У х в а л а

2 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів Охрімчук Л.І.,

Григор'євої Л.І.,

Лященко Н.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд Верховним Судом України рішення Апеляційного суду Київської області від 15 жовтня 2014 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання державних актів та договору купівлі-продажу недійсними,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 18 лютого 2014 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 15 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2015 року, рішення Бородянського районного суду Київської області від 18 лютого 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено: визнано недійсними державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку площею 0,1473га, розташованої по АДРЕСА_1, виданий 18 жовтня 2004 року на ім'я ОСОБА_6 та договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки, укладений 23 лютого 2007 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Вирішено питання судових витрат.

27 травня 2015 року ОСОБА_3 звернулась до Верховного Суду України із заявою про перегляд вищезазначених судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) щодо неоднакового застосування судами касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статей 116-118 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), 215, 216, 388 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

На обґрунтування підстави перегляду зазначеного судового рішення, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2015 року, 3 грудня 2014 року і 3 вересня 2014 року, в яких, на її думку, по-іншому застосовано вказані норми матеріального права.

На підтвердження підстави перегляду вищевказаних судових рішень, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на постанови Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року, 25 червня 2014 року, 7 листопада 2012 року і 11 грудня 2012 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

За положеннями пунктів 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, та невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 28 січня 2015 року, про перегляд якої порушує питання заявниця, та залишаючи без змін рішення Апеляційного суду Київської області від 15 жовтня 2014 року, касаційний суд погодився з висновком суду про те, що державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_6, є недійсним у зв'язку з порушенням передбаченого статтями 116-118 ЗК України порядку передачі земельної ділянки у приватну власність та визнанням недійсним рішення Луб'янської сільської ради від 28 травня 2004 року в частині передачі ОСОБА_6 земельної ділянки, оскільки така безпідставно була вилучена у її власника.

Разом з тим в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2015 року, 3 грудня 2014 року і 3 вересня 2014 року, наданих заявницею для порівняння, касаційний суд, передаючи справи на новий розгляд, дійшов висновку про нез'ясування судами характеру спірних правовідносин та правової норми, яка підлягає застосуванню, що унеможливило встановлення фактичних обставин справи.

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметом спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Крім того, відсутні підстави й для перегляду ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2015 року щодо її невідповідності викладеним в постановах Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року, 25 червня 2014 року, 7 листопада 2012 року і 11 грудня 2012 року висновкам, оскільки судове рішення, про перегляд якого подано заяву, не суперечить зазначеним висновкам.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску вищевказаної справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання державних актів та договору купівлі-продажу недійсними за заявою ОСОБА_3 про перегляд Верховним Судом України рішення Апеляційного суду Київської області від 15 жовтня 2014 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

Л.І. Григор'єва

Н.П. Лященко