Справа № 761/7197/15-ц
Провадження № 4-с/761/94/2015
У Х В А Л А

Іменем України

09 червня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Паночко О.М.

за участю заявника: ОСОБА_1,

представника заявника: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за скаргою ОСОБА_1, заінтересовані особи - державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Байрамов Талят Рефатович, ОСОБА_4 про визнання неправомірною та скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05.02.2015 року по виконавчому провадженню №18779741, -

В С Т А Н О В И В:

12 березня 2015 ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві щодо накладення арешту на все нерухоме майно боржника та оголошення заборони на його відчуження, в якій просить: визнати неправомірною та скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05.02.2015 року державного виконавця Байрамова Т.Р. відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві, по виконавчому провадженню №18779741.

В своїй скарзі заявник посилається на те, що у Відділі державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві на виконанні перебуває виконавче провадження за виконавчим листом №2-3513 від 23.05.2008 року Шевченківського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

Як зазначає заявник, 10.03.2015 року він отримав постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05.02.2015 року.

Ним було подано скаргу на дії державного виконавця Байрамова Т.Р. до Міністерства юстиції України, та отримано відповідь, якою підтверджується, що у матеріалах справи виконавчого провадження відсутній оригінал або навіть дублікат виконавчого документа.

Як зазначає заявник, він жодним способом не ухилявся та не має ухилятися від виконання своїх зобов'язань, рішення суду виконується ним у добровільному порядку, проте не через виконавчу службу, а аліменти безпосередньо сплачуються стягувачеві. З огляду на зазначене, вважає, що заборгованості зі сплати аліментів не має, а тому постанову про накладення арешту на майно та оголошення заборони його відчуження вважає незаконною та такою, що має бути скасована.

Заявник та його представник в судовому засіданні заяву підтримали та просили її задовольнити.

Заінтересовані особи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути скаргу у їх відсутність.

Дослідивши зібрані в справі докази, вислухавши заявника та його представника, суд вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 23 травня 2008 року Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 28 грудня 2007 року до його повноліття.

02.04.2010 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві Дякон Н.М. відкрито виконавче провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого листа.

05.02.2015 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві Байрамовим Т.Р. накладено арешт на все майно в межах суми боргу, що належить боржнику ОСОБА_1

Як вбачається з копії постанови, стягувач звернувся до державного виконавця із заявою про накладення арешту на майно боржника.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Статтею 11 цього ж Закону встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частина 3 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що у заяві про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення про майнове стягнення, стягувач має право просити державного виконавця накласти арешт на майно та кошти боржника та оголосити заборону на його відчуження.

За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова (частина 2 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно із ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Як зазначається в постанові від 05.02.2015 року, підставою для накладення арешту на майно боржника стала несплата боржником заборгованості згідно виконавчого документа та для належного виконання рішення органом державної виконавчої служби.

так, у відплвідності з ч.4 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику.

Спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (ч. 9 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження").

Як було встановлено в судовому засіданні, державним виконавцем не був складений розрахунок заборгованості та не повідомлено ОСОБА_1 про нього, хоча позивач та його представник неодноразово звертались до державного виконавця з проханням його надати.

Державний виконавець в судове засідання не з'явився, доказів на підтвердження правомірності своєї постанови суду не надав.

Враховуючи, що арешт на майно боржника та оголошення заборони його відчуження накладається у разі несплати боржником заборгованості у встановлений державним виконавцем строк для добровільного виконання, а також з метою забезпечення реального виконання рішення, суд приходить до висновку про передчасність винесення державним виконавцем постанови про накладення арешту від 05.02.2015 року.

Варто також врахувати, що як вбачається із матеріалів виконавчого провадження, боржником неодноразово направлялись до виконавчої служби заяви про належне добровільне виконання рішення суду із відповідними фіскальними чеками, квитанціями та договорами про відпочинок. Тобто, із матеріалів виконавчого провадження вбачається, що боржник не вважає себе таким, що не виконує рішення суду у добровільному порядку.

Таким чином, беручи до уваги обов'язок державного виконавця дотримуватись вимог Закону України "Про виконавче провадження" та вчиянти дії, передбачені зазначеним Законом, винесення оскаржуваної постанови 05.02.2015 року не відповідає вимогам чинного законодавства України, тому суд приходить до висновку, що постанова про накладення арешту є неправомірною та такою, що підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись 10, 11, 88, 212 215, 223, 293, 294, 383, 388 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи - державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Байрамов Талят Рефатович, ОСОБА_4 про визнання неправомірною та скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05.02.2015 року по виконавчому провадженню №18779741 - задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві Байрамова Талята Рефатовича від 05.02.2015 року ВП №18779741 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня її проголошення через Шевченківський районний суд м.Києва до Апеляційного суду м.Києва. Сторона, яка не була присутня при проголошенні ухвали може її оскаржити протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Н.Г. Притула