Справа № 724/489/15-ц
Провадження № 2/724/399/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2015 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Руснака А.І.

при секретарі: Трофа М.В.

за участю сторін:

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хотин Чернівецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

19 березня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 23 листопада 2014 року, на підставі укладення усного договору позики з відповідачем у справі - ОСОБА_3 він дав ОСОБА_3 в борг грошові кошти в сумі 14680 гривень. В підтвердження цього ОСОБА_3 власноручно написала письмовий, фінансовий документ - розписку в якій підтвердила отримання від нього вищевказаної суми грошей в присутності 2-ох свідків.

Також у розписці написаній відповідачем було гарантовано повернення боргу в сумі 14680 грн. до 10 грудня 2014 року. На даний час відповідач умов договору не виконала, гроші не повернула до 10 грудня 2014 року, як це було обумовлено та зафіксовано в розписці, аписаній нею власноручно. На неодноразові звернення з вимогою повернути йому гроші, відповідач відповідала відмовою.

Вказує, що 17 лютого 2015 року ним було направлено на адресу відповідача рекомендованим листом вимогу (лист-претензію), щодо повернення йому на протязі 10-ти календарних днів, грошових коштів в сумі 14680 гривень, які вона взяла у нього у борг. Однак безрезультатно відповідачем гроші йому не повернуто.

Можливість вирішити спір у позасудовому порядку відсутня і в такому разі він змушений звернутися до суду з даним позовом.

Вважає дії ОСОБА_3 незаконними, оскільки згідно із ст. ст. 526, 530 Цивільного кодексу України забовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону.

Відтак грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Тому підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі та стягнути з відповідача ОСОБА_3 на його користь борг у сумі 14680,00 гривень та судові витрати в справі в розмірі 243,60 грн.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили задовольнити їх в повному обсязі. Також не заперечували проти винесення в справі заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання двічі не зявилася, але була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, заяви про розгляд справи у її відсутності суду не надала, доводів позивача не спростувала, а тому суд ухвалює в справі заочне рішення.

Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Свідок ОСОБА_4 - в судовому засіданні пояснив, що він та ОСОБА_5 дійсно були присутніми при отриманні відповідачем ОСОБА_3 коштів в сумі 14680 гривень у борг у ОСОБА_1, та підтвердив той факт що гроші ОСОБА_3 взяла в борг на термін до 10 грудня 2015 року.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, свідка, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики, одна сторона передає у власність іншій стороні кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцю таку ж суму коштів. Договір позики вважається укладеним з моменту передачі грошей.

Згідно із ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Судом встановлено, що 23 листопада 2014 року, на підставі укладення усного договору позики з відповідачем у справі - ОСОБА_3 позивач надав відповідачу в борг грошові кошти в сумі 14680 гривень.

Із матеріалів справи вбачається, що в підтвердження отримання боргу відповідач ОСОБА_3 власноручно написала письмовий, фінансовий документ - розписку, в якій підтвердила отримання від позивача ОСОБА_1 гроші в сумі 14680 гривень в присутності 2-ох свідків (а.с.5).

Також даний факт був підтверджений поясненням, яке долучено до матеріалів справи свідка ОСОБА_5, з якого вбачається, що він 23 листопада 2014 року був присутній при тому як ОСОБА_3 отримала у ОСОБА_1 в борг гроші в сумі 14680 гривень, та зобовязалась повернути їх до 10 грудня 2014 року, про що власноручно написала розписку.

Судом встановлено, що в розписці написаній відповідачем ОСОБА_3, остання зобовязувалась повернути суму боргу позивачу в розмірі 14680 грн. до 10 грудня 2014 року, проте станом на день звернення до суду відповідач борг не повернула та ухиляється від повернення суми боргу до цього часу.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України строки позовної давності позивачем не пропущені.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику - кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором між ними.

Однак, відповідач ОСОБА_3 у встановлений строк, тобто як саме було зазначено в розписці до 10.12.2014 року не виконала своїх зобовязань по поверненню позики, та борг позивачу не повернула.

Крім того, в судові засідання відповідач ОСОБА_3 не зявилася та не спростувала вказані обставини, також не надала суду жодних доказів повернення нею боргу.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином та відповідно до умов договору чи закону.

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд вважає, що з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути суму боргу в розмірі 14680 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 243,60 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 259, ст.ст. 526, 530, ст.ст. 1046 -1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 10, 57-60, ч. 1 ст. 88, ч. 4 ст. 169, ст.ст. 209, 212 - 215, ч.1 ст. 224 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої та проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 суму боргу в розмірі 14 680 (чотирнадцять тисяч шістсот вісімдесят )гривень.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої та проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернівецької області через Хотинський районний суд терміном десять днів з дня його проголошення, а особами, які не були в судовому засіданні в той же термін і в цьому ж порядку з дня отримання ними копії рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: А.І. Руснак