справа № 278/895/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2015 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Грубіяна Є.О., секретаря Максименко М.С., розглянув цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та виконавчого комітету Житомирської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дітей, скасування рішення, третя особа без самостійних вимог орган опіки та піклування Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, --

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся із заявою, яку в ході розгляду справи було уточнено заявою від 2 червня 2015 року (а.с.67-69) і саме яка була предметом судового дослідження. На вирішення суду поставлені вимоги про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дітей і скасування рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради. В обґрунтування заявленого позову було зазначено, що відповідач, фізична особа, чинить перешкоди позивачеві у спілкуванні з дітьми та у їх вихованні. За таких обставин, на переконання позивача, існують перешкоди у реалізації батьком прав щодо виховання спільних дітей. Оскаржуване рішення виконавчого комітету, щодо встановлення порядку та способу участі батька у вихованні дітей, обмежує права позивача адже визначений час не достатній батькові для реалізації його прав щодо дітей. За таких обставин, позивач переконував суд у визначенні більшого часу для побачень з дітьми і тим самим необхідність скасування зазначеного рішення.

Представники відповідачів заявлений позов не визнали та просили суд ухвалити рішення про відмову у його задоволенні за відсутності підстав.

Обґрунтування заперечень полягало у наступному. На переконання відповідача і матері спільних дітей, будь-яких перешкод у спілкуванні та вихованні дітей для батька не існує, а заявлений позов особисті амбіції позивача, який, у випадку задоволення, не піде на користь дітям. Більше того, навіть визначені часи позивач не використовує, адже їх забагато для нього. У інші і не визначені для побачень дні та часи позивачу ніхто не перешкоджає бачитись з дітьми.

Представник міськвиконкому зазначив, що оспорюване рішення прийнято в порядку та в спосіб визначений законодавством України. При прийнятті рішень були присутні обидва батьки, яким пропонувалось задля обєктивного вирішення питання щодо часу необхідного для участі у вихованні та спілкуванні з дітьми подавати усі необхідні докази, однак такою пропозицією позивач не скористався і будь-яких матеріалів, обґрунтовуючих його і більші потреби у участі щодо виховання дітей, не надавав.

Заслухав пояснення учасників розгляду та проаналізував надані ними письмові докази, показання свідків, допитаних за клопотанням обох сторін, суд встановив наступні фактичні обставини справи.

Шлюб між сторонами у даній справі було зареєстровано 10 червня 2011 року (а.с.5) і розірвано 3 березня 2015 року на підставі рішення суду від 21 січня 2015 року за позовом ОСОБА_1 (а.с.6). Місце проживання дітей зазначеним судовим актом не визначалось.

У сторін є спільні діти Данііл ІНФОРМАЦІЯ_1 та Денис ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7,8). Позивач зареєстрований та проживає разом з матірю в квартирі АДРЕСА_1 (а.с.9), яка належить її мешканцям по ? частині кожному (а.с.10-11). З приводу неправомірних дій відповідача фізичної особи у даній справі позивач звертався до ОВС, однак підстав для внесення відомостей до ЄРДР не знайдено (а.с.12). Більш детальної і письмової інформації з приводу того, що саме було підставою для звернення суду не надано. Компрометуючими матеріалами селищна рада щодо позивача, станом на 18 березня 2015 року не володіла (а.с.13). Місце проживання відповідача зареєстровано в ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.15). Заявою, зареєстрованою у вхідній кореспонденції 4 лютого 2015 року, позивач звертався до начальника служби у справах дітей з приводу вирішення проблем між батьками щодо виховання спільних дітей (а.с.41). Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради № 160 від 1 квітня 2015 року позивачеві було визначено порядок побачення із дітьми перша та третя субота, та друга та четверта неділя з 15 до 17 години (а.с.43). Відповідно до інформації дошкільного навчального закладу діти сторін його відвідують, батько дітей періодично приходить до них (а.с.44).

Допитані в судовому засіданні свідки зі сторони позивача, як то ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дали суду наступні показання.

ОСОБА_4, будучи мамою позивача, зазначила, що відповідач чинить перешкоди позивачеві у спілкуванні та вихованні спільних дітей.

Свідок ОСОБА_3, будучи племінницею позивача, дала суду не чіткі показання з яких суд не встановив хто кому чинить перешкоди у вихованні та спілкуванні з дітьми і чи чинить взагалі.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дали суду показання про те, що будь яких перешкод у спілкуванні з дітьми та у вихованні дітей відповідач позивачеві не чинить. Мало того, ОСОБА_6 повідомила, що позивач бив відповідача у присутності дітей, не визнавав батьківства щодо дітей, в свій час бажав проведення відповідних експертиз щодо встановлення їх походження. Стосунки між ними погіршились після того, як позивач відмовився віддавати гроші отримані в борг у матері відповідача. Свідок ОСОБА_6 крім цього, повідомила, що деякий час жила разом із відповідачем, і являється її сестрою та особисто спостерігала стосунки між батьками та дітьми.

Свідок ОСОБА_5 зазначила, що тривалий час залишалась допомагати відповідачеві глядіти дітей. Позивачу давала дітей бачитись у відсутність матері дітей і будь-яких настанов про недопущення участі батька у вихованні та побачень з дітьми від матері дітей не поступало. Батько дітей, коли брав дітей, більше години з ними не проводив.

Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями норм матеріального права.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами (ч. ч. 1, 2 ст. 159 СК України).

Проаналізував встановлені судом фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з наступного.

Відповідно до зазначеної норми матеріального права вирішальним для даних правовідносин є встановлення факту наявності перешкод, щодо виховання та спілкування з дітьми.

Такий факт, на переконання суду, підтверджувався позивачем та його представником і як виходить з досліджених доказів письмовими доказами та показаннями свідків. Письмових доказів, які б свідчили про наявність перешкод зі сторони відповідача, суду не надано. Звернення позивача до служби у справах дітей із заявою про визначення способу участі батьків у вихованні та спілкуванні з ними, не є беззаперечним і взагалі доказом наявності факту перешкод зі сторони матері, які чиняться батькові дітей. Такий факт не був встановлений, ані в ході проведення перевірки службою у справах дітей, ані доведений заявником направленими матеріалами. Факт самого звернення, суд вважає, не є доказом наявності перешкод.

До показань свідка ОСОБА_4, в тій частині, що вони, як виходить з суті пояснень представника позивача, встановлюють факт наявності перешкод, що чиняться позивачеві відповідачем у спілкуванні та вихованні дітей - суд відноситься критично, виходячи з наступного.

Показання даного свідка загальні і зі слів позивача. В присутності даного свідка перешкод позивачеві не здійснювалось, щонайменше таких фактів суду повідомлено даним свідком не було. Не навела свідок і причин, які б слугували підставами для таких перепон, які б чинились відповідачем позивачеві.

Показання свідка ОСОБА_3 суд взагалі не сприймає такими, які б підтверджували заявлені позивачем факти і доводи, а тому і не враховує при прийнятті даного рішення.

В свою чергу, зазначеними показаннями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повністю спростовуються твердження позивача та його представника про існування взагалі будь-яких перепон у спілкуванні та вихованні дітей позивачу, що здійснюються відповідачем. Суд окремо підкреслює показання свідка ОСОБА_5, які до речі не спростовувались позивачем та його представником про те, що позивачеві вистачає години для спілкування та виховання дітей і більшого часу він з дітьми не проводив. Даними показаннями, які суд приймає до уваги і покладає в основу рішення, які, до цього ж узгоджуються і з іншими та зазначеними доказами відповідача, спростовуються доводи позивача про існування перешкод та про не обґрунтованість рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради щодо обсягу часу визначеного для побачень з дітьми.

Не надання дітей у вечірній, і, як стверджувала відповідач, не сприятливий час за розпорядком дня дітей, не вважається судом як перешкоди у спілкуванні з дітьми.

Проживання окремо, відсутність ключів у позивача від помешкання відповідача та часта заміна квартир, як місця проживання відповідача, на чому наголошував позивач та його представник в судовому засіданні не є перешкодами, на переконання суду. Відповідач та її представник в судовому засіданні пояснили, що у зв'язку із відсутністю власного житла в м. Житомирі, мати дітей змушена переїжджати з квартири на квартиру. Мали неодноразово факти розірвання договорів оренди житла за вимогами власників такого житла. Дані обставини, суд вважає, спростовують доводи позивача про наявність перешкод у такий спосіб.

Інших доказів, які б підтверджували доводи позовної заяви суду не надано і відповідних клопотань не надходило.

Суд наголошує на тому, що відповідно до норм процесуального закону ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Саме за таких обставин суд вважає, що позивачем не доведено наявність перешкод, які чиняться відповідачем позивачеві щодо його участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними. Оскільки дана і основна вимога є безпідставною, відповідно, підстав для визначення іншого режиму побачень позивача з дітьми як і скасування рішення органу місцевого самоврядування не має підстав і позов підлягає відхиленню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 159 СК України, ст. ст. 60, 213-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення строку на апеляційне оскарження. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.О. Грубіян