АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 686/5985/14-ц
Провадження № 22-ц/792/42/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі : головуючого судді Марцинкевича А.М.,

суддів: Кізюн О.Ю., Янчук Т.О.

при секретарі: Дубовій М.В.

з участю: сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 жовтня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6 до Хмельницької міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Ательє «Силует», ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23 про визнання недійсним договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року позивачі звернулися до суду з вказаним позовом і просили визнати недійсним договір купівлі-продажу державного майна, яке знаходиться на балансі підприємства сфери послуг ательє «Силует» і перебувало в комунальній власності Хмельницької міської ради народних депутатів, укладений 18 березня 1992 року між Хмельницькою міською радою народних депутатів та товариством покупців, створеним членами трудового колективу підприємства сфери послуг ательє «Силует». В обґрунтування вимог вказали, що на загальних зборах працівників підприємства сфери послуг «Силует» м.Хмельницького, які відбулися 12.11.1992 року, були присутні 34 працівники даного підприємства, і з них 31 особа проголосувала за створення товариства покупців для здійснення викупу майна підприємства, за подачу в орган приватизації заяви про викуп

майна підприємства трудовим колективом, та прийняли рішення про затвердження угоди про сумісну діяльність. Угоду про спільну діяльність від 12.11.1992 року підписали лише 19 працівників, до числа яких жоден з позивачів не увійшли. 19.11.1992 року була подана заява на приватизацію майна підприємства, шляхом його викупу трудовим колективом.

____________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_24 Провадження 22ц/792/42/15

Доповідач Марцинкевич А.М. Категорія № 20

18.03.1993 року Хмельницька міська Рада народних депутатів та товариства покупців, створене членами трудового колективу підприємства сфери послуг ательє «Силует», уклали договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу. Оскільки відповідачі не довели до позивачів повної та точної інформації, щодо порядку викупу майна підприємства, через що вони були позбавлені можливості скористатись своїм правом участі у викупі майна підприємства, що в подальшому потягло для позивачів неможливість прийняти участь у створенні колективного підприємства та у викупі приміщення ательє, тому просять визнати недійсним даний договір купівлі-продажу майна.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 09.10.2014 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6 до Хмельницької міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Ательє «Силует», ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23 про визнання недійсним договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 не погоджуючись з вказаним рішенням, вважають його незаконним та необґрунтованим, з неповним встановленням обставин, які мають значення для справи, тому просили його скасувати, ухвалити нове рішення, яким задоволити їх позовні вимоги. Апелянти не погоджуються із висновками суду що, позивачі не надали належних і допустимих доказів щодо їх звернення до загальних зборів товариства покупців, як щодо їх прийняття в товариство в порядку ст.13 угоди про спільну діяльність, так і щодо відсутності умисних перешкод відповідачами в реалізації їх права. Апелянти звертають увагу суду на те, що відповідачами не заперечується той факт, що позивачі на момент проведення зборів та подальшої приватизації були працівниками підприємства сфери послуг ательє «Силует», правонаступником якого є ТОВ «Ательє «Силует». Апелянти зазначають, що згідно п.2.6 «Порядку створення та реєстрації товариства покупців у процесі приватизації» протокол загальних зборів підписується головою та секретарем зборів, а угода про спільну діяльність всіма громадянами або членами трудового колективу, які виявили бажання створити товариство покупців. Крім того, не погоджуються із висновком суду, що позивачі не були стороною оспорюваного договору, оскільки згідно протоколу загальних зборів працівників підприємства від 12.11.1992 року та угоди про спільну діяльність, до товариства увійшли не 31 особа, а 19 працівників, саме та кількість осіб,яка необхідна для подальшої приватизації майна. Обґрунтовуючи свої доводи апелянти посилаються на постанову про закриття кримінальної справи від 14.11.2012 року, якою встановлено той факт, що гроші на викуп майна підприємства сфери послуг ательє «Силует» були зароблені всім трудовим колективом у кількості 37 осіб, що відповідає кількості працівників підприємства, вказаній в протоколі загальних зборів від 12.11.1992 року. Апелянти зауважують, що ОСОБА_7, користуючись своїм статусом, одноособово прийняла рішення і реалізувала його щодо протиправного зменшення кількості працівників підприємства сфери послуг ательє «Силует», чим позбавила їх законної можливості брати участь у вирішенні долі підприємства всупереч їх волі.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав та мотивів.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом вірно зясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_6 працювали на державному підприємстві сфери послуг «Силует» м. Хмельницького.

