Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22ц/778/765/15 Головуючий у 1 інстанції: Мінгазов Р.В.
Єдиний унікальний № 0810/3672/12 Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

Іменем України

24 червня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого Крилової О.В.

Суддів Дзярука М.П.

ОСОБА_2

При секретарі Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 15 січня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_3, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, що діє в інтересах ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дана», третя особа: Відділ Держкомзему у Запорізькому районі Запорізької області про визнання дій протиправними та визнання Додаткової угоди № 1 нікчемною,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2012 року позивачі в особі представника ОСОБА_24, яка діє на підставі угоди про надання юридичної допомоги, звернулись до суду з позовом до ТОВ «Дана», третя особа: Відділ Держкомзему у Запорізькому районі Запорізької області про визнання дій протиправними та визнання Додаткової угоди № 1 нікчемною.

В позові зазначили, що 24.03.2012 року від представника ТОВ «Дана» позивачі дізнались про існування Додаткових угод від 28.10.2011 року за № 1 до Договорів оренди землі б/н від 08.01.2008 року. Зазначені Додаткові угоди № 1 від 28.10.2011 року були зареєстровані у Відділі Держкомзему у Запорізькому районі Запорізької області протягом грудня 2011 року, проте власники земельних ділянок - позивачі по справі, не укладали та не підписували їх. Посилаючись на те, що вказані Додаткові угоди № 1 від 28.10.2011 року були підписані невідомими особами, позивачі просили суд визнати протиправними дії ТОВ «Дана», щодо укладення Додаткових угод № 1 від 28.10.2011 року до Договорів оренди землі від 28.10.2011 року, визнати Додаткові угоди № 1 від 28.10.2011 року нікчемними, скасувати державну реєстрацію Додаткових угод № 1 від 28.10.2011 року, а також відшкодувати позивачам витрати на правову допомогу в розмірі 150 грн. кожному та витрати на поштове відправлення в розмірі 13,56 грн. кожному.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 15 січня 2013 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду, невірну оцінку наданих доказів та невірного встановлення обставин справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не заперечував справжність свого підпису у додатковій угоді та протягом її дії продовжував отримувати орендну плату.

Такі висновки суду зроблені без дослідження фактичних обставин справи. Зокрема, апелянт посилається на те, що він не підписував Додаткову угоду до договору оренди. У позовній заяві, яка подана від імені кількох позивачів, в тому числі ОСОБА_3, міститься посилання на те, що позивачі, ознайомившись зі змістом Додаткової угоди, виявили те, що вона не підписана ними і взагалі жодних подій, які передували б укладенню угоди (зясування умов, пропозиції сторін тощо) не було.

Це зумовило як необізнаність позивача ОСОБА_3 щодо умов додаткової угоди, так і незгоду з умовами такої угоди, де було подовжено строк оренди до 25 років, суттєво зменшені порівняно з договором оренди санкції орендаря за порушення умов договору оренди та запроваджені інші умови, які суперечать чинному законодавству, зокрема, обовязок спадкоємців орендодавця укласти договір з орендарем, виключення обовязку страхування предмету оренди протягом строку дії договору тощо.

Таким чином, позивач оспорює договір , посилаючись на його недійсність.

За ст. 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

Та обставина, що позивач у позові просив визнати правочин нікчемним не тягне за собою висновок про те, що його вимоги стосувалися визнання правочину неукладеним.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач оспорював правочин за кількома підставами в сукупності, в тому числі у звязку порушенням порядку його укладення, фальсифікування його підпису, внесення умов не узгоджених з ним тощо.

За ст. 119 ЦПК від позивача не вимагається правового обґрунтування позову, тобто посилання на норму права, яка регулює спірні правовідносини. Позивач зазначив те право, захисту якого він вимагає, вважаючи, що неповідомлення його про додаткову угоду, відсутність його підпису у ній у сукупністю з зазначенням у угоді нових умов договору невідповідних закону, порушує його права.

За ст. 204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Недійсність правочину регламентується ст. 205 ЦК за положеннями якої підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Такі поняття як недійсний правочин та такі як нікчемний і оспорюваний правочин з огляду на положення ст. 205 ЦК, співвідносяться як загальне та окреме. Тож поняттям недійсний правочин охоплюються оспорювані та нікчемні правочини.

З огляду на обґрунтування позову, можна зробити висновок, що, незважаючи на зазначення у ньому про нікчемність правочину, фактично позивач оспорює дійсність правочину з підстав його невідповідності закону за змістом та порядком укладення, в тому числі з підстав відсутності у Додатковій угоді його підпису як складової договору.

Тому судова колегія вважає, що виходячи зі змісту позову та наданих сторонами доказів позовні вимоги в частині визнання правочину таким, що не відповідає закону є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню з визнанням оспорюваної Додаткової угоди недійсною з таких підстав.

За ст. 19 ЦПК суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи не вбачається , що суд першої інстанції, вирішуючи питання про законність правочину, розяснив відповідачеві ОСОБА_3 право на заявлення клопотання про проведення почеркознавчої експертизи з огляду на обґрунтування його позову.

Враховуючи, положення ст. 10 ЦПК та ст. 304 ЦПК, судом апеляційної інстанції було усунено зазначене порушення шляхом призначення в справі судової почеркознавчої експертизи.

За висновком Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз від 27.4.2015 року, який не викликає сумнівів у його достовірності, було встановлено, що підпис, виконаний від імені ОСОБА_3 та розміщений у графі «Орендодавець» оригіналу Додаткової угоди № 1 від 28.10.2011 року до договору оренди б/н від 18.01. 2008 року , зареєстрованого в Запорізькій регіональній філії ДП «Центр ДЗК» 25.03.2008 року виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою.

Такий висновок експерти не спростований, посилання відповідача на те, що позивач продовжував отримувати орендну плату не є підставою для відмови у позові, позаяк фактичне користування земельною ділянкою відповідачем не оспорюється, та ним не доведено, що підстави продовження отримання оплати за користування земельною ділянкою є орендною платою, виплачуваною на умовах, включених у оспорювану Додаткову угоду до договору оренди.

З огляду на викладене, позовні вимоги щодо визнання недійсною Додаткової угоди № 1 від 28.10.2011 року до договору оренди б/н від 18.01. 2008 року підлягають задоволенню.

За ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При апеляційному розгляді позивач наполягав на стягненні з відповідача лише тих судових витрат, які були понесені ним за оскарження судового рішення та проведення експертизи. За матеріалами справи такі витрати становлять відповідно 243, 60 гр ( 121,80 гр. + 121,80 гр.) та 2949 гр. , отже вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 309, 314, 315, 316 ЦПК України

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 15 січня 2013 року у цій справі скасувати в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 та в цій частині вимог ухвалити нове рішення.

Визнати недійсною Додаткову угоду № 1 від 28.10.2011 року реєстраційний № 00832 від 2.12.2011 року до договору оренди землі б/н від 18.01. 2008 року , зареєстрованого в Запорізькій регіональній філії ДП «Центр ДЗК» 25.03.2008 року реєстраційний № 71 між ОСОБА_3 та ТОВ «Дана» та скасувати державну реєстрацію зазначеної Додаткової угоди.

Стягнути з ТОВ «Дана» на користь ОСОБА_3 витрати за проведення почеркознавчої експертизи в розмірі 2949 гр. та судовий збір у розмірі 243, 60 гр.

Іншу частину судового рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: