Номер провадження: 22-ц/785/3535/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Погорєлової С.О., Сидоренко І.П.,

при секретарі: Железнові В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 грудня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернулось до Овідіопольского районного суду Одеської області з названим позовом, в якому просили суд винести рішення, яким стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 Олександрівнина користь позивача заборгованість у розмірі 47 641,69 грн., в тому числі :

· Прострочений основний борг по кредиту 14 695,32 грн.;

· Прострочені проценти за користування кредитом 13 071,11 грн.;

· Пеня за прострочений основний борг по кредиту 11 565,87 грн.;

· Пеня за прострочені проценти за користування кредитом 8 309,39 грн..

Стягнути з відповідачів судові витрати в сумі 476,42 грн.,

Рішенням Овідіопольского районного суду Одеської області від 26 грудня 2014 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором №560 від 29 березня 2007 року в сумі 2793 грн. 10 коп., з яких:

- пеня за прострочення виконання основного зобовязання за період з 01.09.2013 р. по 04.09.2014 р. - 2357 грн. 28 коп.;

- пеня за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом за період з 01.09.2013 р. по 04.09.2014 р. 435 грн. 82 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 і ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором №560 від 29 березня 2007 року в сумі 2793 грн. 10 коп., з яких:

- пеня за прострочення виконання основного зобовязання за період з 01.09.2013 р. по 04.09.2014 р. - 2357 грн. 28 коп.;

- пеня за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом за період з 01.09.2013 р. по 04.09.2014 р. 435 грн. 82 коп.

В задоволенні решти позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» витрати зі сплати судового збору по 81 грн. 20 коп. з кожного.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» подали до суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять суд скасувати рішення Овідіопольского районного суду Одеської області від 26 грудня 2014 року та винести нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши пояснення, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції було достовірно встановлено, що 29 березня 2007 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №560, за яким ОСОБА_2 отримала від банку кредит в сумі 15 000 грн., зобовязалась повернути кредит банку не пізніше 29 березня 2010 року та сплатити відсотки в розмірі 21% річних за користування грошовими коштами, що підтверджується кредитним договором.

Своїх зобовязань за кредитним договором відповідач ОСОБА_2 належним чином не виконала і рішенням Овідіопольського районного суду від 16 травня 2012 року, зміненим рішенням апеляційного суду Одеської області від 20 вересня 2012 року, у цивільній справі №2-234/11 за позовом прокурора Овідіопольського району в інтересах ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» було стягнуто станом на 13 серпня 2010 року:

1. з ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно заборгованість за кредитним договором, яка складається з:

- заборгованості за кредитом 14695 грн. 32 коп.;

- заборгованості за відсотками у розмірі 5705 грн. 11 коп.;

- пені за прострочення по кредиту 4161 грн. 84 коп.;

- пені за прострочення сплати відсотків по кредиту 1787 грн. 17 коп.

2. з ОСОБА_2 і ОСОБА_4 солідарно на користь заборгованість за кредитним договором, яка складається з:

- заборгованості за кредитом 14695 грн. 32 коп.;

- заборгованості за відсотками у розмірі 5705 грн. 11 коп.;

- пені за прострочення по кредиту 4161 грн. 84 коп.;

- пені за прострочення сплати відсотків по кредиту 1787 грн. 17 коп.

У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов кредитного договору.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Сама по собі наявність рішення суду про стягнення боргу , яке не виконується боржником , не є підставою вважати зобовязання припиненим, не позбавляє права банку на звернення до суду з позовом про стягнення процентів та штрафних санкцій за порушення строків виконання зобовязання. Тобто чинне законодавство не пов»язує припинення зобовязання з ухваленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобовязань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.

Згідно статтей 610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Судом першої інстанції було вірно встановлено, що рішенням Овідіопольського районного суду від 16 травня 2012 року не виконано, грошові кошти на загальну суму 1684,32грн., які станом на 06.08.2014 року були утримані з пенсії ОСОБА_4 та перераховані банком правомірно були зараховані на погашення заборгованості за відсотками.

При цьому, оскільки вищевказаним рішенням суду вже було стягнуто на користь банку з відповідачів заборгованість за відсотками у розмірі 5 705,11 грн. за той самий період з 01 квітня 2007 року по 13 серпня 2010 року, суд дійшов вірного висновку про безпідставність вимог банку в цій частині, а стягнув пеню за несвоєчасну сплату цих відсотків.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановивши вірно обставини справи та правильно застосувавши до правовідносин, що склалися вищевказані норми матеріального права, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог , стягнувши на користь банку пеню за прострочення виконання основного зобовязання та пеню за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом за період з 01.09.2013 р. по 04.09.2014 р.

Доводи апеляційної скарги про те, що розрахунок заборгованості був зроблений з урахуванням зазначеного рішення суду, не знайшов свого підтвердження, оскільки вимога колегії суддів щодо надання детального розрахунку заборгованості на підтвердження доводів апеляційної скарги банком було проігноровано, оскільки надано розрахунок, який не завірений належним чином та з якого вбачається розрахунок з 29.03.2007 року по 04.09.2014року, при цьому представник банку пояснила, що іншого розрахунку вона не може надати.

Відповідно ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За встановлених обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про задоволення позовних вимог частково, відповідають встановленим обставинам справи, до яких суд дійшов з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду є законним і обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані, тому, висновків суду не спростовують.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» відхилити.

Рішення Овідіопольского районного суду Одеської області від 26 грудня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: С.О. Погорєлова

ОСОБА_5