Справа № 203/1787/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2015 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Маймур Ф.Ф.

при секретарі - Величко О.М.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

26 березня 2015 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач через свого представника із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що 18 серпня 2009 року між сторонами було укладено кредитний договір б/н у вигляді заяви відповідача та умов і правил надання банківських послуг позивача, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку, зобов'язавшись сплатити 36% річних за користування кредитом та повернути кредит у встановлений договором строк. Посилаючись на те, що відповідач не виконав свої договірні зобов'язання, позивач просив суд стягнути з відповідача кредитну заборгованість, розмір якої станом на 05 лютого 2015 року становить 6673,58 гривень. Також позивач просив суд покласти на відповідача судові витрати по справі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні в повному обсязі, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував.

Відповідач проти задоволення позову не заперечувала, зазначивши, що на даний час не має можливості виконати зобовязання та буде просити розстрочити виконання рішення суду.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що 18 серпня 2009 року між позивачем, як кредитодавцем, та відповідачем, як позичальником, укладено кредитний договір б/н, який складається із відповідної анкети-заяви позичальника та Умов і правил надання банківських послуг. За умовами даного договору (зокрема п.6.9 Розділу І, п.5.4 Розділу ІІ Умов і правил надання банківських послуг, п.5 заяви позичальника) відповідач отримав кредит у вигляді кредитного ліміту в розмірі 2000 гривень, зобов'язавшись погашати заборгованість по кредиту протягом 30 днів з моменту її виникнення, а також сплачуючи щомісячно 36% річних на залишок заборгованості за кредитом та інші обов'язкові платежі. (а.с. 36-37, 39-49).

Встановлено, що 18 жовтня 2013 року було посвідчено шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та присвоєно відповідний актовий запис № 1502. Також встановлено, що після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини було замінено на «Говоруха». (а.с. 71)

Згідно п.9.12 Розділу І Умов і правил надання банківських послуг укладений між сторонами кредитний договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом даного строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же строк. Відтак, з викладеного слідує, що за умови пролонгації строку дії договору, змінюється і остаточний строку повернення кредиту в повному обсязі, який в такому випадку дорівнює строку дії договору.

За містом п.5.2 Розділу І та п.5.7 Розділу ІІ Умов і правил надання банківських послуг передбачено право кредитодавця вимагати від позичальника дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування кредитом у випадку порушення позичальником своїх договірних зобовязань із строків та порядку повернення кредиту.

Пунктом 8.6 Розділу І Умов і правил надання банківських послуг визначено, що при порушенні позичальником строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 120 днів позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень та 5% від суми позову.

Із матеріалів справи встановлено, що кредитодавець свої договірні зобовязання виконав в повному обсязі, а укладений між сторонами кредитний договір діє до теперішнього часу, оскільки жодна із сторін не проінформувала іншу про припинення його дії. В той же час, відповідач не виконує належним чином взяті на себе договірні зобовязання із своєчасного повернення кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість, розмір якої станом на 05 люте 2015 року становить 6 673,58 гривень, з яких заборгованість за кредитом 1 770,47 грн., заборгованості по відсоткам 2 549,13 грн., заборгованості по комісії 1 560 грн., штрафів 793, 98 грн (а.с.7, 35).

Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень вказаного вище договору, врегульовані нормами ЦК України.

Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договір, який є обовязковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обовязково укладається в письмові формі (ст.ст.1054, 1055 ЦК України).

Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зокрема у визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до норми ст.1050 ЦК України, в контексті положення ст.1054 ч.2 ЦК України, якщо кредитним договором встановлений обовязок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась зі сплатою процентів.

При цьому відповідно до норми ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, різновидом якої є штраф (ст.549 ЦК України).

Нормою ст.625 ч.1 ЦК України передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Згідно ст.16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обовязку в натурі.

Отже, вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача за кредитним договором б/н від 18 серпня 2009 року, приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення між позивачем, та відповідачем даного договору із дотриманням вимог діючого законодавства, а також встановлено невиконання відповідачем, на відміну від позивача, своїх зобовязань за даним договором, що зумовило виникнення у позивача права вимагати у позичальника привернення заборгованості за цим договором, зокрема дострокове, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, понесені останнім при зверненні до суду судові витрати у справі у вигляді судового збору в розмірі 243,60 гривень (а.с.1).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.6, 11, 15, 16, 525, 526, 530, 549, 551, 610-612, 625, 627, 629, 634, 1050, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, ст.ст.10, 11, 57-60, 64, 88, 208, 209, 212-215, 218, нормами Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором № б/н від 18.08.2009 року - 6 673,58 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 1 770,47 грн., заборгованості по відсоткам 2 549,13 грн., заборгованості по комісії 1 560 грн., штрафів 793, 98 грн. та у рахунок повернення судових витрат 243,60 грн., а разом 6 917 грн. 18 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ф.Ф. Маймур