АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2297/15 Головуючий 1-ої інст.: Горбунова Я,М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді: Пономаренко Ю.А.,

суддів колегії: ОСОБА_2, ОСОБА_3

за участю секретаря Каплоух Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 28 січня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа Московський районний відділ державної міграційної служби України у м. Харкові, Харківська міська рада про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, треті особи - Московський районний відділ державної міграційної служби України у м. Харкові, Харківська міська рада, в якому з урахування уточнених позовних вимог від 24.03.2014 року просила позбавити ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_1 права користування квартирою № 520 в будинку 140, розташованого по вулиці Академіка Павлова в місті Харкові та зняти його з реєстрації, посилаючись на те, що відповідач за вказаною адресою не проживає більш десяти років.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10 липня 2014 року позов ОСОБА_6 - задоволено. Визнано ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

20.10.2014року ОСОБА_4 звернувся до місцевого суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2014 року заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 10 липня 2014 року скасовано з подальшим призначенням справи до розгляду.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 28 січня 2015 року позов ОСОБА_6 - задоволено. Визнано ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Додатковим рішенням Московського районного суду м. Харкова від 30.04.2015 року позовні вимоги ОСОБА_5 про зняття з реєстрації місця проживання задоволено. Знято з реєстрації місця проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2.

Не погодившись з вказаним рішенням суду 1 інстанції ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду 1 інстанції.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення, апеляційний суд зясовує чи були враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти); якими доказами мотивовано рішення, належними чи допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримані та правильно застосовані норми матеріального й процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5, та визнаючи відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 не проживає у спірній квартирі більш як шість місяців без поважних причин з підстав передбачених ст. 71 ЖК України

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Як роз'яснено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад установлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, в осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Так, судовим розглядом встановлено, що 14.08.1992року Виконавчим комітетом Харківської міської ради народних депутатів в особі Бюро по обміну житловими приміщеннями на підставі рішення виконавчого комітету Московської районної Ради народних депутатів № 32 від 23.07.1992 року на ім'я ОСОБА_7 було видано ордер на спірну квартиру (а.с.3). Згідно ордеру ця квартира надавалася матері позивача та відповідача на сім'ю з трьох осіб, а саме: ОСОБА_7 - (наймач - мати); ОСОБА_4 (син); ОСОБА_6 (дочка).

Згідно довідки виданої КП «Жилкомсервіс» №546 від 09.04.2013р., що в квартирі АДРЕСА_1, яка не є приватизованою, зареєстровані позивач та відповідач. Останній, у свою чергу зареєстрований у спірній квартирі з 16.12.2003року (а.с.4).

Актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 03.09.2013р., складеного сусідами встановлено, що відповідач ОСОБА_4 з моменту реєстрації, тобто з 16.12.2003року на території даного домоволодіння не проживав і не проживає по сьогоднішній день.

З пояснень ОСОБА_4 вбачається, що його мати зловживала спиртними напоями, вела антисоціальний образ життя та своїми дітьми не займалась. У звязку з чим, він з малолітнього віку почав проживати зі своєю бабусею ОСОБА_8 Його сестра (позивач по справі) у свою чергу виховувалась до 18 років в інтернаті. Коли йому виповнилось 18 років, він продовжив проживати зі своєю бабусею, оскільки остання потребувала особистого догляду, у звязку з онкологічним захворюванням (множинна мієлома ІІІ А ст.), на підтвердження чого надав довідку з Харківської міської клінічної багатопрофільної лікарні №25 (а.с.52). В спірній квартирі він не мешкав з поважних причин, оскільки тривалий час за квартирними рахунками не сплачувалися комунальні послуги, спірну квартиру було відключено від мереж водо-, газо- та теплопостачання, що унеможливило взагалі проживання будь-кого в спірній квартирі весь цей час. Дана обставина позивачем не спростовується, та підтверджується актом обстеження системи теплопостачання житлового приміщення №175/3239 від 28.11.2012року складеного представником КП «Харківські теплові мережі», з якого вбачається, що спірна квартира перебуває у нежитловому стані, світло та газ в квартирі відключені, труби у квартирі є, але крани на кухні та ванні знаходяться у неробочому стані, гаряча вода з кранів не тече, каналізаційна труба на кухні відірвана від мийки, все знаходиться у критичному стані.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що в спірній квартирі сторони, як позивач так і відповідач не мешкають, у звязку з непридатністю житла для проживання.

З наданих пояснень сторін в судовому засіданні апеляційної інстанції вбачається, що сторони, в т.ч. й відповідач мають намір вселитися в спірну квартиру, бо іншого житла в них немає.

Колегія суддів вважає, що відповідач довів суду той факт, що його не проживання у спірній квартирі більш ніж шість місяців мало місце з поважної причини.

Що стосується позовних вимог в частині зняття відповідача з реєстраційного обліку за спірною адресою, то в даному випадку ці вимоги є похідними, а тому в цій частині також слід відмовити.

Згідно п.п.3),4) ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення - про відмову ОСОБА_5 в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.2), 309ч. 1 п.п.3),4), 313, 314ч.2, 316, 317. 319 ЦПК України,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 28 січня 2015 року скасувати і ухвалити нове, яким в позові ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа Московський районний відділ державної міграційної служби України у м. Харкові, Харківська міська рада про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Судді