Справа № 502/989/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року м. Кілія

Кілійськийрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Балана М.В.,

при секретарі Урсул Г.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кілія цивільну справу

за позовом

Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра»

до

ОСОБА_1

про

стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «Комерційний банк «Надра») 24.04.2013 року звернулось до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом на загальну суму 7162,93 грн, стягнення сплаченого при зверненні до суду з позовом судового збору.

З позовної заяви вбачається, що 27.10.2007 року ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого з 04.02.2011 року є ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 уклали договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Даний договір був укладений шляхом підписання Анкети клієнта на оформлення кредитної картки та виписки-повідомлення, що є підтвердженням про приєднання до умов договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Приєднавшись до Договору, відповідач отримала кредитну картку з сумою ліміту 2950,00 гривень, відсотковою ставкою за користування кредитом, що зазначена в Виписці-повідомлені, а саме: 26,76 % річних, ліміт кредитування відкривається на строк, що дорівнює строку дії картки.

Відповідно до п.5.2.4, 5.2.5 Договору відповідач зобов?язався здійснювати оплату послуг позивача згідно тарифів, у строки, передбачені умовами договору, здійснювати погашення обов?язкових мінімальних платежів з першого дня наступного розрахункового періоду з 15 числа наступного місяця включно. При цьому для відповідача встановлюється розмір щомісячного обов?язкового мінімального платежу в відсотках від фактичної суми кредитної заборгованості згідно обраного тарифного пакету.

Відповідач у порушення норм закону та умов договору зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав та станом на 01.01.2013 року має заборгованість - 7162,93 гривень, яка складається з наступного: 3102,67 грн. - непогашений кредит; 2925,96 грн. - несплачені відсотки; 1134,30 грн. - штраф за несвоєчасне погашення мінімального платежу. Вищевказану заборгованість позивач просить стягнути з відповідача.

Відповідач надав заперечення проти позовної заяви, відповідно до яких, з позовом не згодна в повному обсязі та просить позивачу відмовити, оскільки ним пропущено строк позовної давності. Так, відповідно п.11.1 Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб банк відкриває клієнту бланковий (без забезпечення) ліміт кредитування по кредитній картці на строк до кінця терміну дії Картки. П.3.4. вказаного договору передбачено, що в рамках даного договору клієнту може бути надано ліміт кредитування на строк, що дорівнює терміну дії картки.

Банком видана кредитна картка з кінцевим строком повернення - жовтень 2009 року, таким чином відповідач вважає, що перебіг строку позовної давності почався з закінчення терміну кредитної картки, а саме з 01.11.2009 року, позивач звернувся до суду 23.04.2013 року, тим самим пропустивши строк звернення до суду.

Позивач у судове засідання не з'явився, пояснень по справі не надав, в матеріалах справи є заява представника позивача про розгляд справи за їх відсутності, просять задовольнити вимоги в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явилась, до канцелярії суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності на підставі раніше поданого заперечення та просить відмовити у задоволенні позовної заяви.

На підставі письмових заяв позивача та відповідача суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 169, 197 ЦПК України.

Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню у повному обсязі.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Судом достовірно встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини:

20.10.2007 року ОСОБА_1 підписала анкету клієнта на оформлення кредитної картки з лімітом кредитування 2950 гривень.

Відповідно до виписки-повідомлення до Договору про комплексне банківське обслуговування, яка є невід'ємною частиною Договору, ОСОБА_1, на підставі Анкети Клієнта здійснено відкриття рахунку кредитної картки та встановлення ліміту кредитування: тип картки Visa Classic, валюта рахунку - гривня, сума ліміту кредитування 2950 гривень, ліміт кредитування відкривається на строк, що дорівнює строку дії картки, відсоткова ставка - 26,76 %.

Відповідач підтвердила свою згоду з умовами Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб і Тарифами банку, та зобов'язується їх виконувати.

Відповідно до розрахунку за договором від 27.10.2007 року ОСОБА_1 станом на 01.01.2013 року має заборгованість - 7162,93 гривень, яка складається з наступного: 3102,67 грн. - непогашений кредит; 2925,96 грн. - несплачені відсотки; 1134,30 грн. - штраф за несвоєчасне погашення мінімального платежу.

Відповідно до п.2.3 Договору про комплексне банківське обслуговування передбачено, що банк на підставі анкети клієнта відкриває клієнту рахунок кредитної картки, видає кредитну картку та встановлює ліміт кредитування згідно тарифів банку.

П.3.4 вказаного договору передбачено, в рамках договору клієнту може бути надано ліміт кредитування на строк, що дорівнює терміну дії платіжної картки.

Згідно п.11.1 Договору банк відкриває клієнту бланковий (без забезпечення) ліміт кредитування по кредитній картці на строк до кінця терміну дії Картки.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки .

Оскільки строк дії картки закінчився 31.10.2009 року, а ОСОБА_1 не виконувала взятих на себе зобов?язань за договором, то з моменту закінчення строку дії картки порушились права банку, та почався перебіг позовної давності, який закінчився 01.11.2012 року. ПАТ «КБ «Надра» звернувся з позовом до суду 24.04.2013 року, пропустивши строк позовної давності. Заяв про поновлення строку, від позивача, до суду не надходило.

Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України від 19.03.2014 року по справі №6-14цс14, за договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Згідно ст.306-7 Цивільно-процесуального кодексу України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Згідно із ст. 88 ЦПК України позивачеві не підлягають до присудження понесені ним судові витрати при подачі позову до суду у разі відмови судом у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-61, 209, 212-215, 218, 224 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення 7162 гривень 93 копійоки заборгованості за кредитним договором та 243 гривень 60 копійок судових витрат.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан