Номер провадження: 22-ц/785/1344/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Сидоренко І.П., Погорєлової С.О.,

при секретарі: Колмакові В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 червня 2014 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2014 року Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з названим позовом, в якому просив суд винести рішення, яким стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, корпус б, кв. 21) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (р/р 0490 в Одеському відділенні ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 300023, , місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Ковпака, 29) заборгованість за договором кредиту №2007/13-2.06/163 від 21 березня 2007 року в розмірі 64 353,25 доларів США (шістдесят чотири тисячі триста пятдесят три долари двадцять пять центів), в гривневому еквіваленті за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення по справі, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на: двокімнатну квартиру загальною площею 136, 1 кв. м., житловою площею 45, 8 кв. м., що знаходиться за адресою: Україна, АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 05 грудня 2005 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 під № 7430, право власності на яку зареєстровано, згідно з реєстраційним написом на правовстановлюючому документі, реєстраційний номер 12988338, від 15 грудня 2005 року за номером запису 40885, в книзі 173доп-109, шляхом продажу предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 ОСОБА_6 України «Про іпотеку», ціну встановити на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, корпус б, кв. 21) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (р/р 0490 в Одеському відділенні ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 300023, , місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Ковпака, 29) судовий збір в сумі 3 654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04 червня 2014 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за договором кредиту №2007/13-2.06/163 від 21 березня 2007 року, яка станом на 19 листопада 2013 року складає 64 353 (шістдесят чотири тисячі триста п'ятдесят три) дол. США 25 центів, що за курсом НБУ станом на 19 листопада 2013 року становить 514 375 (п'ятсот чотирнадцять тисяч триста сімдесят п'ять) грн. 56 коп., та складається з: суми заборгованості за кредитом у розмірі 45 933 (сорок п'ять тисяч дев'ятсот тридцять три) дол. США 59 центів, що за курсом НБУ станом на 19 листопада 2013 року складає 367 147 (триста шістдесят сім тисяч сто сорок сім) грн. 18 коп.; суми заборгованості за відсотками у розмірі 16 903 (шістнадцять тисяч дев'ятсот три) дол. США 17 центів, що за курсом НБУ станом на 19 листопада 2013 року складає 135 107 (сто тридцять п'ять тисяч сто сім) грн. 06 коп.; пені за несвоєчасне погашення відсотків у розмірі 1 516 (одна тисяча п'ятсот шістнадцять) дол. США 49 центів, що за курсом НБУ станом на 19 листопада 2013 року складає 12 121 (дванадцять тисяч сто двадцять одна) грн. 31 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на: двокімнатну квартиру загальною площею 136, 1 кв. м., житловою площею 45, 8 кв. м., що знаходиться за адресою: Україна, АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 05 грудня 2005 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 під № 7430, право власності на яку зареєстровано, згідно з реєстраційним написом на правовстановлюючому документі, реєстраційний номер 12988338, від 15 грудня 2005 року за номером запису 40885, в книзі 173доп-109, шляхом продажу предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу. З дотриманням вимог ОСОБА_6 України «Про іпотеку за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, корпус б, кв. 21) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (р/р 0490 в Одеському відділенні Південного комерційного макрорегіону, ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 300023, ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн.

26 червня 2014 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_7 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з заявою про перегляд вказаного заочного рішення, в якій просив суд скасувати заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 червня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2014 року в задоволенні заяви представника ОСОБА_2 ОСОБА_7 про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 червня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним заочним рішенням суду, представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 подала до суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 червня 2014 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, та стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (МФО 300023, ) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_1) витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) гривень.

До суду апеляційної інстанції сторони не з»явилися, хоча повідомлялись належним чином про дату, час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ст.ст. 74-77 ЦППК України.

Так, відповідно до довідок від Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 18 березня 2015 року ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4. ОСОБА_4 зареєстрована за адресою: м. Одеса, пр-т. ОСОБА_8, буд. 14 «в», кв. 133. (а.с. 163,164).

З матеріалів справи вбачається, що апелянту , його представнику та третій особі неодноразово надсилались повістки про виклик до судових засідань, котрі повертались до апеляційного суду Одеської області з відмітками «за истечением срока хранения» або «адресат временно выбыл» (а.с. 141-142,147-150, 154-155,166-167), через що засідання відкладались на інші дати.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що апелянтом та його представником до канцелярії апеляційного суду Одеської області надавалися заяви про надання часу для примирення, про зупинення провадження у справі тощо, що свідчить про обізнаність апелянта про розгляд його апеляційної скарги. Таким чином, колегія приходить до висновку про зловживання апелянтом своїми процесуальними правами, які направлені на затягування розгляду даної справи.

Відповідно до ст. 305 ЦПК неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного заочного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Так, судом першої інстанції було вірно встановлено, що 21 березня 2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 був укладений договір кредиту №2007/13-2.06/163, відповідно до якого банк зобовязався надати позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 189 560, 00 дол. США, зі сплатою 11,2 % річних, з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 20 березня 2032 року.

З метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобовязання 21 березня 2007 року АКБ «Укрсоцбанк» уклав з ОСОБА_2 Ренатовичєміпотечний договір, запис в реєстрі №612, згідно з яким останній передав в іпотеку позивачу у якості забезпечення виконання позичальником основного зобовязання за договором кредиту, наступне нерухоме майно: двокімнатну квартиру загальною площею 136, 1 кв. м., житловою площею 45, 8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_2на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 05 грудня 2005 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 під № 7430, право власності на яку зареєстровано, згідно з реєстраційним написом на правовстановлюючому документі, реєстраційний номер 12988338, від 15 грудня 2005 року за номером запису 40885, в книзі 173доп-109.

Банком було виконано свій обовязок та відкрито ОСОБА_4позичковий рахунок у ООФ АКБ «Укрсоцбанк» та надано суму кредиту готівкою.

В звязку з неналежним виконанням позичальником ОСОБА_4 зобовязань за вищевказаним кредитним договором, у неї утворилась заборгованість, яка станом на 19.11.2013 року складає 64353,25 дол.США.

Статтею 12 ОСОБА_6 України «Про іпотеку» встановлено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно до ст. 33 ч.1 ОСОБА_6 України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Тому, суд першої інстанції, на підставі вказаних норм та з урахуванням вимог Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 р., дійшов вірного висновку про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на: двокімнатну квартиру загальною площею 136, 1 кв. м., житловою площею 45, 8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_2.

Доводи апеляційної скарги про те, що апелянт не був обізнаний про додаткову угоду від 14.09.2010 року, відповідно якої був розірваний іпотечний договір, укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 Г І , є неспроможним, оскільки вказаний факт ніяким чином не впливає на права та обовязки апелянта, як майнового поручителя , який несе відповідальність згідно договору іпотеки лише в межах заставного майна.

Доводи апеляційної скарги про те, що , судом першої інстанції не був врахований при ухваленні рішення Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року), відповідно до ст. 1 якого, протягом дії цього ОСОБА_6 не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки, тому в позові необхідно було відмовити, є неспроможним.

Так, Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» набрав чинності 07 червня 2014 року, тобто після ухвалення оскаржуваного рішення суду .

Мораторій - це тимчасове обмеження і згідно зі ст. 3 цього ОСОБА_6 він втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

Відповідно до змісту цього ОСОБА_6 протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 ОСОБА_6 України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 ОСОБА_6 України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Дія цього ОСОБА_6 не поширюється на осіб, які є суб'єктами ОСОБА_6 України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Статтею 3 ОСОБА_6 №1304-VII передбачено, що зазначений Закон набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає в бухгалтерському та (або) податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

В цивільному законодавстві мораторій визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

Отже, мораторій не звільняє від виконання зобов'язання, а є відстроченням виконання певних обов'язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта.

Встановлений ОСОБА_6 № 1304-VII мораторій на стягнення нерухомого житлового майна громадян України, наданого як забезпечення зобов'язань за кредитами в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України.

У рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів наголошується на тому, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності.

Водночас Конституція України передбачає зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів у часі лише у випадках, коли вони помякшують або скасовують юридичну відповідальність особи.

Разом з тим, мораторій у юридичному розумінні, як вже наголошувалось, має значення відстрочки виконання певних обовязків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта.

ОСОБА_6 № 1304-VII, який набрав чинності 7 червня 2014 року, тобто після ухвалення рішення суду першої інстанції, з огляду на вищезазначене, самі по собі не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії ОСОБА_6 № 1304-VІІ.

Такі правові позиції викладені у постанові Верховного Суду України від 15 квітня

2015 року у справі за №6-46цс 15 та у постанові Верховного Суду України від 25 березня 2015р. у справі №44цс15.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.ст. 57-59 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норми матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Зважаючи на такі вимоги, і відсутність в поданій апеляційній скарзі інших доводів, апеляційна скарга в межах зазначених доводів та вимог підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303, 305,307,308,314,315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 червня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: І.П. Сидоренко

ОСОБА_9