Справа № 676/9114/14-ц
Номер провадження 2/676/277/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2015 року м. Камянець-Подільський

Камянець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді - Лисюка А.І.

з участю секретаря Сопрун С.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника виконкому Камянець-Подільської міської ради ОСОБА_4, ОСОБА_5,

представника третьої особи - Камянець-Подільське комунально-комерційне підприємство «Господар»- ОСОБА_6

Розглянув у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2, виконкому Камянець-Подільської міської ради, третя особа - Камянець-Подільське комунально-комерційне підприємство «Господар» про визнання свідоцтва про право власності на житло недійсним та усунення перешкод у користуванні спадковим майном, суд,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_7 звернулася в суд з цим позовом, в обґрунтування заяви вказує, що в однокімнатній квартирі АДРЕСА_1 проживав її рідний брат ОСОБА_8, який в 1994 році розірвав шлюб з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, а з 1998 року ОСОБА_2 у вказаній квартирі не проживала, а постійно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вказує, що її рідний брат ОСОБА_8 помер 12.11.2013 року, його спадкоємцем є вона, оскільки батьків у них не має, ні дружини, ні дітей у брата також на день смерті не було.

Колишня дружина брата ОСОБА_2 незаконно приватизувала вищеназвану квартиру, отримавши свідоцтво про право власності на житло від 21.02.2014 року серії САВ №897725, зламала замок у вхідних дверях, проникла в квартиру, заволоділа спадковим майном та почала розпродувати її спадкове майно, яке належить їй, як єдиному спадкоємцю.

ОСОБА_2 в теперішній час намагається продати квартиру та майно з квартири, хоч будь-якого її майна в квартирі не було і не могло бути.

На момент заволодіння квартирою №77 по вул.Васільєва,3 м.Камянець-Подільського в квартирі знаходилось майно: кіт сибірської породи вагою більше 4 кг., вартістю 2000 грн., 30 вазонів, загальною вартістю 1500грн., ліжко двохспальнє, вартістю 1500 грн., диван-малютка вартістю 1300 грн, диван розкладниц вартістю 1800 грн., люстро-трюмо вартістю 800 грн., шкаф вартістю 600 грн., дві ковдри вартістю по 1000 грн. за кожний, два коври 2000 грн., телевізор вартістю 1500 грн., відео проектор вартістю 600 грн., носильний одяг померлого (штани, сорочки, куртки, інший одяг) на загальну суму 3000 грн., постільна білизна, покривала на загальну суму 2000 грн., доріжки для підлоги, вартістю 1000 грн., холодильник, вартістю 1500 грн.,столик, вартістю 600 грн., чотирьох камфорна газова плита, вартістю 2500 грн., кухонні меблі, вартістю 500 грн., кухонний посуд(каструлі, миски, вилки, ложки) на загальну сум у 1000 грн., 40 банок з консервацією на суму 600 грн. та інше дрібне майно.

На теперішній час їй не відомо, яке майно залишилось в квартирі.

ОСОБА_2 неодноразово намагалась продати квартиру та майно з квартири, яке їй не належить та не могло там знаходитись.

Відповідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позивачка просить визнати свідоцтво серії САВ №897725 про право власності на житло, видане згідно розпорядження від 21.02.2014 року №14, відділом обліку, розподілу та приватизації житла Камянець-Подільської міської ради на квартиру АДРЕСА_2, зареєстрованому в Державному реєстрі за №04 на імя ОСОБА_2 недійсним.Зобовязати ОСОБА_2 не чинити їй перешкоди у користуванні належним їй спадковим майном, яке знаходиться в квартирі АДРЕСА_2. Стягнути з ОСОБА_2 на її користь судові витрати.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві. Суду показали, що відповідачка безпідставно заволоділа квартирою та майном покійного брата. Що відповідачка там не проживала і будь-якого права на квартиру та майно не має. Коли звернулась до нотаріуса ОСОБА_9 та її повідомила, що необхідно звертатись до суду.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник в суді позов заперечили, посилаючись на те, що позивачка ніякого відношення до квартири не має. Будь-яких перешкод їй не чинить. Позивачці було запропоновано забрати описане майно в квартирі, але вона відмовилась, безпідставно претендує на квартиру.

При цьому відповідачі пояснили, що ОСОБА_2 з 1987 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8. З покійним чоловіком на підставі ордера №24 від 11.11.1987 року їм була надана житлова кімната 19 кв.м. в заводському гуртожитку для малосімейних. А пізніше коли гуртожиток передали міській раді, їй та покійному чоловіку був виданий ордер на квартиру №77 в будинку Васільєва,3 на підставі рішення міської ради №1404 від 17.12.1998 року, житловою площею 19,2 кв.м..

Після розірвання шлюбу покійний чоловік одружився вдруге, привів в квартиру іншу жінку і створив їй нестерпні умови проживання, вигнав з квартири. За рішенням міського суду від 03.07.1998 року вона була вселена в квартиру, де вона зареєстрована до цього часу і проживає.

Після смерті бувшого чоловіка 12.11.2013 року, вона своєчасно звернулась з заявою до органу приватизації, зібрала відповідні документи на приватизацію квартири і за рішенням виконавчого комітету міської ради №75 від 30.01.2014 року переоформила на себе особовий рахунок на квартиру. Розпорядженням органу приватизації Камянець-Подільської міської ради від 21.02.2014 року приватизувала цю квартиру та на законних підставах отримала свідоцтво про право власності на житло.

При цьому відповідачка зазначила, що позивачка з заявою до нотаріальної контори для отримання спадщини не зверталась і ніяк не могла приватизувати тоді комунальну квартиру, яка на день смерті ОСОБА_8 не була приватизована.

Представники відповідача - виконкому Камянець-Подільської міської ради ОСОБА_10, ОСОБА_5 в суді позов заперечили, посилаючись на ст.1269 ЦК України, що позивачка ніяким чином не могла приватизувати комунальну квартиру, так як вона ніколи там не проживала і не була зареєстрована. В нотаріальну контору з заявою для отримання спадщини не зверталась.

Відповідачка ж на законних підставах приватизувала квартиру, яка їй та покійному чоловікові була надана за відповідним ордером Камянець-Подільського заводу легких металоконструкцій в 1987 році, а при передачі гуртожитку на баланс міської ради 12.11.1998 року їй та колишньому чоловікові ОСОБА_8 було видано ордер на квартиру АДРЕСА_3 з однієї кімнати за рішенням Камянець-Подільської міської ради №1404 від 17.12.1998 року, де вони були зареєстровані.

Що стосується частини позову про усунення перешкод користування квартирою також слід відмовити, оскільки позивачка не власник житла і ніколи ним не була.

Представник третьої особи - Камянець-Подільського комунально-комерційного підприємства «Господар» ОСОБА_6 в суді в позові просила відмовити, оскільки відповідачка на законних підставах приватизувала квартиру, а позивачка ніколи не була власником майна.

Вивчивши та проаналізувавши письмові докази та матеріали справи, заслухавши вимоги позивачки та заперечення відповідачів та третьої особи, суд, вважає що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 зі своїм покійним чоловіком ОСОБА_8 на підставі ордера №24 від 11.11.1987 року Камянець-Подільського заводу легких металоконструкцій на підставі спільного рішення адміністрації та профсоюзного комітетів заводу отримали право на зайняття однокімнатної квартири №77 житловою площею 19 кв.м. в гуртожитку для малосімейних по вул.Васільєва,3 м.Камянець-Подільського, де і були зареєстровані та проживали.

Після передачі гуртожитку заводу на баланс Камянець-Подільської міської ради за рішенням виконавчого комітету Камянець-Подільської міської ради №1269 від 12.11.1998 року «Про зміну статусу гуртожитку по вул.Васільєва,3», відповідачці ОСОБА_2 та її тепер покійному чоловіку ОСОБА_8 за рішенням виконавчого комітету Камянець-Подільської міської ради №1404 від 17.12.1998 року був виданий ордер на жиле приміщення - 004058 серія КП на сімю з двух осіб в тому числі ОСОБА_2, як дружині на право зайняття житлового приміщення, житловою площею 19,2 кв.м., що складається з однієї кімнати за адресою АДРЕСА_4.

В даній квартирі відповідачка була зареєстрована і проживала.

Як перевірено судом і як видно з рішення Камянець-Подільського міського суду від 03.07.1997 року, ОСОБА_2 було вселено в АДРЕСА_5, а в позові ОСОБА_8 до ОСОБА_2 про визнання такою, що втратила право користування АДРЕСА_5 було відмовлено і до цього часу відповідачка ОСОБА_2 не позбавлена права проживати та користуватись квартирою.

12.11.2013 року основний квартиронаймач ОСОБА_8 помер. Квартира була не приватизована.

Відповідачка ОСОБА_2, скориставшись своїм правом на приватизацію житла, зібравши відповідно для цього документи на підставі рішення Камянець-Подільського виконавчого комітету №75 від 30.01.2014 року переоформила на себе особовий рахунок на квартиру, у звязку зі смертю основного квартиронаймача. А розпорядженням органу приватизації Камянець-Подільської міської ради №14 від 21.02.2014 року наймач ОСОБА_2 приватизувала квартиру АДРЕСА_1 та отримала свідоцтво про право власності на дану квартиру і на даний час вона є єдиним власником цієї квартири. Відповідачка не позбавлена права на житло.

Позивачка будь-якого відношення до квартири не мала і не має. До нотаріальної контори про отримання спадщини з заявою не зверталась. Спадкова справа не заводилась. Тобто позивачка власником спірної квартири ніколи не була, тому вимагати як власник усунення перешкод у користуванні спадковим майном не вправі.

Більше того, спірна квартира тривалий час перебувала у комунальній власності і покійний брат позивачки ніколи не був власником даної квартири. Був лише квартиронаймачем. Разом з тим, позивачі не навели будь-яких доказів щодо недійсності свідоцтва про право власності на житло відповідачки.

Посилання позивачки та її представника на ст.ст.1268,1269,392 ЦК України є надуманими та безпідставними, оскільки позивачка не є спадкоємцем ні за заповітом, ні за законом. Вона з братом у спірній квартирі ніколи не проживала, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не зверталась, відповідних документів до нотаріальної контори не подала, спадкова справа не заводилась, про що свідчить інформаційна довідка з спадкового реєстру. А це говорить про те, що позивачка не має будь-якого права на майно, ні на квартиру, ні на описане майно. Більше того, позивачка відмовилась в суді від отримання описаного майна, вимагаючи права на квартиру.

Суд критично оцінює посилання позивачів на те, що відповідачка ОСОБА_2 в квартирі не проживає, оскільки це нічим не доведено. Вона, як вільна громадянка України має право вільного переміщення та проживання.

Отже, відповідачка ОСОБА_2 є законним власником житла квартири АДРЕСА_6, а тому не має жодних підстав визнавати недійсним свідоцтво про право власності на житло. Як і не має підстав в усуненні перешкод в користуванні майном.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява має містити, зокрема зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Згідно положень ч. 1 ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Таким чином позивачі не надали жодного доказу в підтвердження позовних вимог, тому в позові слід відмовити з вищенаведених підстав.

Арешт з квартири №77 в житловому будинку №3 по вул.Васільєва в м.Камянець-Подільському Хмельницької області та арешт описаного майна в цій квартирі за ухвалою Камянець-Подільського міськрайонного суду від 29 жовтня 2014 року скасувати.

На підставі ст.ст.382, ,386, 391,392,393,1268,1269 ЦК України,

ЗУ «Про місцеве самоврядування»,

керуючись ст.ст. 3, 10,15,30,107, 213-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_7 до ОСОБА_2, виконкому Камянець-Подільської міської ради, третя особа - Камянець-Подільське комунально-комерційне підприємство «Господар» про визнання свідоцтва про право власності на житло недійсним та усунення перешкод у користуванні спадковим майном відмовити.

Арешт з квартири №77 в житловому будинку №3 по вул.Васільєва в м.Камянець-Подільському Хмельницької області та арешт описаного майна в цій квартирі за ухвалою Камянець-Подільського міськрайонного суду від 29 жовтня 2014 року скасувати.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Хмельницької області через Камянець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а якщо особи не були присутні під час проголошення рішення, то протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Камянець-Подільського

міськрайонного суду: ОСОБА_11