Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/2171/14-ц Головуючий у 1-й інст. Заполовська Т. Г.
Категорія 52 Доповідач Талько О. Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої - судді Талько О.Б.,

суддів: Худякова А.М., Григорусь Н.Й.,

при секретарі Церпіцькій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 12 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Новоград-Волинської міської ради, про позбавлення батьківських прав, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції в особі відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новоград-Волинському, про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в якому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Обгрунтовуючи позовні вимоги, зазначила, що рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 8 листопада 2007 року визнано батьківство ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_4.

З часу народження дитини відповідач належним чином не виконує обов'язки щодо виховання та утримання сина, не піклується про його здоров'я та розвиток, не проявляє батьківської турботи, проживає в іншому місті. Із серпня 2013 року по квітень 2014 року ОСОБА_2 ухилявся від сплати аліментів, які стягуються на підставі рішення суду. На даний час розмір заборгованості зі сплати аліментів становить 3252 грн. 19 коп.

З огляду на вищезазначене, просила задовольнити її позовні вимоги.

Під час розгляду справи ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 та Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції в особі відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Новоград-Волинському, в якому просив виключити відомості про нього як батька дитини з актового запису про народження ОСОБА_4.

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду від 12 січня 2015 року провадження у справі в частині зустрічних позовних вимог до ОСОБА_3 закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 12 січня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав щодо сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції в особі відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новоград-Волинському, про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини,- відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення в частині задоволених позовних вимог.

Зокрема, посилається на ту обставину, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт тривалого проживання дитини за межами України. Влітку 2013 року під час розмови із ОСОБА_3 ОСОБА_2 випадково стало відомо про те, що син з початку 2010 року проживає у Італії, де відвідує школу. За таких обставин відповідач позбавлений можливості бачитися із сином та належним чином виконувати батьківські обов'язки.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1 підтримали апеляційну скаргу. При цьому, відповідач за первісним позовом пояснив, що позивачка разом із сином щороку відвідує своїх батьків, які проживають в м. Новограді-Волинському. Про свій приїзд в Україну ОСОБА_3 не повідомляє його. На даний час він створив нову сім'ю та проживає в іншому місті. Умисного ухилення від виконання батьківських обов'язків щодо сина з його боку не було, а звернення до суду із зустрічним позовом зумовлене тим, що у нього існує сумнів щодо свого батьківства відносно ОСОБА_4.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5, яка є її матір'ю, в судовому засіданні зауважила, що з часу народження ОСОБА_4 відповідач не бажав визнавати себе батьком. Маючи можливість бачитись із сином та виховувати його, він ухилявся від батьківських обов'язків. Будь-яких перешкод у спілкуванні з дитиною йому ніхто не чинив, а про приїзди позивачки із сином в м. Новоград-Волинський йому було відомо, оскільки про це знала його мати, яка також проживає у цьому місті. Відвідуючи Україну, позивачка не телефонувала ОСОБА_2 та не повідомляла у будь-який інший спосіб про приїзд сина з Італії. Окрім того, до від'їзду за кордон, коли хлопчик постійно проживав м . Новограді-Волинському, відповідач жодного разу не проявляв батьківської турботи про дитину.

Представник позивачки ОСОБА_6. звернула увагу суду на ту обставину, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 сприятиме захисту інтересів дитини, оскільки таким чином позивачка уникне необхідності при черговому виїзді за межі України звертатись до ОСОБА_2 з проханням надати дозвіл на виїзд дитини за кордон. Окрім того, ОСОБА_3 має намір створити нову сім'ю та проживати разом із сином за межами України.

В свою чергу ОСОБА_2, зловживаючи таким правом, не позбавлений можливості перешкодити позивачці виїхати за кордон разом з ОСОБА_4. Таким чином, позивачка прагне, щоб син був незалежним від батька, який не виконує обов'язки, покладені сімейним законодавством.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з висновком органу опіки та піклування Новоград-Волинської міської ради, позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 є доцільним та сприятиме захисту інтересів дитини. Окрім того, судом врахована наявна заборгованість відповідача зі сплати аліментів, а також пред'явлення ним зустрічного позову, що свідчить про його небажання виконувати батьківські обов'язки відносно сина.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком.

Судом встановлено, що рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 8 листопада 2007 року визнано батьківство ОСОБА_2 відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобов'язано міський відділ РАЦС Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції внести зміни до актового запису про народження дитини, а саме: у графі «відомості про батька» - виключити прізвище «ОСОБА_7», записавши прізвище батька «ОСОБА_2» і вказати дані про батька: «ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянин України, мешканець АДРЕСА_1; у графі «відомості про дитину» прізвище «ОСОБА_4» залишити без змін.

Наявна в матеріалах справи довідка, видана 8 січня 2014 року дошкільним навчальним закладом №8, містить інформацію про те, що ОСОБА_4 з 4 вересня 2008 року й по 11 травня 2009 року відвідував зазначений навчальний заклад. Батько ОСОБА_2 вихованням сина не займався, дитину в дитячий садок не приводив та не забирав, життям хлопчика не цікавився.

Матеріали справи також свідчать, що згідно з виконавчим листом, виданим Новоград-Волинським судом, відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі ? частини заробітку (доходу). Станом на 1 травня 2014 року загальний розмір заборгованості зі сплати аліментів становить 3252 грн. 19 коп. (а.с.15).

З долученої до матеріалів справи довідки Державної прикордонної служби України від 16 січня 2015 року встановлено, що протягом періоду з 27 березня 2008 року й по 8 липня 2014 року неповнолітній син сторін перетинав державний кордон України.

Судом досліджувалась довідка навчального закладу м. Тріест Республіки Італія, відповідно до якої встановлено, що ОСОБА_4 навчається у 3-А класі даного закладу та переведений у наступний клас.

В судовому засіданні також встановлено, що позивачка тимчасово проживає у м. Тріест та працює на основі безстрокового робочого контракту ( а.с.133).

Орган опіки та піклування у своєму висновку, затвердженому виконкомом Новоград-Волинської міської ради 29 липня 2014 року, зазначив про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо сина ОСОБА_4.

Судом встановлено, що відповідач створив нову сім'ю, проживає з дружиною та сином у м. Баранівка Житомирської області.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року за №3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умов винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Ухилення від виконання юридичного обов'язку є актом свідомої поведінки, оскільки особа, маючи реальну можливість виконати його, не вчиняє відповідних дій.

Колегія суддів погоджується із доводами представників позивачки, що відповідач не приймає належної та достатньої участі у вихованні сина, розвитку та забезпеченні його потреб. Проте, суду не надано доказів, що такі дії є винними та свідомо спрямованими на ухиленні від виконання батьківських обов'язків. Окрім того, заслуговує на увагу та обставина, що неможливість постійного спілкування з дитиною обумовлена тривалим проживанням сина за межами України, а також наявністю у відповідача іншої сім'ї.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, з врахуванням особи відповідача, який не має негативних характеристик, колегія суддів приходить до висновку про те, що у задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав слід відмовити.

Наявність заборгованості зі сплати аліментів не свідчить про умисне ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків щодо сина ОСОБА_4.

Пред'явлення зустрічних позовних вимог не може бути підставою для задоволення первісного позову, оскільки таким чином ОСОБА_2 реалізував надане йому право на звернення до суду, що не може розцінюватись як свідоме ухилення від обов'язків, покладених на нього сімейним законодавством.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині позбавлення відповідача батьківських прав слід скасувати, ухваливши нове рішення, - про відмову у задоволенні даних позовних вимог.

В іншій частині рішення суду не переглядається, отже не є предметом судового розгляду.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, задовольнити частково.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 12 січня 2015 року в частині позбавлення батьківських прав скасувати, ухваливши нове рішення, - про відмову у задоволенні даних позовних вимог.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча Судді: