У Х В А Л А

08 червня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Оніпко О.В., Бондаренко Н.В.

секретар судового засідання: Шептицька С.С.

за участі: позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду від 23 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області про усунення перешкод в здійсненні права власності, витребування майна із чужого незаконного володіння та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Рівненського міського суду від 23 березня 2015 року залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області про усунення перешкод в здійсненні права власності, витребування майна із чужого незаконного володіння, відшкодування моральної шкоди.

У поданій на ухвалу суду апеляційній скарзі позивач покликалася на її незаконність через порушення судом норм процесуального права.

На її обґрунтування зазначала про безпідставність висновку суду щодо належного повідомлення про час і місце розгляду справи. Жодної судової повістки вона не отримувала, а в матеріалах справи відсутні докази про повідомлення її стосовно судових засідань, що призначені на 23 лютого 2015 року та 23 березня 2015 року.

Будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи (оголошення перерви) вона не заявляла, оскільки їй не було відомо про судові засідання. В зв'язку з цим твердження суду про відсутність з цього приводу відповідних заяв вважала хибними і необґрунтованими.

З викладених підстав просила ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити справу до того самого суду для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи позивача, колегія суддів прийшла до висновку про задоволення апеляційної скарги.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з обставин повторної неявки без поважних причин належно повідомленого про час і місце розгляду справи позивача, який не повідомив про причини своєї неявки.

Проте з таким висновком погодитися не можна.

З оскаржуваної ухвали вбачається, що 23 лютого 2015 року і 23 березня 2015 року позивач і її представник Янкович І.Є., бувши повідомленими про розгляд справи, в судове засідання не з'явились; клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за їх відсутності не подавали.

Норми ч.ч. 1, 3, 5 ст. 74, ч.ч. 1-4 ст. 76 ЦПК України передбачають здійснення судових викликів судовими повістками про виклик. Судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам. судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Судові повістки, адресовані фізичними особам, вручаються їм під розписку. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування. У разі відсутності адресата особа, що доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.

Будь-яких відміток про вручення судової повістки про виклик у судове засідання на 11 год. 00 хв. 23 лютого 2015 року позивачу, члену її сім'ї чи іншій уповноваженій процесуальним законодавством особі (органу) або причин невручення - в рекомендованому повідомленні не зазначено. Також у рядку "Вручено" вказано дату - "20.20.2015", що з огляду на наявність у календарному році дванадцяти місяців викликає об'єктивний сумнів у врученні судової повістки (а.с. 115).

Тому ці обставини вказують про те, що ОСОБА_1 особисто не була належним чином повідомлена про судове засідання на 23 лютого 2015 року.

На а.с. 106-107 міститься копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №263, що видане 8 листопада 2002 року на ім'я Янковича І.Є., та договір про надання правової допомоги, який укладений цим адвокатом з позивачем.

Відповідно до ч. 5 ст. 76 ЦПК України вручення судової повістки представникові особи, яка бере участь у справі, вважається врученням повістки і цій особі.

В розумінні правил ч. 6 ст. 74 ЦПК України щодо можливості повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про час і місце її розгляду також телеграмою, факсом чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, доведення до відома представнику особи про ці обставини шляхом телефонограми слід вважати належним повідомленням.

Між тим, зміст телефонограми (тел. НОМЕР_1) від 13 лютого 2015 року свідчить про повідомлення на 11 год. 00 хв. 23 лютого 2015 року секретарем судового засідання представника позивача Янчук І.Є., тобто особи, яка не брала участі в справі (а.с. 114). Тому її не можна вважати належним доказом про виклик учасника процесу в судове засідання.

Аналогічно викладений і зміст телефонограми від 2 березня 2015 року щодо повідомлення на 11 год. 00 хв. 23 березня 2015 року представника позивача Янчука І.Є. про час і місце розгляду справи, що також є неналежним доказом (а.с. 118).

Згідно з положеннями п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Оскільки висновок суду про повторність неявки позивача і його представника без поважних причин в судове засідання не ґрунтується на вимогах процесуального закону, тому відповідно до п. 4 ст. 311 ЦПК України оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з поверненням справи до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 313-315, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Рівненського міського суду від 23 березня 2015 року скасувати, а справу направити до того самого суду для продовження розгляду.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: