Справа №498/817/15-ц
Провадження №2/498/262/15
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2015 року Великомихайлівський районний суд Одеської області
в складі: головуючого судді - Теренчук Н.С.,
при секретарі - Іванову І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ПАТ «Державний ощадний банк України», про поділ майна подружжя, -
Через канцелярію суду від позивачки та її представника надійшла заява, в якій вони позовні вимоги ОСОБА_1 підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити та просили слухати справу у їх відсутність. Не заперечують проти винесення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судовими повістками, які повертались до суду з відміткою «за зазначеною адресою не проживає». Однак згідно довідки Великомихайлівського РС ГУДМС України в Одеській області ОСОБА_2 зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, куди і направлялись судові повістки. Про поважні причини неявки відповідач суд не повідомив. За письмової згоди позивача та згідно ст.224 ЦПК України, суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи.
Представник ПАТ «Державний ощадний банк України» в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав заяву, в якій просив розглянути справу за їх відсутності.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 06.04.2015 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, який був зареєстрований 14 січня 2001 року виконкомом Мошанецької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області, актовий запис № 1 розірвано.
Від указаного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.
26 вересня 2014 року позивачкою змінено прізвище з «Шевчук» на «Чернятинську», що підтверджується свідоцтвом про зміну імені, виданого 26.09.2014 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Кельменецького РУЮ в Чернівецькій області.
Згідно із ч.3 ст.368 ЦК України, та ч. 1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.
Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» , вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.
Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст.368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК україни, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, накопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належне подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.
В судовому засіданні встановлено обсяг та вартість спільно нажитого майна, наявного під час припинення спільного ведення господарства.
Спірне домоволодіння було придбане відповідачем у власність згідно договору купівлі продажу домоволодіння від 12 грудня 2006 року, посвідченого державним нотаріусом Великомихайлівської державної нотаріальної контори Одеської області ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за №1-56/7. Вказана обставина також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, індексний номер №48140285 від 23.11.2015 року, відповідно до якої відповідач є власником вказаного домоволодіння, на підставі вищевказаного договору купівлі продажу домоволодіння від 12.12.2006 року.
Згідно п. 22 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.
Згідно відомостей про обєкт нерухомого майна з Реєстру прав власності на нерухоме майно, загальна вартість нерухомого майна складає 120945,00грн.
Так, в судовому засіданні була встановлена та обставина, що домоволодіння було придбане сторонами під час шлюбу, а отже є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.
Згідно із ч. 3 ст.61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, за загальним правилом майно, придбане подружжям у кредит, є спільною власністю чоловіка та дружини.
Згідно ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.
Також за змістом ст..65 СК України, згідно з якою договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Це означає, що дружина та чоловік незалежно від припинення шлюбу мають рівні права та обов'язки щодо спільно нажитого у шлюбі майна, оскільки розірвання шлюбу не звільняє подружжя від зобов'язань за кредитом.
Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст.65 СК України). Таким чином, у результаті придбання подружжям квартири в кредит боргові зобов'язання перед позикодавцем несуть як чоловік, так і дружина, а не тільки той із подружжя, хто підписав кредитний договір.
За таких обставин, спірне домоволодіння повинне бути включене до складу майна подружжя що підлягає поділу.
Згідно ч. 1 ст.327 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними. Частиною другою вказаної статті передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно ч. 3 вказаної статті у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Відповідно до ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.
За таких обставин, розглядаючи справу на підставі наданих позивачем доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на 1/2 частину домоволодіння в порядку поділу спільного майна подружжя, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст 60, 70,71 СК України, ст.ст.10,11, 209, 212,214,215, 224-226 ЦПК україни, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ПАТ «Державний ощадний банк України», про поділ майна подружжя - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені останньою судові витрати в розмірі 615,00 грн. (шістсот п'ятнадцять) гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення 10-ти денного строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте Великомихайлівським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Н.С.Теренчук