Справа №489/9683/14-ц 16.06.2015 16.06.2015 16.06.2015
Провадження №22-ц/784/1424/15
Головуючий першої інстанції: Коваленко І.В.
Категорія: 27 Суддя-доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого Коломієць В.В.

суддів Довжук Т.С., Шолох З.Л.

при секретарі Горенко Ю.В.,

за участю позивачки ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства Дельта Банк на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства Дельта Банк (далі ПАТ Дельта Банк) про стягнення коштів за договором банківського вкладу,

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ПАТ Дельта Банк про повернення вкладу.

Позивачка зазначала, що 04 листопада 2013 року між нею та ПАТ Дельта Банк був укладений договір № 002-14011-041113 банківського вкладу (депозиту) Найкращий для друга. Відповідно до умов договору вона надала банку на умовах користування кошти в сумі 120 000 грн. на строк до 09 листопада 2014 року під 20 % річних.

Як вказала ОСОБА_2, після закінчення строку дії договору вона зверталась до відповідача з вимогою про виплату коштів та процентів за договором банківського вкладу, однак відповідач не виконав ці вимоги та повернув їй лише частину коштів.

Посилаючись на викладене, позивачка, уточнила позовні вимоги, просила стягнути з ПАТ Дельта Банк на її користь 87 997 грн.61 коп. вкладу, 4419 грн. 00 коп. процентів, та 500 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08 травня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ Дельта Банк на користь ОСОБА_2 87 997грн. 61коп. вкладу та 4 419грн.00коп. процентів по договору банківського вкладу (депозиту) № 002-14011-041113 від 04.11.2014 року. У задоволенні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ Дельта Банк, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просило його скасувати та ухвалити нове - про відмову в задоволенні позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Частиною п'ятої статті 1061 ЦК України встановлено, що проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з пп. 1, 2, 5 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування відсотків за зобовязаннями банку перед кредиторами.

Разом з тим, частиною 6 статті 36 цього Закону зазначено, що обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті (заборона задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку), не поширюється на зобовязання банку, зокрема, щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 04 листопада 2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ Дельта Банк був укладений договір № 002-14011-041113 банківського вкладу (депозиту) Найкращий для друга. Відповідно до умов договору позивач надала відповідачу на умовах користування кошти в сумі 120000,00 грн. на строк до 09 листопада 2014 року зі ставкою 20 % річних. У подальшому сума вкладу була збільшена до 130000,00 грн. За умовами пунктів 1.9, 1.10 договору виплата процентів за вкладом здійснюється щомісячно, а також у день повернення вкладу в кінці строку дії договору, а повернення вкладу - по закінченню строку дії договору шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника з використання платіжної картки № 8605.

Згідно виписки з поточного рахунку ОСОБА_2 ПАТ Дельта Банк по закінченню строку дії договору банківського вкладу перерахувало на поточний рахунок позивачки суму депозиту із процентами, проте, фактично отримати ці кошти у повному обсязі ОСОБА_2 не мала можливості. Станом на 05 травня 2015 року залишок на цьому рахунку становить 87997грн.61коп. (а.с. 52-54).

В період судового розгляду даної справи постановою правління Національного банку України від 2 березня 2015 року № 150 ПАТ "Дельта Банк»" віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 2 березня 2015 року № 51 розпочато процедуру виведення ПАТ "Дельта Банк»" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації з 03 березня травня 2015 року по 02 червня 2015 року включно. Рішеннями цього ж органу від 8 березня 2015 року № 71 були внесені зміни до попереднього рішення: тимчасова адміністрація була запроваджена з 03 березня травня 2015 року по 02 вересня 2015 року включно.

До теперішнього часу рішення про початок процедури ліквідації ПАТ "Дельта Банк»" Фондом гарантування вкладів фізичних осіб не приймалось, банк не ліквідовано і банківська ліцензія не відкликана.

Таким чином, на підставі вищевикладених вимог законодавства, враховуючи, що строк дії укладеного сторонами договору банківського вкладу закінчився до запровадження у ПАТ "Дельта Банк»" тимчасової адміністрації, суд дійшов вірного висновку про те, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача на її користь 87997грн. 61коп. вкладу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги також не спростовують вищевикладених висновків суду, оскільки, посилаючись на встановлену ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" заборону під час тимчасової адміністрації на здійснення задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, ПАТ "Дельта Банк»" не враховує вимоги п. 1 ч.5 цієї норми Закону, якими встановлено, що така заборона не поширюється на зобовязання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників.

Положення вищевказаного Закону ніяким чином не перешкоджає вкладнику звернутися до суду за захистом порушеного права та вимагати стягнення сум, які йому не повернуті. До того ж, ОСОБА_2 звернулась із даним позовом до суду до запровадження тимчасової адміністрації у Банку.

Також судом вірно встановлений факт порушення Банком своїх зобовязань, оскільки у випадку перерахування вкладу та процентів на поточний банківський рахунок вкладника без надання вкладнику можливості вільного використання цих коштів зобовязання банку з повернення вкладу не є виконаним, а тому суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для нарахування процентів на банківський вклад до дня фактичного повернення коштів вкладнику.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 29.05.2013р. у справі № 6-39цс13, від 25.12.2013р. у справі № 6-140цс13, від 28.01.2015р. у справі № 6-247цс14.

Судом першої інстанції встановлено і таке підтверджується помісячними виписками по картковому рахунку ОСОБА_2М, що виплата процентів в період з 28.11.2014р. по 27.02.2015р. не проводилась, їх загальний розмір за вказаний період становить 3003грн.52коп. (593,86 грн. + 930,59 грн. + 771,33грн. + 707,74 грн.) (а.с. 55-63).

Даний розрахунок процентів не було спростовано відповідачем ні в суді першої інстанції, ні при апеляційному розгляді справи.

Таким чином, висновок суду про стягнення з відповідача на користь позивачки вищевказаної суми процентів відповідає вимогам матеріального і процесуального права та фактичні обставинам справи, а тому є вірним.

Разом з тим, згідно з приписами п. 5 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування відсотків за зобовязаннями банку перед кредиторами.

За таких обставин колегія суддів вважає, що підстави для задоволення вимог про стягнення процентів за березень та квітень 2015 року, тобто, під час запровадження у ПАТ «Дельта Банк» тимчасової адміністрації, відсутні.

Оскільки суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, то відповідно до п.4 ст.309 ЦПК України рішення в частині розміру процентів за договором банківського вкладу, що стягнуті з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_2, підлягає зміні, шляхом зменшення їх розміру з 4419грн.00коп. до 3003грн.52коп.

Доводи апелянта щодо недоведеності позивачкою неможливості зняти з її поточного рахунку усієї суми вкладу і процентів - є безпідставними та спростовуються відповіддю Управління Національного банку України в Миколаївській області від 05.12.2014р. вих. № 10-012/3713 на звернення ОСОБА_2 (а.с. 7).

Той факт, що після ухвалення судом оскаржуваного рішення позивачці Фондом гарантування вкладів фізичних осіб була виплачена сума вкладу (11 червня 2015 року), не є підставою для скасування рішення, оскільки, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах вимог, заявлених у суді першої інстанції, виходячи з правовідносин сторін, що існували на час ухвалення рішення судом першої інстанції, а тому посилання ПАТ «Дельта Банк» на зазначені обставини не можуть бути прийняті до уваги,

Керуючись статтями 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08 травня 2015 року в частині розміру процентів за договором банківського вкладу, що стягнуті з публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь ОСОБА_2 змінити, зменшивши їх розмір з 4419грн.00коп. до 3003грн.52коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді