У х в а л а

25 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів: Гримич М.К., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 грудня 2014 року у цивільній справі у цивільній справі за позовом публічного акціонерного банку комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк», банк) звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору у розмірі 31 887,51 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом у сумі 10 020,73 грн, заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 15 407,14 грн, заборгованості зі сплати комісії за користування кредитом у сумі 4 703,09 грн, 250 грн - штрафу (фіксована частина), 1 506,55 грн - штрафу (процентна складова), яку банк просив стягнути з відповідача.

Позов мотивовано тим, що 28 листопада 2007 року між банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36% річних за користування кредитними коштами з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 умов кредитного договору утворилась заборгованість у сумі 31 887,51 грн, яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 10 020,73 грн, заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 15 407,14 грн, заборгованості зі сплати комісії за користування кредитом у сумі 4 703,09 грн, 250 грн - штрафу (фіксована частина), 1 506,55 грн - штрафу (процентна складова), яку банк просив стягнути з відповідача. Вказану заборгованість позивач просив стягнути в судовому порядку.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2013 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 31 887 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 12 березня 2014 року заочне рішення змінено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитом в сумі 2 557,07 грн, за відсотками в сумі 10 090,98 грн, заборгованість з комісії в сумі 3 405,29 грн, штраф в сумі 1 052,67 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 грудня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено. Рішення суду першої та апеляційної інстанцій залишено без змін.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява відповідача про перегляд даного рішення суду касаційної інстанції в порядку, визначеному главою 3 розділу 5 ЦПК України.

В обґрунтування заяви ОСОБА_3 посилається на неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, зокрема ч. 2 ст. 1050 ЦК України, що в свою чергу, потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Дослідивши подані заявником матеріали колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що у допуску справи до провадження Верховного Суду України слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

В обґрунтування своєї позиції щодо неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, заявник посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 грудня 2014 року, про перегляд якої ставиться питання, та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 липня 2014 року у справі за позовом ПАТ «ОТП Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором з боржника і поручителя, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 лютого 2015 року у справі за позовом ПАТ «Альфа-Банк» у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом про припинення поруки, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 лютого 2015 року у справі ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом про визнання договору поруки припиненим.

Зі змісту поданих копій рішень суду касаційної інстанції, на які посилається заявник в обґрунтування заяви не вбачається наявність неоднакового застосування судом норм матеріального права у правовідносинах, подібних, вирішеним у даній цивільній справі.

Під подібними правовідносинами слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

В даному випадку, зі змісту зазначених вище рішень, не вбачається тотожність фактичних обставин, встановлених судом у інших справах, ніж встановлені у даному спорі.

Доводи заявника фактично зводяться до переоцінки доказів та обставин, встановлених судами в ході розгляду справи, зокрема щодо початку перебігу строку позовної давності. При цьому, висновки суду касаційної інстанції, викладені в ухвалах, на які посилається заявник, стосуються виключно поруки та обставин щодо її припинення.

Враховуючи наведене, у допуску справи до провадження Верховного Суду України слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 354, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом публічного акціонерного банку комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у цивільній справі від 3 грудня 2014 року до провадження Верховного Суду України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Колодійчук
судді М.К. Гримич
О.В. Кафідова
О.В. Умнова
І.М. Фаловська