У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 11 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 28 квітня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про визнання права власності на майно, набуте у шлюбі,

в с т а н о в и в:

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 11 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 28 квітня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суди попередніх інстанцій, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які їх регулюють, дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання спірного будинку об'єктом права спільної сумісної власності відповідно до ст. 62 СК України, вирішили спір в межах заявлених вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм процесуального права; при цьому суди врахували, що спір між сторонами про поділ вказаного будинку з цих підстав було вирішено у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_4, про поділ спільного подружжя, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_2, про поділ спільного майна подружжя, яка розглядалась Вишгородським районним судом Київської області 23 жовтня 2013 року, за результатами розгляду якої було ухвалено рішення, яке набрало законної сили.

Суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 11 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 28 квітня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про визнання права власності на майно набуте у шлюбі, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Л.М. Мазур