12 листопада 1992 року відбулися загальні збори працівників підприємства сфери послуг «Силует» м.Хмельницький, щодо створення товариства покупців для здійснення викупу майна підприємства; обрання голови цього товариства і затвердження угоди про сумісну діяльність. На засіданні загальних зборів 31 з 34 працівників підприємства, проголосували за викуп майна підприємства та створення товариства покупців.

Угоду про спільну діяльність, затверджену загальними зборами товариства покупців підприємства сфери послуг від 12.11. 1992 року підписали: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_25 19 листопада 1992 року відділ приватизації Хмельницької міської адміністрації зареєстрував протокол загальних зборів трудового колективу № 1 від 12 листопада 1992 року, яким оформлено рішення про створення товариства покупців, та укладену членами цього товариства угоду про спільну діяльність (реєстраційний № 000018).

Того ж дня товариство покупців подало до відповідного органу приватизації заяву про приватизацію майна підприємства шляхом його викупу трудовим колективом.

18 березня 1993 року Хмельницькою міською радою народних депутатів та товариством покупців, що створено трудовим колективом підприємства сфери послуг «Силует», укладено договір купівлі-продажу, посвідчений державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори ОСОБА_26, за умовами якого міська рада продала, а товариство покупців купило державне майно, яке знаходилося на балансі підприємства сфери послуг ательє «Силует» (крім приміщення) і перебуває у комунальній власності Хмельницької міської ради народних депутатів.

Кошти на викуп державного майна були внесені в рівних частках 8 членами товариства покупців, а саме ОСОБА_7, ОСОБА_27, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_28, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_29, які у квітні 1994 року заснували колективне підприємство ательє «Силует».

9 березня 2005 року загальні збори членів підприємства прийняли рішення про реорганізацію колективного підприємства ательє «Силует» в ТОВ-ательє «Силует».

5 квітня 2005 року відбулися загальні збори учасників товариства, які прийняли рішення № 5 про створення ТОВ-ательє «Силует», затвердження його статуту та обрання ОСОБА_7 директором товариства.

Під час слухання справи апеляційним судом одна із позивачів, а саме ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 12.01.2015 року Серія І-БВ №248859, тому апеляційне провадження по справі було зупинено до вступу у справу її правонаступників. Згідно відповіді Першої Хмельницької Державної нотаріальної контори щодо майна померлої ОСОБА_6 заведено спадкову справу за заявами спадкоємців за законом сина ОСОБА_4 та доньки померлої ОСОБА_5. Дані особи були залучені до участі у справі як правонаступники ОСОБА_6

Зазначені обставини визнані сторонами та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

Згідно до абз. 2 ст.13 угоди зазначено, що кожен громадянин, що має право вступу до товариства покупців і не брав участі у створенні товариства покупців може за рішенням загальних зборів товариства покупців бути прийнятим в товариство покупців більшістю голосів. Вступ до товариства покупців не може здійснюватися пізніше ніж за десять днів до здійснення акту про придбання підприємства.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1, ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 50, ч.ч. 1, 4 ст. 58 Закону України від 19 вересня 1991 року № 1576-ХІІ «Про господарські товариства» (в редакції на час виникнення спірних відносин) господарськими товариствами цим Законом визнаються підприємства, установи, організації, створені на засадах угоди юридичними особами і громадянами шляхом обєднання їх майна та підприємницької діяльності з метою одержання прибутку. До господарських товариств належать: акціонерні товариства, товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю, повні товариства, командитні товариства.

Засновниками та учасниками товариства можуть бути підприємства, установи, організації, а також громадяни, крім випадків, передбачених законодавчими актами України.

Акціонерне товариство, товариство з обмеженою і товариство з додатковою відповідальністю створюються і діють на підставі установчого договору і статуту.

Вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників. Збори учасників обирають голову товариства.

