УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Кузнєцова В.О., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,-
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Сервус», третя особа - Головне управління Державної служби надзвичайних ситуацій України в Одеській області про захист прав споживачів, відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок пожежі, за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 02 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулись до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Сервус» (далі - ТОВ «БК «Сервус»), третя особа - Головне управління Державної служби надзвичайних ситуацій України в Одеській області (далі - ГУ ДСНС України в Одеській області) про захист прав споживачів, відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок пожежі. З урахуванням уточнених позовних вимог, позивачі просили визнати надання неправдивої інформації про властивості будівельних матеріалів, з яких був побудований будинок ТОВ «БК «Сервус», та внаслідок чого будинок був знищений вогнем за адресою: ділянка НОМЕР_1, СТ «Січневець-3», Сонячний район, смт Затока, Одеська область, такою, яка ввела в оману позивача ОСОБА_4; стягнути з ТОВ «БК «Сервус» на користь ОСОБА_4 заподіяну майнову шкоду у розмірі 3 045 382 грн; стягнути з ТОВ «БК «Сервус» на користь ОСОБА_5 заподіяну моральну шкоду у розмірі 50 тис грн; стягнути з ТОВ «БК «Сервус» на користь ОСОБА_6 заподіяну моральну шкоду у розмірі 50 тис. грн; стягнути з ТОВ «БК «Сервус» на користь ОСОБА_4 сплачені кошти за проведення незалежної оцінки по визначенню матеріального збитку, завданого позивачам, у розмірі 7 430 грн, а також за проведення судової будівельно-технічної експертизи Одеським НДІСЕ Міністерства юстиції України відповідно квитанції в розмірі 2 116,8 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок надання відповідачем неправдивої інформації про властивості будівельних матеріалів, з яких був побудований спірний садовий будинок, та який був знищений в результаті пожежі, позивача було завдано майнову та моральну шкоду, яку останні просили стягнути з відповідача на підставі ст. 230 ЦК України.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 червня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 задоволено. Визнано надання неправдивої інформації про властивості будівельних матеріалів, з яких був побудований будинок ТОВ «БК «Сервус», та внаслідок чого будинок був знищений вогнем за адресою: ділянка НОМЕР_1, СТ «Січневець-3», Сонячний район, смт Затока, Одеська область, такою, що ввела в оману позивача - ОСОБА_4 Стягнуто з ТОВ «БК «Сервус» на користь ОСОБА_4 заподіяну майнову шкоду у розмірі 3 045 382 грн. Стягнуто з ТОВ «БК «Сервус» на користь ОСОБА_5 заподіяну моральну шкоду у розмірі 50 тис. грн. Стягнуто з ТОВ «БК «Сервус» на користь ОСОБА_6 заподіяну моральну шкоду у розмірі 50 тис. грн. Стягнуто з ТОВ «БК «Сервус» на користь ОСОБА_4 сплачені кошти за проведення незалежної оцінки по визначенню матеріального збитку, завданого позивачам, у розмірі 7430 грн. Стягнуто з ТОВ «БК «Сервус» на користь ОСОБА_4 витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи Одеським НДІСЕ Міністерства юстиції України в розмірі 2 116, 80 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 02 березня 2015 року зазначене рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 просять рішення апеляційного суду скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину.

В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 роз'яснено, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачами не надано доказів того, що ТОВ «БК «Сервус» проводило будь-які будівельні роботи з будівництва садового будинку, або отримало за будівництво певну суму грошей. Також не надано доказів того, що відповідачі, відповідно до укладених договорів, повинні були здійснити протипожежні заходи під час поставки будівельних матеріалів, а отже й відсутні підстави для відшкодування шкоди.

Водночас, як вбачається з уточнених позовних вимог, позивачі просили визнати надання неправдивої інформації про властивості будівельних матеріалів, з яких був побудований будинок ТОВ «БК «Сервус», та внаслідок чого спірний будинок був знищений вогнем такою, що ввела в оману позивача ОСОБА_4, з підстав передбачених ст. 230 ЦК України, проте дані положення закону регулюють наявність між сторонами укладеного відповідного правочину з обумовленою відповідальністю, в той час як зі змісту договору про виконання робіт (послуг) № 14.02.12 від 02 лютого 2012 року (а.с. 28-31) обов'язку надання інформації не вбачається. Крім того, відповідно до висновку №25/57/03.09.13 з дослідження технічної причини виникнення пожежі, що сталась 03 вересня 2013 року на ділянках НОМЕР_1 та НОМЕР_2, розташованих на території Затоківської селищної ради, СТ «Січневець-3», за адресою: Одеська область, Сонячний район, смт Затока, складеного дослідно-випробувальною лабораторією ГУ ДСНС України в Одеській області (а.с. 62-77 т. 1) осередок пожежі, що сталась 03 вересня 2013 року на ділянках НОМЕР_1 та НОМЕР_2, розташованих за вказаною вище адресою знаходився у західній частині ділянки НОМЕР_2, в місці розташування споруд; найбільш ймовірною причиною виникнення пожежі, є занесення джерела відкритого вогню в район знаходження осередку пожежі.

Апеляційний суд, встановивши фактичні обставини справи, на підставі наданих сторонами доказів в їх сукупності, з урахуванням уточнених позовних вимог, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність вини відповідача у спричинені позивачам майнової та моральної шкоди.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 02 березня 2015 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 відхилити.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 02 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук