Провадження № 2/127/5797/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

23.11.2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Овсюка Є. М.,

при секретарі Олійник І.Ю.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення договору застави, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в Вінницького міського суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про припинення договору застави.

Позовна заява мотивована тим, що 21 березня 1998 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір позики посвідчений Посвятенком Д. Ю., приватним нотаріусом Вінницького міського та районного нотаріального округу в реєстрі за № 328. Відповідно до умов вищевказаного договору позичальник взяв на себе зобов'язання повернути позикодавцю борг у сумі 10000 гривень до 01 липня 1998 року. У забезпечення виконання боргових зобов'язань за Договором позики від 21 березня 1998 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір застави на належний позивачу будинок, що знаходиться у АДРЕСА_1, який був посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського та районного нотаріального округу Посвятенком Д. Ю. У строк, передбачений договором позики, та у присутності позивача ОСОБА_3 борг у сумі 10000 гривень був повернений ОСОБА_2 у повному обсязі. Після повернення позики ОСОБА_2 обіцяла подати до нотаріуса, який посвідчував договір застави будинку, заяву про припинення договору застави. Нещодавно виявивши бажання, щодо відчуження належного позивачу будинку, виявилось, що він до цього часу перебуває у заставі. Дізнавшись про вищевказаний факт позивач звернувся до ОСОБА_2 з проханням подати до нотаріальної контори відповідну заяву щодо припинення договору застави належного його будинку у зв'язку з виконанням договору позики від 21 березня 1998 року. Однак, ОСОБА_2 відмовила позивачу ОСОБА_1 у знятті застави з належного йому будинку незважаючи на те, що факт виконання договору позики від 21.03.1998 року повністю визнає. Наведене змусило позивача звернутись до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 підтримав позовні вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в ньому обставинами, просив суд позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча про розгляд справи повідомлялась завчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та встановивши факти і відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, приймаючи до уваги наступне.

По справі встановлено, що 21 березня 1998 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір позики посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського та районного нотаріального округу Посвятенком Д. Ю. та зареєстровано в реєстрі за № 328.

Відповідно до умов вищевказаного договору позичальник взяв на себе зобов'язання повернути позикодавцю борг у сумі 10000 гривень до 01 липня 1998 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за Договором позики від 21 березня 1998 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір застави на належний позивачу будинок, що знаходиться у АДРЕСА_1, який був посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського та районного нотаріального округу Посвятенком Д. Ю.

У строк, передбачений договором позики, та у присутності позивача ОСОБА_3 борг у сумі 10000 гривень був повернений ОСОБА_2 у повному обсязі.

Крім того, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 підтвердив те, що він повернув борг у сумі 10000 гривень ОСОБА_2 у повному обсязі у встановлені договором позики строки.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 593 Цивільного кодексу України, права застави припиняються у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою.

Статтею 28 Закону України «Про заставу» передбачено, що застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання, а також при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про іпотеку", іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Припинення зобов'язання означає, що учасники зобов'язання втратили свої права та обов'язки за зобов'язанням, тобто кредитор вже не має права вимагати, а боржник не має обов'язку виконувати.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону.

У відповідності зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Суд оцінює докази наявні в справі, відповідно до ст.212 ЦПК України, повно і всебічно з'ясовує обставини на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, відповідно до ст.213 ЦПК України.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Таким чином, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки основне зобов'язання, а саме договір позики від 21.03.1998 року виконаний і цей договір є припиненим, в результаті чого суд вважає за необхідне припинити договір застави будинку, що знаходиться у АДРЕСА_1, який був посвідчений 21.03.1998 року приватним нотаріусом Вінницького міського та районного нотаріального округу Посвятенком Д. Ю.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 317, 319, 391, 593 ЦК України, ст. 57-61, 88, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України , -

ВИРІШИВ:

Визнати припиненим договір застави на будинок, що знаходиться у АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського та районного нотаріального округу Посвятенком Д. Ю., зареєстровано в реєстрі за № 329 та виключити запис про заборону відчуження з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстраційним номером: 5352372.

Судові залишити витрати за сторонами.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: