Номер провадження: 22-ц/785/4722/15
Головуючий у першій інстанції Кожокар Т. Я.
Доповідач Коротков В. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Короткова В.Д.

суддів Гончаренко В.М., Калараш А.А.

з участю секретаря Абалдової О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: орган опіки та піклування Саратської районної державної адміністрації Одеської області, орган опіки та піклування Ярославської сільської ради Саратського району Одеської області, прокурор Саратського району Одеської області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Саратського районного суду Одеської області від 3 квітня 2015 року

встановила:

В липні 2014 року позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з 10 травня 2009 року знаходиться в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу подружжя мають сина ОСОБА_4, народження ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки з відповідачем сімейне життя не склалося, подружжям втрачено почуття любові та поваги, сімейні стосунки припинені, тому позивачка просила розірвати шлюб та визначити місце проживання сина разом з нею.

Відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу, однак просив визначити місце проживання сина разом з ним.

Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 3 квітня 2015 року розірвано шлюб між подружжям, визначено місце проживання сина разом з відповідачем.

В апеляційній скарзі позивачки ставиться питання про скасування рішення суду в частині визначення місця проживання сина та ухвалення нового рішення про визначення місця проживання сина разом з матерю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та доводи заперечень на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Визначаючи місце проживання сина разом з батьком, суд першої інстанції виходив з рівності прав та обов»язків батьків щодо дитини, а також інтересів дитини.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він ґрунтується на законі та підтверджується матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що сторони з 10 травня 2009 року знаходяться в шлюбі. Від шлюбу подружжя мають сина ОСОБА_4, народження ІНФОРМАЦІЯ_1. Підчас шлюбу подружжя проживали в АДРЕСА_1, який належить батькам відповідача.

Після припинення шлюбних стосунків позивачка виїхала з с.Ярославка та проживає в с.Великий Дальник Біляївського району Одеської області в квартирі АДРЕСА_2, яка в 1/5 частині належить бабі позивачки та складається з 4 житлових кімнат житловою площею 51,70 кв.м., загальною площею78 кв.м.(т.1, а.с.28-30). З акту обстеження вбачається, що в квартирі крім позивачки проживають та зареєстровані 6 осіб(т.1, а.с.31).

Після припинення шлюбних стосунків відповідач з сином залишився проживати в с.Ярославка у вищезазначеному житловому будинку його батьків. З акту обстеження вбачається, що будинок двоповерховий, складається з 5 житлових кімнат, в будинку проживають та зареєстровані: відповідач з сином та батьки відповідача (т.1, а.с.31).

При вирішенні питання про місце проживання дитини суд першої інстанції виходив з принципу рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини, закріпленому в ч.1 ст.141 СК України.

Частина 1 статті 161 СК України передбачає, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Суд першої інстанції врахував, що дитина з народження проживає в родині відповідача: з батьком та з дідом, бабою, які приймають участь у догляді та вихованні дитини, матеріальному забезпеченні. З актів обстеження житлових умов вбачається, що для дитини створені належні умови проживання та виховання, дитина відвідує дитячий садок, знаходиться під медичним наглядом(т.1, а.с.178,197). За станом здоров»я дитина потребує медичної допомоги, надання якої забезпечує відповідач, що підтверджується медичною документацією(т.1, а.с.59-103,128). За медичним висновком дитина потребує тривалого лікування, постійного догляду та психоемоційного спокою(т.1, а.с.128).

За висновками органу опіки та піклування Саратської районної державної адміністрації Одеської області в інтересах дитини доцільно визначити місце проживання сина разом з батьком (т.1, а.с.46-47, 207-210).

З врахуванням вищезазначених істотних обставин суд першої інстанції обґрунтовано визначив місце проживання дитини разом з батьком.

Колегія суддів відхиляє довід апеляційної скарги про те, що суд першої суд першої інстанції не врахував принцип 6 Декларації прав дитини, відповідно до якого малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір»ю. На думку колегії суддів суд першої інстанції прийняв до уваги вказаний принцип, в якому наголошується, що дитина повинна рости в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, яку забезпечив відповідач. А такі виключені обставини, як хвороба дитини, необхідність тривалого лікування, постійного догляду та психоемоційного спокою, свідчать про недоцільність зміни умов проживання, лікування та виховання дитини, а тому узгоджуються з висновком суду про визначення місця проживання сина разом з батьком.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не надав належну оцінку доказам, в тому числі показам свідків. Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції відповідно до вимог ч.1 ст.212 ЦПК України надав повну всебічну та об'єктивну оцінку всім доказам по справі, та результати цієї оцінки відобразив в своєму рішенні згідно з ч.4 ст.212 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду, судове рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Саратського районного суду Одеської області від 3 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області В.Д.Коротков

В.М.Гончаренко

А.А.Калараш