Провадження № 2/638/5317/15
24 листопада 2015 року м. Харкова
Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого: судді Цвіра Д.М.,
при секретарі Ільченко В.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом житлового кооперативу «Роща-5» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, державний реєстратор Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області ОСОБА_4, Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції Харківської області про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування договору купівлі-продажу та скасування рішення про державну реєстрацію,-
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, державний реєстратор Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області ОСОБА_4, Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції Харківської області, в якому просить суд визнати договір купівлі-продажу квартири 218, яка розташована по пр. Л.Свободи, 46 в м. Харкові, укладений 24.07.2012 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі під № 1612 недійсним та скасувати його. Скасувати рішення про державну реєстрацію Державним реєстратором Харківського міського управління юстиції Харківської області ОСОБА_4 від 16.03.2015 р. під № 9113515 право власності на квартиру розташовану за адресою: м. Харків, пр. Л.Свободи, б. 46, кв. 218, загальною площею 32,3 кв.м, 16,6 кв.м за ОСОБА_2
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02.11.1994 р. помер власник спірної квартири ОСОБА_6. Спадкоємців померлий не мав. Вказану квартиру у 1999 р. незаконно зайняла ОСОБА_7 разом з донькою ОСОБА_8, остання продовжувала проживати після смерті матері до червня 2015 р. та сплачувала всі комунальні платежі.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.11.2014 р. відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_8 до Житлового кооперативу Роща-5 про визнання права власності в порядку набувальної давності на спірну квартиру .

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 03.02.2015 р. вищевказане рішення залишено без змін.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11.05.2012 р. встановлено факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 проживали однією сімєю за адресою: АДРЕСА_1 та вели спільне домашнє господарство з 1992 р. Встановлено факт, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні ОСОБА_6 більше одного року до його смерті. Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру № 218, що розташована за адресою: м. Харків, пр. Л.Свободи, б. 46, загальною площею 32,3 м2 в порядку спадкування за законом.

Право власності на квартиру за адресою: м. Харків, пр. Л.Свободи, б. 46, кв. 218 зареєстровано за ОСОБА_1

Відповідно до договору купівлі-продажу від 24.07.2012 р., посвідченого приватним нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі за № 1612, ОСОБА_1 продала ОСОБА_5 квартиру за адресою: м. Харків, пр. Л.Свободи, б. 46, кв. 218.

Пункти 8 та 10 вищезазначеного договору не відповідають дійсності та містять недійсну інформацію, оскільки на час укладення договору купівлі-продажу в квартирі мешкала ОСОБА_8

Крім того, ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 11.09.2015 р. скасовано заочне рішення від 11.05.2012 р. за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, державної нотаріальної контори міста Харкова № 11 про визнання права власності в порядку спадкування за законом і справу призначено до розгляду в загальному порядку.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та надав пояснення відповідно до змісту позовної заяви.

В судове засідання відповідачі та треті особи не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись вчасно та належним чином, про поважні причини неявки не повідомили.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 57, ч. 1 ст. 58, ч. 3, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до пояснень наданих в судовому засіданні представником позивача - власником квартири № 218, за адресою: м. Харків, пр. Л.Свободи, б. 46 був ОСОБА_6, який помер 02.11.1994 р. Доказів в підтвердження даних тверджень не надано.

Відповідно до копії заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 11.05.2012 р. встановлено факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 проживали однією сімєю за адресою: АДРЕСА_1 та вели спільне домашнє господарство з 1992 р. Встановлено факт, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні ОСОБА_6 більше одного року до його смерті. Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру № 218, що розташована за адресою: м. Харків, пр. Л.Свободи, б. 46, загальною площею 32,3 м2 в порядку спадкування за законом (а.с. 9).

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 11.09.2015 р. скасовано заочне рішення від 11.05.2012 р. за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, державної нотаріальної контори міста Харкова № 11 про визнання права власності в порядку спадкування за законом і справу призначено до розгляду в загальному порядку.

З копії витягу про державну реєстрацію прав КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» вбачається, що право власності на квартиру за адресою: м. Харків, пр. Л.Свободи, б. 46, кв. 218 зареєстровано за ОСОБА_1 Дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 07.06.2012 р. (а.с. 10).

Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 24.07.2012 р., посвідченого приватним нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі за № 1612, ОСОБА_1 продала ОСОБА_5 квартиру за адресою: м. Харків, пр. Л.Свободи, б. 46, кв. 218 (а.с. 12).

Відповідно до копії відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно, власником квартири за адресою: м. Харків, пр. Л.Свободи, б. 46, кв. 218 є ОСОБА_2 (номер запису про власність 9113515, дата реєстрації 16.03.2015 р.) (а.с. 14).

Крім того, рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.11.2014 р. відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_8 до Житлового кооперативу Роща-5 про визнання права власності в порядку набувальної давності на спірну квартиру . Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 03.02.2015 р. вищевказане рішення залишено без змін ( а.с. 5-7).

За загальним правилом ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно до роз*ясень, що містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» реституція як спосіб захисту цивільного права застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв*язку з цим, вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред*явлена тільки стороні недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених ч.1 ст.388 ЦК України.

Дані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, яка викладена в постанові по справі № 6-95цс13 від 18.09.2013р., відповідно до якої право особи, яка вважає себе власником майна, не підлягає захистові шляхом задоволення позову до чергового добросовісного набувача з використанням правового механізму, встановленого ст.ст.215,216 ЦК України.

Нормами Цивільного кодексу України не передбачено скасування правочину.

Таким чином, суд вважає, що оскільки позивач не є стороною за оскаржуваними договором купівлі-продажу, його порушене право не підлягає захисту шляхом визнання цього договору недійсним та скасування його.

Щодо позовних вимог позивача про скасування державної реєстрації права власності, то суд зазначає, що згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про держану реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» запис про скасування державної реєстрації прав вноситься до Державного реєстру прав у разі скасування рішення про державну реєстрацію прав на підставі рішення суду.

Згідно п. 2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 року № 3502/5, для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили.

Пунктом 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року № 1141, визначено, що державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Таким чином, вбачається, що чинним законодавством України закріплено, що скасування запису про реєстрацію права власності за будь-якою особою можливе виключно у випадку скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності.

Вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію стосуються державного реєстратора Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області ОСОБА_4, Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області, які є третіми особами. Процесуальним порушенням є зобовязання вчинити певні дії особу, яка не має статусу відповідача у справі. Зобовязання вчиняти певні дії третіх осіб, процесуальним законодавством не передбачено.

Позивачем не вірно вибраний спосіб захисту своїх порушених прав.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є безпідставними та позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 10, 57, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову житлового кооперативу «Роща-5» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, державний реєстратор Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області ОСОБА_4, Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції Харківської області про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування договору купівлі-продажу та скасування рішення про державну реєстрацію відмовити.

Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами , які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано, після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано , набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя - Д.М.Цвіра