Справа № 147/280/15-ц
Провадження №2/147/154/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 року смт Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: Костюк Г.М.,

при секретарі: Івасюк А.А.,

за участю прокурорів: Ганай І.М., Басюк Т.М.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника третьої особи: ОСОБА_2,

відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тростянець цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Тростянецької районної державної адміністрації в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_6 у справах дітей Тростянецької районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в :

Орган опіки та піклування Тростянецької РДА Вінницької області в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_6 у справах дітей Тростянецької РДА у Вінницькій області про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_3 є матір'ю неповнолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно дітей, постійно залишає їх без нагляду, не займається їх вихованням та розвитком. З жовтня 2013 року ОСОБА_3 періодично перебуває на заробітках в Росії, залишаючи дітей під нагляд сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, який не працевлаштований. Відповідач кошти на утримання дітей перераховує рідко та в малих розмірах. Діти не забезпечені всім необхідним. Вона неодноразово попереджена про можливість позбавлення її батьківських прав, однак належних висновків для себе не зробила. За таких обставин позивач просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ОСОБА_5 Стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей в розмірі 1/4 частки від її доходу, щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала за обставин, викладених у позовній заяві, просила їх задовольнити. Додатково суду пояснила, що дана сім'я з 2010 року перебувала на обліку в службі. Після була знята з обліку, але не у зв'язку із покращенням умов проживання, а у зв'язку із закінченням звітного періоду. У 2013 році знову поновлена на облік. Відповідача попереджали на засіданні комісії 07.04.2014 року про можливість позбавлення батьківських прав, якщо остання належним чином не буде займатись вихованням доньок. Відповідач власноруч написала заяву, в якій обіцяла не залишати дітей. Однак належних висновків не зробила, вихованням дітей не займається, умови проживання в будинку незадовільні, діти не забезпечені всім необхідним. Діти відібрані, на даний час перебувають у Вінницькому обласному центрі соціально-психологічного реабілітаційного центру.

Прокурор вважає позов не обґрунтованим, підстави позбавляти батьківських прав ОСОБА_3 відсутні, діти хочуть проживати з матір'ю, а тому просить суд відмовити в задоволенні даного позову.

Представник третьої особи ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позовних вимог не заперечила. Підтримала вимоги представника позивача про позбавлення ОСОБА_8 батьківських прав по відношенню до неповнолітніх дітей та стягнення аліментів. Додатково суду пояснила, що дана сім'я перебуває на обліку в службі. Відповідача попереджали на засіданні комісії про можливість позбавлення батьківських прав, якщо належним чином не буде займатись вихованням доньок.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала. Суду пояснила, що для відшукання засобів до існування сім'ї змушена була поїхати до Росії на заробітки. Поблизу знайти роботу не змогла. Діти залишились із старшим, повнолітнім сином ОСОБА_9. Вона кожного дня телефонувала додому, розмовляла із дітьми. Кожного тижня пересилала їм гроші. ОСОБА_9 купував дівчатам одяг, продукти харчування. Доньки не скаржились на відсутність їжі, одягу. Своїх доньок любить та бажає жити разом з ними. Вважає, що належним чином піклується про своїх дітей, життєві обставини змусили шукати роботу далеко від дому, дітей. Просила суд не позбавляти її батьківських прав та не забирати доньок.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні суду показав, що ОСОБА_3 його мати, яка для того щоб забезпечувати його сестер була змушена поїхати заробляти гроші до Росії. Мати кожного дня телефонувала, сестри з нею розмовляли. Кожного тижня вона перераховувала певну суму грошей. Грошей вистачало. Він купував дівчатам одяг, який їм подобався, продукти харчування. Дівчата ходили до школи. В будинку де вони проживають було тепло. Харчувались добре, варили їсти самостійно та купували продукти. Офіційно не працевлаштований, однак має нерегулярний дохід. Вважає, що його мати добре піклується про сестер, забезпечує всім необхідним. Насилля відносно сестер не чинив. Дівчата трохи ліниві, тому заставляв їх прибирати у хаті, слідкувати за собою.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні суду показав, що є головою Олександрівської сільської ради. Сім'я ОСОБА_3 йому відома. Вказана сім'я перебувала під їхнім контролем 6 років. Допомогу сім'ї сільська рада не надавала, періодично здійснювали контроль. Як жили діти він не знає. Будинок в якому проживає вказана сім'я знаходиться в аварійному стані, іншого будинку не виділяли, оскільки це було б порушенням Бюджетного Кодексу України. На балансі сільської ради даний будинок не перебуває. Коли в їхньому будинку зникло світло, він приїжджав, дав дітям свічки, дрова. Для того, щоб полагодили світло ремонтну бригаду не викликав. ОСОБА_3 спиртними напоями не зловживає. Роботу в селі ОСОБА_3 не пропонував, не сприяв у працевлаштуванні.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні суду показала, що працює директором Олександрівської СЗОШ. Ірина та ОСОБА_4 учениці її школи. Школу відвідували регулярно. Дана сім'я проживає в неналежних житлових умовах. Був випадок коли школа зверталась до сільського голови та ОСОБА_6 у справах дітей, оскільки старша дівчинка ОСОБА_4 прийшла до школи із синцем на обличчі. Остання пояснювала, що її вдарив старший брат. У січні 2015 року ОСОБА_4 попросила забрати її в дитячий будинок, оскільки у неї з братом складні стосунки. 24.02.2015 року класний керівник ОСОБА_4 доповіла, що ОСОБА_4 знову прийшла побита. ОСОБА_7 в школу не приходив, із класними керівниками дівчат не спілкувався. Мати перебуває на заробітках в Росії.

Опитані в судовому засіданні в присутності вчителів Олександрівської СЗОШ ОСОБА_12, ОСОБА_13 та психолога Вінницького обласного центру соціального - психологічного реабілітаційного центру ОСОБА_14 неповнолітні ОСОБА_4, ОСОБА_5 суду кожна окремо пояснили, що їхня мати ОСОБА_3 для того щоб забезпечувати їх одягом, продуктами харчування та всім необхідним змушена була поїхати на роботу в Росію. Вони залишилися із старшим братом ОСОБА_7. Дана обставина їх не бентежила, оскільки брат їх не ображав. Змушував робити роботу по дому, однак їм це було на користь і це він робив у виховних цілях. Мати кожного дня їм телефонувала, вони з нею розмовляли. Пересилала їм гроші, за які брат купував їм все необхідне та те, що їм подобалось із одягу. Їм всього вистачало, вони ні на що не скаржились. В будинку, де вони проживають було тепло, було де спати та робити уроки. Речі прали самостійно, готували їсти. Дуже сильно сумують за мамою та бажають повернутись в рідне село, в сім'ю, до мами. В інтернаті жити не хочуть.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, свідків, висновок прокурора, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позов до задоволення не підлягає.

Судом встановлено, що згідно свідоцтв про народження ОСОБА_7 НОМЕР_1 від 07.05.2002 року, СеріїНОМЕР_2 від 14.06.2000 року ОСОБА_3 є матір'ю неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с.3-5).

Відповідно до ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно довідки - характеристики №74 від 23.02.2015 року, виданої виконкомом Олександрівської сільської ради ОСОБА_3, зареєстрована в АДРЕСА_1. Належним чином не займається вихованням дітей, не виконує батьківські обов'язки, перебуває на заробітках в Росії (а.с.12). Згідно акту обстеження житлово - побутових умов місця проживання відповідача ОСОБА_3 встановлено, що у будинку відсутні умови для виховання, розвитку та проживання дітей (а.с.7). Відповідно до акту від 25.02.2015 року у ОСОБА_3 через неналежне виконання батьківських обов'язків були відібрані діти (а.с.10).

Як вбачається із висновку Органу опіки та піклування Тростянецької РДА №01-31/932 від 02.03.2015 року є доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у зв'язку із невиконанням батьками батьківських обов'язків (а.с.8-9).

Встановленим судом фактичним обставинам справи, відповідають правовідносини, пов'язані з особистими немайновими правами і обов'язками батьків і дітей, які регулюються главою 13 Розділу ІІІ Сімейного кодексу України.

Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права і обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Стаття 27 Конвенції ООН від 20.11.1989 року, ратифікованою згідно з постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року передбачає, що батько (ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Як встановлено в судовому засіданні участь відповідача ОСОБА_3 у вихованні неповнолітніх доньок дійсно була недостатньою. Однак, дана обставина виникла внаслідок бажання матері належним чином утримувати своїх дітей, забезпечувати належні умови для проживання та розвитку доньок, за відсутності такої допомоги з боку держави в особі уповноважених органів. Згідно показів голови сільської ради житловий будинок сім'ї ОСОБА_3 в аварійному стані та більше схожий на технічне приміщення. Однак допомогу виконавчий комітет цій сім'ї не надавав. Утримувати доньок, працюючи в селі, виконавчий комітет відповідачу також не сприяв. Сім'я ОСОБА_3 перебувала під контролем сільської ради. Умови проживання сім'ї не покращились. Орган місцевого самоврядування, на території якого проживає зазначена сім'я обмежився лише наглядовими функціями, що свідчить про формальний підхід цього органу до роботи із сім'єю, яка перебуває в складних життєвих обставинах. Такий же формальний підхід до роботи з цією сім'єю суд вбачає у діях посадових осіб ОСОБА_6 у справах дітей.

Довідка - характеристика та звернення виконкому Олександрівської сільської ради про розгляд питання про позбавлення батьківських права ОСОБА_3 не мотивована обставинами, відсутні посилання на переконливі докази, які свідчили б про ухилення ОСОБА_3 від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання її неповнолітніх доньок.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до в п.п. 15,16,18 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно з ч. 6. ст. 19 СК суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

В зв`язку з наведеними обставинами суд критично оцінює висновок органу опіки та піклування Тростянецької РДА про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав щодо дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5 Органом опіки і піклування не мотивовано, в чому полягає порушення ОСОБА_3 ст. 150 СК України і ухилення від виконання батьківських обов`язків по вихованню дітей. Посилання на те, що ОСОБА_3 періодично їздить в Росію, щоб заробити грошей для забезпечення дітей, залишаючи доньок на старшого сина не дають достатньо підстав для прийняття такого висновку.

Крім того, суд звертає увагу на те, що даним органом всупереч нормам національного законодавства, міжнародних інституцій на засіданні комісії з вирішення питання надання висновку про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно її неповнолітніх доньок, останні не були заслухані. Вказаний висновок був прийнятий «заочно» за відсутності матері, без заслуховування її доводів та пояснень. Аналогічну позицію щодо ігнорування норм Сімейного кодексу України та міжнародного права прийняли в судовому засіданні представники позивача та третьої особи, категорично заперечуючи проти заслуховування дітей в судовому засіданні при вирішенні їх долі.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Відповідно до ст. 12 Конвенції ООН про права дитини Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Згідно ст. 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25.01.1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Хант проти України (заява про позбавлення батьківських прав №31111/04, 07.12.2006 року) Суд дійшов висновку, що заявник (батько, якого позбавили батьківських прав) не був залучений в провадження, в результаті яких приймались рішення, в тій мірі, яка є достатньою для забезпечення захисту його інтересів, а державні органи вийшли за межі своєї дискреції і не забезпечили рівновагу між інтересами заявника та інших осіб. Таким чином, у цій справі права заявника, гарантовані статтею 8 Конвенції, були порушені. Суд зазначив, що факт самого оскарження заявником заяви про позбавлення його батьківських прав у цій справі, свідчить про його інтерес до дитини.

Враховуючи норми міжнародного права, судову практику Європейського суду з прав людини стосовно обставин цієї справи, суд, на підставі ч.6 ст.19 Сімейного кодексу України, не погоджується із висновком органу опіки та піклування Тростянецької РДА про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, оскільки він не відповідає законним інтересам дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5 та їх матері, є недостатньо обґрунтованим.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд в даному випадку, у зв'язку з відсутністю об'єктивних та безсумнівних доказів свідомого нехтування ОСОБА_3 своїми батьківськими обов'язками стосовно неповнолітніх доньок, з урахуванням характеру її особи, а також інших конкретних обставин справи приходить до висновку про відмову в задоволенні позову про позбавлення цих прав ОСОБА_3, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і поклавши на орган опіки та піклування Тростянецької РДА контроль за виконанням нею батьківських обов'язків.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати у даній справі підлягають компенсації за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 150, 155, 164, 165, 166, 180, 181, 182, 183, 193 СК України, ст.ст. 11, 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства», Конвецією ООН від 20.11.1989 року, ратифікованою згідно з постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, Європейською конвенцією про здійснення прав дітей від 25.01.1996 року, ст. ст. 10, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову органу опіки та піклування Тростянецької районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав відмовити.

Попередити ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання доньок ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Покласти контроль на орган опіки та піклування Тростянецької районної державної адміністрації за виконанням ОСОБА_3 батьківських обов'язків щодо доньок ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області через Тростянецький районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя