Справа № 444/646/11 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин Я.М.
Провадження № 22-ц/783/2005/15 Доповідач в 2-й інстанції: Богонюк М.Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Ванівського О.М., Гриновця Б.М.,

при секретарі: Жукровській Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 12 грудня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням відмовлено в задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк»до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про виселення та зняття з реєстрації ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 з будинкуАДРЕСА_1, загальною площею 184,0 кв.м., що переданий в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» у зв'язку із зверненням на нього стягнення.

В апеляційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Апелянт вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Стверджує, що судом безпідставно застосовано норми закону, котра не має жодного відношення до виселення. Вважають, що банк набув право на виселення відповідачів без надання їм іншого житла.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення на підтримання та заперечення скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно норм, закріплених у ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Частиною 2 ст.109 ЖК Української РСР (в редакції згідно із Законом №3795-VI від 22.09.2011 року) встановлено, що громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше жиле приміщення, за вийнятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Таким чином, ч.2 ст.109 ЖК Української РСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, 29 травня 2007 року та 13 серпня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитні договори, на підставі яких банк надав ОСОБА_2 кредитні кошти в сумах 75000,00 доларів США та 44000,00 доларів США.

На забезпечення виконання кредитних договорів між банком та ОСОБА_2, в день укладення договорів - 29 травня 2007 року та 13 серпня 2008 року відповідно, було укладено договори іпотеки, предметом яких є житловий будинок по АДРЕСА_1, який належить іпотекодавцю на праві власності, згідно свідоцтва про право власності від 23 травня 2007 року серії НОМЕР_1, яке зареєстровано МБТІ та ЕО 23 травня 2007 року за №14654541.

Із вказаного слідує, що спірний будинок був набутий у власність іпотекодавцем до укладення кредитного договору і (відповідно) не був придбаний за рахунок кредитів банку.

Звертаючись із позовом про виселення відповідачів із спірного будинку, який не був придбаний за рахунок кредитних коштів, банк ні в своєму позові, ні в апеляційній скарзі на оскаржуване рішення не запропонував жодного жилого приміщення для надання його особам, яких просить виселити (відповідачам) зі спірного будинку. При цьому, банк заперечує право відповідачів на виселення їх в інше житло.

За вище наведених обставин відсутні передбачені законом підстави для виселення відповідачів із спірної квартири без надання їм іншого постійного житла.

Вище наведена правова позиція знайшла своє відображення у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 березня 2015 року по аналогічній справі - за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» до ряду фізичних осіб про виселення відповідачів та зняття їх з реєстраційного обліку.

На підставі зазначеного вище колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що підстави для виселення відповідачів відсутні, доводи апеляційної скарги таких висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Керуючись 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.308, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - відхилити.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 12 грудня 2014 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: М.Я.Богонюк

Судді: О.М.Ванівський

Б.М.Гриновець