Відповідно до ч.3 ст. 2 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із ч.9 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (в ред. 2004 року) до договорів, що були укладені до 1 січня 2004 року і продовжують діяти після набрання чинності Цивільним кодексом України, застосовуються правила цього Кодексу щодо підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договорів окремих видів незалежно від дати їх укладення.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач у силу статті 10 ЦПК України зобовязаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину.

За змістом ч.ч. 3,5 ст. 203 ЦК України слідує, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Підставою для визнання правочину недійсним, в силу ст.ст. 229,230 ЦК України, є введення однією стороною іншої сторони правочину в обман щодо обставин, які мають істотне значення. Якщо особа, яка вчинила правочин (ч.1 ст. 229 ЦК України), помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Згідно з розясненнями, наданими в п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» особами, котрі беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони даного правочину. Правочин визначається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відмінну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Позивачі не були членами товариства покупців, створеного трудовим колективом підприємства сфери послуг «Силует» м. Хмельницького. Вони не підписували угоди про спільну діяльність з метою приватизації майна підприємства. Позивачі не вносили грошових коштів на викуп державного майна та не виступили засновниками колективного підприємства.

Крім того, ст.ст. 10,60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В силу ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог та заперечень.

Проте, позивачами ні в суд першої інстанції, а ні в апеляційну інстанцію не було надано доказів на підтвердження порушення їх конституційних прав та їхнього звернення до загальних зборів товариства покупців щодо їх прийняття в товариство в порядку ст.13 угоди про спільну діяльність так і підтвердження умисних перешкод позивачам в реалізації їх прав відповідачами, і таких доказів не здобуто і судом. Крім того, позивачі не були стороною оспорюваного договору, а сторони даного правочину заперечують обман.

Доводи апеляційної скарги що, перебування у трудових стосунках з підприємством сфери послуг ательє «Силует» давало їм підстави для реалізації свого права на приватизацію майна, ніким не заперечується, проте позивачами не було дотримано порядку визначено ст. 13 угоди про спільну діяльність та не доведено їхнього звернення до загальних зборів товариства покупців щодо їх прийняття в товариство, чи відмови їм у цьому.

З протоколу № 1 загальних зборів працівників підприємства сфери послуг «Силует» від 12.11.1992 року вбачається, що 31 особа, в число яких увійшли і позивачі, проголосували за створення товариства покупців для здійснення викупу майна підприємства та затвердили Угоду про сумісну діяльність товариства покупів, метою якої була діяльність спрямована на викуп майна підприємства сфери послуг «Силует». З них, 19 осіб, виявили бажання взяти участь у викупі майна і ввійшли до списку товариства покупців.

З пояснень відповідачки ОСОБА_7 вбачається, що усім членам товариства було відомо про створення товариства членів покупців, проте не всі вбачали перспективу у діяльності даного підприємства, тому і не виявили бажання увійти до числа його покупців і для підписання Угоди про сумісну діяльність товариства покупів іншим членам товариства перешкод ніхто не створював.

Крім того, сторони під час слухання справи в апеляційному суді підтвердили, що кожен з позивачів за трудовий внесок отримав компенсацію в грошовій сумі та забрали швейні машинки, за якими працювали.

Проаналізувавши матеріали справи, пояснення учасників процесу та доводи апеляційної скарги колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що відсутні підстави для визнання недійсним договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу від 18 березня 1993 року, який укладено на законних підстав, і який не заперечується сторонами самого договору. Доказів на підтвердження доводів позову сторонами не надано, і судом не здобуто.

Таким чином, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки її мотиви та підстави є безпідставними та необґрунтованими, не мають достатнього та обґрунтованого підтвердження.

Рішення суду першої інстанції ухвалене у відповідності до норм чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень, та вірно застосовано судом норми як процесуального так і матеріального права, в повному обсязі зясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Не спростовують висновків суду й інші доводи апеляційної скарги, вони фактично зводяться до власної правової оцінки обставин справи і незгоди апелянта із висновками суду по їх оцінці та не впливають на законність рішення, а тому апеляційний суд не знаходить підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313,315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/ Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду А.М.Марцинкевич