне користування (оренду) нежиле вбудоване приміщення площею 465,6 кв.м. на першому та другому поверхах в БС-№1, №2 житлового будинку літ. А-12 за адресою: АДРЕСА_1, з метою його використання відповідачем у власній господарській діяльності - розташування офісних приміщень. Договором погоджений розмір орендної плати та порядок її сплати. Об»єкт договору оренди був переданий у передбачений Договором спосіб - за актом прийому-передачі. Договір був укладений строком до 31.12.2012р. В подальшому був продовжений до 31.12.2013р. і потім до 31.12.2014р.

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначив, що відповідач перестав виконувати умови Договору, а саме здійснювати орендну плату з серпня 2014р., в зв»язку з чим просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості по орендній платі.

Відповідач, заперечуючи проти позову, просить суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на розділ 10 Договору на наявність форс-мажорних обставин у вигляді здійснення на території Луганської та Донецької областях антитерористичної операції, внаслідок чого відповідач не має змоги здійснювати свою господарську діяльність за місцем розташування об»єкту Договору.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з доведеності наявності форс-мажорних обставин та звільнення відповідача на цей період відповідальності за неналежне виконання або за невиконання умов Договору.

З зазначеним висновком погоджується і колегія суддів.

Так, відповідно до п.10.1 Сторони звільняються від відповідальності за неналежне виконання або за невиконання умов Договору у випадку дії форс-мажорних обставин, які виникли після укладення Договору та настання яких не залежить від волі Сторін і безпосередньо впливає на можливість виконання Договору.

Відповідно до п.п.10.3, 10.4 Договору про настання форс-мажорних обставин Сторона, яка підпала під дію таких обставин повинна повідомити іншу Сторону впродовж 5 (п»яти робочих днів з дня початку дії таких обставин. Крім того, Сторона, яка підпала під дію форс-мажорних обставин повинна надати іншій Стороні підтвердження відповідних компетентних органів про настання таких обставин.

Судом встановлено, що указом в.о. Президента України №405/2014 від 14.04.2014р. було введено в дію рішення Ради національної безпеки України від 13.04.2014р. «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» розпочата антитерористична операція (надалі АТО) на сході України. Донецьк є містом проведення АТО. У зв»язку з зазначеним і неможливістю проведення господарської діяльності в м. Донецьк, наказом відповідача від 12.07.2014р. «Про зміну режиму праці для працівників м. Донецька» спочатку було переведено працівників на віддалений режим роботи - на дому, без обов»язкового відвідання офісу, а потім наказом від 31.07.2014р. «Про зміну місця розташування робочого міста працівника», з 1 серпня 2014р. за працівниками ТОВ «ДТЕК Сервіс» робочі місця закріплюються в м. Запоріжжі, м. Дніпропетровськ та м. Павлоград на весь період проведення АТО (а.с.74-75).

01.08.2014р. за умовами Договору, відповідач по електронній пошті повідомив позивача про неможливість виконання умов Договору через форс-мажорні обставини (а.с. 76). Зазначений лист позивачем був отриманий (а.с. 79).

З 8 серпня 2014р. відповідач перестав сплачувати рахунки позивача.

На підтвердження наявності форс-мажорних обставин та неможливості виконувати умови Договору, відповідачем надані сертифікати Торгово-Промислової Палати України від 20.10.2014р. та від 23.01.2015р. (а.с. 80-82).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов»зання, звільняється від відповідальності за порушення зобов»язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно ст.. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Відповідно до ст. 10 протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Виходячи з вищевикладеного, відповідачем суду надано всі необхідні докази, які свідчать про наявність форс-мажорних обставин, а тому звільнення його від відповідальності за невиконання умов Договору.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежної оцінки доказів судом і помилкових висновків суду, наявності доказів подальшого використання відповідачем приміщення, є неспроможними, спростовуються наведеними та іншими матеріалами справи і є такими, що не впливають на висновки суду по суті спору.

Так, на підтвердження начебто подальшого використання відповідачем приміщення, позивач посилається на рахунки за житлово-комунальні послуги з серпня 2014р. по січень 2015р., з яких вбачається нарахування за електроенергію та на утримання будинку та при будинкової території. Відповідно до умов Договору (п.4.4) комунальні платежі та експлуатаційні витрати з утримання об»єкту оренди провадяться орендарем самостійно за договорами з постачальниками послуг. До суду не надано зазначених договорів, а тому немає можливості встановити умови виконання цих договорів сторонами, їх права та обов»язки, умови надання послуг та їх оплата, а тому відсутні підстави вважати виставлені рахунки такими, що підтверджують фактичне використання відповідачем об»єкту оренди.

Посилання апелянта на відсутність повноважень у представника відповідача, який повідомив про початок дії форс-мажорних обставин є неспроможними, оскільки представництво не заперечується самим відповідачем, жодними доказами це не спростовується. Більш того в матеріалах наявний сам факт повідомлення позивача по електронній пошті, який останнім не заперечується, що підтверджується його відповіддю.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції також не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції або ж його зміни.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 03 березня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: