АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Вербової І.М., Поливач Л.Д.

при секретарі - Бугай О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Управління пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів за апеляційною скаргою Управління пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2015 року Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва звернулось до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, щона обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва, перебуває ОСОБА_1, яка отримує пенсію за віком призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та звернулась до Управління з приводу перерахунку їй пенсії, після відмови в цьому - з адміністративним позовом до Деснянського районного суду м. Києва за результатом розгляду якого його позовні вимоги були задоволені, однак колегією суддів апеляційної інстанції зазначене рішення районного суду на користь позивача було скасовано в повному обсязі та у задоволенні позову було відмовлено, про що відповідач завчасно не повідомив позивача, про результат винесеного рішення позивач не знав, та зазначене рішення на адресу управління не надходило, при відпрацюванні управлінням рішення Київського апеляційного адміністративного суду у відповідача виникла переплата пенсії зумовлена несвоєчасним повідомленням про винесене рішення суду, тому позивач просив суд стягнути з відповідача шкоду, завдану позивачу, в сумі 1 734,48 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва подало апеляційну скаргу та посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказує, що суд першої інстанції не вірно застосував положення ст. 1215 ЦК України, відповідно до якої не підлягають поверненню безпідставно набуті пенсії, зокрема, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Однак вказана норма у даному випадку не повинна застосовуватись, оскільки виплата управлінням проведена не добровільно, а на підставі рішення суду, яке в подальшому було скасоване, а тому вказана сума підлягає поверненню відповідачем.

У судове засідання сторони не з'явились.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.. Києва дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Судом встановлено, щопостановою Деснянського районного суду м. Києва від 26 липня 2011 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва про зобов'язання проведення перерахунку та виплати пенсії задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Управління пенсійного фонду України в Деснянському районі щодо застосування у 2010 році при перерахунку пенсії ОСОБА_1, відповідно до ст. ст. 40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», показника середньої заробітної плати в середньому на одну особу в цілому по Україні за 2007 рік.

Зобов'язано Управління пенсійного фонду України в Деснянському районі здійснити перуанок та виплату ОСОБА_1 , пенсії відповідно до ст.ст. 40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну особу в цілому по Україні за 2007 рік у розмірі 1650,43 грн, згідно поданої нею заявою у грудні 2010 року, починаючи з 01 січня 2011 року і до наступного відповідного перерахунку.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2013 року, постанову Деснянського районного суду м. Києва від 26 липня 2011 року скасовано, та постановлено нову, якою у задоволенні позову відмовлено.

Постанова набрала законної сили 15 травня 2013 року.

Управлінням пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва відповідачу здійснено переплату пенсії у сумі 1 734,48 грн.

12 березня 2015 року Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва звернулось до ОСОБА_1 з претензією № 2163/06-1 на суму 1 734,48 грн, проте відповідач не вжив необхідних заходів для повернення переплати пенсії.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази і судом не встановлено обставин, що переплата відбулась у зв'язку із зловживанням з боку відповідача, факт підроблення документів або представлення органу Пенсійного фонду неправдивих даних, які стали підставою для призначення пенсії, відсутній, що виключає можливість здійснення відрахування надміру виплачених сум з пенсійних виплат відповідача.

Оскільки з боку відповідача не було допущено будь-яких зловживань по відношенню до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва, позивачем не доведено, що перерахування пенсії сталося з вини відповідача, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Виходячи з наявних у матеріалах справи, досліджених судом першої інстанції письмових доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду щодо підстав для відмови у задоволенні позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону. Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала.

Статтею 1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 02.07.2014 року у справі № 6-91цс14, до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Таким чином, без підтвердження фактів недобросовісної поведінки відповідача чи фактів зловживань, які відповідно до ст. 60 ЦПК України повинен довести позивач, посилання представника УПФУ в Деснянському районі м. Києва про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 зайво отриманої суми пенсії є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що застосуванню підлягають лише положення ст. 1212 ЦК України, з посиланням на те, що відпала підстава, на якій було виплачено пенсію відповідачу, тобто скасовано судове рішення, - колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки правові наслідки, передбачені ст. 1212 ЦК України, яка регулює загальні положення про зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, застосовуються у разі, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування.

Скасування судом апеляційної інстанції судового рішення, ухваленого в порядку адміністративного судочинства, може бути підставою для звернення сторони у справі з заявою про поворот виконання рішення, як це передбачено ст. 265-266 КАС України, а не правовою підставою виплати пенсії, яка згодом відпала, в розумінні ст. 1212 ЦК України.

Статтею 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою Правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21.03.2003 року.

Згідно з п. 3 цього Порядку повернення коштів проводиться відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім'ї тощо.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 22.01.2014 року у справі № 6-151цс13, безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

Оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження факту недобросовісного набуття відповідачем отриманих коштів в сумі 1 734,48 грн, які є пенсійною виплатою, як і не встановлено наявності рахункової помилки, то відповідно до вимог ст. 1215 ЦК України зазначена сума поверненню не підлягає.

Тому колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Інші доводи апеляційної скарги не містять обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування висновків суду в оскаржуваному рішенні.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, надано вірну оцінку зібраним доказам, відповідно до спірних правовідносин правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому рішення скасуванню не підлягає.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307,308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до вказаного суду.

Головуючий

Судді