Ухвала

іменем україни

13 травня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 27 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 25 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 05 березня 2011 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, який рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 14 травня 2013 року визнано недійсним у зв'язку з прихованням останнім тяжкої психічної хвороби. За час їх спільного проживання вона придбала за власні кошти та встановила у квартирі відповідача балконний блок вартістю 1 300 грн та міжкімнатні двері вартістю 2 074 грн. Посилаючись на те, що відповідач у добровільному порядку повертати їй кошти відмовляється, просила суд стягнути з останнього на її користь зазначені грошові кошти.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 27 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 25 грудня 2014 року, позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 3 300 грн в рахунок компенсації витрат на встановлення балконного блоку та міжкімнатних дверей.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати зазначені судові рішення та справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами установлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з березня 2011 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 14 травня 2013 року шлюб між сторонами визнано недійсним з тих підстав, що відповідач на час укладання шлюбу приховав наявність у нього тяжкої психічної хвороби.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_3 зазначала, що під час шлюбу вона за особисті кошти придбала балконний блок та міжкімнатні двері, які були встановлені у квартирі відповідача. На підтвердження позовних вимог позивач додала розрахунок вартості замовлення на виготовлення віконно-дверних конструкцій, виданий на її ім'я, гарантійний талон на балконний блок, товарний чек від 11 листопада 2011 року, виданий ТОВ «Епіцентр» та розрахунок банківських операцій ПАТ КБ «ПриватБанк» по картковому рахунку ОСОБА_3 від 11 листопада 2011 року.

Відповідно до ст. 45 СК України якщо протягом недійсного шлюбу особи набули майно, воно вважається таким, що належить їм на праві спільної часткової власності. Розмір часток кожного з них визначається відповідно до їхньої участі у придбанні цього майна своєю працею та коштами.

Згідно з ч. 1 ст. 355, ч. 1 ст. 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦК України, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання майна.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З огляду на зазначені вимоги закону, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, правильно визначивши, які правовідносини випливають із встановлених обставин справи, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову, оскільки міжкімнатні двері та балконний блок, які залишені у володінні та у користуванні відповідача після визнання шлюбу недійсним, були придбані під час перебування сторін у шлюбі за особисті кошти позивача. Відповідачем не надано належних доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень позовних вимог, зокрема, щодо добровільного поділу спільного майна подружжя та його участі у придбанні спірного майна.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Наведені в скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваних судових рішень.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги про неправильне застосування судами матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 27 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 25 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. КасьянГоловуючий
Судді:В.І. Амелін В.П. Гончар Д.О. Остапчук В.О. Савченко Судді:В.І. Амелін