АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4449/15 Справа № 206/3940/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Маймур Г. Я. Доповідач - Болтунова Л.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів - Козлова С.П., Тамакулової В.О.

при секретарі - Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Територіальної громади м. Дніпропетровська, третя особа - Комунальне підприємство «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до Територіальної громади м. Дніпропетровська, третя особа - КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради, в якому, з урахуванням уточнень, просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року - три місяці з дати набрання законної сили рішення суду у даній справі, для подання заяви про прийняття спадщини за місцем її відкриття. (т. 1 а.с.156-169)

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою цього ж суду від 10 квітня 2015 року було виправлено описку у вищевказаному рішенні суду і вказано вірно відповідача Територіальну громаду м. Дніпропетровська замість Виконкому Дніпропетровської міської ради. (т.2 а.с. 1)

З рішенням від 10 березня 2015 року не погодилась позивачка, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з'ясування, порушення норм процесуального права, просила його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог.(т.1 а.с.190-194)

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи, бабусі позивачки - ОСОБА_4 на праві власності належав житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями АДРЕСА_1 у м. Дніпропетровську, що підтверджується свідоцтвом про право приватної власності на домоволодіння від 03 квітня 1967 р. (т.1 а.с.9)

ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер її чоловік - ОСОБА_5, а ІНФОРМАЦІЯ_4 року єдиний син - ОСОБА_6.( т.1 а.с. 110-111)

13 липня 2013 року ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО серії ВТК№301348 за реєстровим № 115, на користь онуки ОСОБА_2 (т.1 а.с.14)

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 померла. (т.1 а.с.6)

Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із вищевказаного домоволодіння.

04 червня 2014 року позивачка звернулась до Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 на спадкове майно. (т.1 а.с.58)

Постановою державного нотаріуса Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, розташований за адресою АДРЕСА_1, у м. Дніпропетровську, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 з тих підстав, що протягом 6-ти місяців з часу відкриття спадщини позивачка не вчинила дії, що свідчать про її прийняття, а саме: постійно не проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. ( т.1 а.с.76)

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою був пропущений строк на прийняття спадщини без поважних причин, доказів зворотного останньою не надано, а тому дійшов висновку про відсутність правових підстав для надання додаткового строку для прийняття спадщини.

Однак з таким висновком погодитись не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу прийняття спадщини.

Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Зазначені правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 у справі № 6-85цс12, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України встановлено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст.11 ЦПК України).

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Як вбачається з уточненої позовної заяви, як на підставу поновлення строку для прийняття спадщини позивачка посилалась на те, що на її утриманні знаходиться непрацездатна мати ОСОБА_4, яка тяжко хвора на найвищий ступінь цукрового діабету та має тяжку хворобу серця. Мати потребує щоденного та практично цілодобового обслуговування, у зв'язку з чим вона позбавлена можливості залишити її на тривалий час, оскільки окрім неї її доглядати нікому.

На підтвердження вказаних обставин позивачкою була надана виписка із медичної карти стаціонарного хворого та виписку із історії хвороби, а також позивачка зазначила, що викладені нею обставини можуть підтвердити свідки. (т.1 а.с.156-159)

Розглядаючи по суті даний спір, суд першої інстанції не прийняв до уваги поянення допитаних в судовому засіданні свідків, а саме ОСОБА_7, ОСОБА_8, з тих підстав, що вони є родичами позивача.

Відповідно до ч.1,5 ст.50 ЦПК України свідком може бути особа, якій відомі будь-які обставини, що стосуються справи. За завідомо неправдиві показання або за відмову від давання показань з непередбачених законом підстав свідок несе кримінальну відповідальність, а за невиконання інших обов'язків - відповідальність, встановлену законом.

З матеріалів справи вбачається, що зазначені особи були допитані під присягою, їм були вручені пам'ятки про процесуальні права та обов'язки відповідно ст. 345 КПК України про що судом були відібрані відповідні розписки. (т.1 а.с.116-118)

Статтею 51 ЦПК України передбачений перелік осіб, які не підлягають допиту як свідки. Родичі сторін у справі до таких осіб не віднесені.

За таких обставин суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги показання вказаних свідків.

Так свідок ОСОБА_8 пояснила в судовому засіданні, що мати позивачки хвора на цукровий діабет, постійно втрачає свідомість, впадає в кому, не може залишатись тривалий час одна дома.( т.1 а.с. 123)

Свідок ОСОБА_7 зазначила, що ОСОБА_2 після смерті бабусі постійно була біля матері, доглядала за нею, працювала неофіційно на двох роботах, зокрема, коли та проходила стаціонарне лікування. ( т.1 а.с.124)

На підтвердження хвороби ОСОБА_4 позивачкою були надані виписки із карт стаціонарного хворого. Посилання суду першої інстанції на те, що надані документи не містять висновку про те, що ОСОБА_2 звільнена від роботи у зв'язку із доглядом за тяжко хворою матір'ю є безпідставними, оскільки як вбачається зі справи позивачка офіційно не працює, а отже потреби у надані такого висновку медичною установою немає. Зазначені обставини залишились поза увагою районного суду.

Аналізуючи пояснення свідка ОСОБА_9, яка є медсестрою в лікарні, де проходила лікування ОСОБА_4, суд першої встановивши, що дійсно матір позивачки хворіє на цукровий діабет та інші хвороби й остання доглядає за нею, не звернув уваги на твердження даного свідка, який зазначив, що хвора погано пересувається через набряки на ногах, спричинені хворобою, та зайву вагу - більше 150 кг, погано бачить. ( т.1 а.с.179)

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що позивачка пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини на 2 місяці з поважних причин.

Зазначене свідчить про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи й в свою чергу призвело до поверхового вирішення спору.

Крім того, судом не надана оцінка довідці, виданої територіальною радою самоорганізації населення житлового масиву Чаплі від 16 грудня 2014 року, з якої вбачається, що позивачка до дня смерті проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_4, доглядала її до смерті та поховала за власні кошти на кладовищі ж.м. Чаплі м. Дніпропетровська. Судом не наведено мотивів прийняття чи відмови у прийнятті вказаної довідки, як доказу фактичного прийняття позивачкою спадщини.( т.1 а.с.109)

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що судове рішення підлягає скасуванню, на підставі п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги задовольнити.

Визначити ОСОБА_2 додатковий строк - три місяці з моменту набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: