Справа № 2-160/10
Провадження № б.п
РІШЕННЯ

Іменем України

30.03.2010 року Києво-Святошинський районний суд Київської області

в складі: головуючого судді: Усатова Д.Д.

при секретарі Смик М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту Державної виконавчої служби Києво-Святошинського РУЮ Київської області, Києво-Святошинського РУЮ Київської області, Головного управління Державного казначейства України у Київській області про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2008 року позивач звернувся до Оболонського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, приватного підприємця арбітражного керуючого Шеченко Ігоря Валерійовича, Києво-Святошинського РУЮ Київської області, та Головного управління Державного казначейства України у Київській області, третіх осіб ОСОБА_5, банкрут TOB «КИЙ-ПЛЮС», Управління Пенсійного фонду України у Оболонському районі м.Києва та Управління праці та соціального захисту населення Голосіївського району м.Києва про зобов'язання здійснити повний розрахунок звільненому працівнику за вимушений прогул, пов'язаний з незаконним утриманням трудової книжки, та стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що неправомірними діями Державної виконавчої служби Києво-Святошинського району йому було спричинено шкоду, які він просив стягнути з різних осіб, у кожному випадку окремо визначивши розмір відшкодування та перелік дій осіб.

Протягом розгляду справи змінював та доповнював позовні вимоги, та згідно останніх змін, просив стягнути з відповідачів солідарно 50000 гривень відшкодування спричиненої йому моральної шкоди.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили задовольнити у повному обсязі. Додатково пояснили, що моральна шкода виникла внаслідок несвоєчасної передачі позивачу представником TOB «КИЙ-ПЛЮС» трудової книжки, оформленої належним чином. Це, в свою чергу, сталось, оскільки державним виконавцем не було проконтрольовано належність оформлення цієї трудової книжки працівниками TOB «КИЙ-ПЛЮС». Дійсно, внаслідок всіх дій позивача ним було отримано трудову книжку належно оформленою, але це сталось, на думку позивача та його представника, несвоєчасно, з вини державного виконавця.

Представник відповідача ДВС Києво-Святошинського РУЮ Київської області в судовому засіданні проти позову заперечував. Додатково пояснив, що трудову книжку позивачу було направлено безпосередньо TOB «КИЙ-ПЛЮС», та отримати відомості стосовно належності чи неналежності оформлення трудової книжки позивача державний виконавець не мав фізичної можливості. Крім цього, після отримання відомостей від позивача про неналежність оформлення трудової книжки TOB «КИЙ-ПЛЮС», ДВС було вжито заходи та позивач отримав внаслідок цього трудову книжку, належно оформленою, що позивач не оспорював. Затримка у оформленні трудової книжки сталась з вини працівників TOB «КИЙ-ПЛЮС». Вважає позов надуманим та таким, що не підлягає до задоволення.

Головне управління Державного казначейства України у Київській області надало суду заперечення, в яких зазначає, що ГУ ДКУ у Київській області в жодних правовідносинах з позивачем не перебувало, його прав та законних інтересів не порушувало. Представник у судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити у задоволенні, вважає позов надуманим та таким, що не підлягає до задоволення.

Києво-Святошинське РУЮ Київської області в судове засідання свого представника не направило. Повідомлені про час та місце слухання справи належним чином, причини неявки представника у судове засідання суду не повідомили.

ґ

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 14.01.2005 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до TOB «Кий-плюс» і останнього зобов'язано повернути позивачу належним чином оформлену трудову книжку та стягнуто на користь ОСОБА_1 6542,15 грн. середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки.

На виконання вказаного рішення ОСОБА_1 звернувся до ДВС Києво-Святошинського РУЮ Київської області, в зв'язку з чим державним виконавцем Чижиком А.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа № 2-77 від 16.06.2005 року, виданого Оболонським районним судом м.Києва.

Після отримання листа від TOB «Кий-плюс» про направлення ОСОБА_1 дубліката трудової книжки, державний виконавець виніс постанову від 10.08.2005 року про закінчення виконавчого провадження.

В зв'язку з тим, що отримана позивачем трудова книжка буда оформлена неналежним чином. ОСОБА_1 оскаржив дії державного виконавця.

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва постанова № 367/9 від 10.08.2005 року про закінчення виконавчого провадження була скасована.

Після скасування Апеляційним судом м.Києва постанови № 367/9 від 10.08.2005 року про закінчення виконавчого провадження, державний виконавець відкрив нове виконавче провадження № 757/1-06 від 20.11.2006 року, посилаючись на те, що попереднє списане в архів, провів всі необхідні виконавчі дії, виконав рішення суду згідно виконавчого листа № 2-77 за 2005 рік та постановою № 757/1-06 від 30.11.2006 року закінчив виконавче провадження.

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 18.01.2008 року постанова про відкриття виконавчого провадження № 757/1-06 від 20.11.2006 року та постанова № 757/1-06 від 30.11.2006 року про закінчення виконавчого провадження були скасовані за скаргою ОСОБА_1.

Рішення Оболонського районного суду м.Києва від 14.01.2005 року про видачу дубліката трудової книжки виконано лише 20.12.2006 року.

Загальні підстави цивільно-правової відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України, згідно якої для настання відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, вина.

Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом.

Отже, моральна шкода відшкодовується за наявністю таких умов відповідальності, як безпосередній причинний зв'язок між відповідними діями (бездіяльністю) і шкодою, що завдана з вини відповідача.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

У п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31.03.95 року, визначається, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Як вбачається з позову, моральні страждання позивача пов'язуються ним саме з несвоєчасністю повернення належно оформленої трудової книжки, та як наслідок цього тяжким матеріальним становищем, неможливістю влаштуватися на роботу, втратою нормальних життєвих зв'язків, постійним відчуттям приниження та перебування в зв'язку з цим в постійному стресовому стані.

Обов'язок видати працівникові належним чином оформлену трудову книжку покладений ст.47 КЗпП України на власника або уповноважений ним орган.

В даному випадку такий обов'язок покладений на TOB «Кий-плюс», окрім трудового законодавства, ще й рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 14.01.2005 року.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно п. 13. постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N4 від 31.03.95 року, судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно п.13 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N4 від 31.03.95 року , судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тошо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.Відповідно до ст.4 Закону України «Про державну виконавчу службу» державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на держану виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.Як вбачається з матеріалів справи відповідачем ДВС Києво-Святошинського РУЮ Київської області здійснювались дії по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-77 від 16.06.2005 року, виданого Оболонським районним судом м.Києва на стягнення з ТОВ «Кий-плюс» коштів та зобов'язання вчинити дії.

Таким чином, відповідачі не можуть бути визнані такими, що заподіяли позивачу моральну шкоду, пов'язану з несвоєчасним поверненням належно оформленої трудової книжки.

Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що неправомірні дії Департаменту Державної виконавчої служби Києво-Святошинського РУЮ Київської області призвели до неможливості стягнення матеріальної шкоди з банкрута ТОВ «Кий-плюс», процедура ліквідації якого завершена, оскільки позивач був не позбавлений права заявити свої вимоги до банкрута ТОВ «Кий-плюс» в порядку ст. 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ході розгляду справи позивачем належними та допустимими доказами не доведено завдання йому моральної шкоди саме відповідачами.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідачів моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 1167, 1173 ЦК України, ст.ст. 47, 237-1 КЗпП України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31.03.95 року, ст.ст. 10, 57-58, 60, 208-209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Київської області шляхом подачі заяви? про апеляційне оскарження протягом 10 днів і подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня подачі заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: Д. Д. Усатов