Номер провадження: 22-ц/785/4274/15
Головуючий у першій інстанції Петренко В.С.
Доповідач Фальчук В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2015 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Фальчука В.П.,

суддів Таварткіладзе О.М., Оверіної О.В.,

секретаря Швець В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 березня 2013 року, в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

встановила:

20.10.2011 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 27.08.2010 року (зі змінами та доповненнями до нього) у розмірі 1255496 грн., що в еквіваленті до національної валюти України складає 157500 доларів США; не одержані з вини відповідача доходи (упущену вигод) за період часу з 14.09.2011 року по 19.10.2011 року, які складають 20432 грн. 16 коп., штраф за несвоєчасне повернення позики у розмірі 87884 грн. 72 коп.; штраф за порушення умов іпотечного договору у розмірі 109676 грн. 07 коп.; 3% річних за період часу з 14.09.2011 року по 19.10.2011 року у розмірі 3715 грн. 20 коп., та моральну шкоду, завдану в результаті порушення договірних зобов'язань. (т.с.1, а.с.3-9).

В подальшому ОСОБА_3 неодноразово змінював позовні вимоги і остаточно в уточненій позовній заяві від 04.03.2013 року просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за договором позики у розмірі 1258897 грн. 50 коп., що в еквіваленті до національної валюти України становить 157500 доларів США; не одержані з вини відповідача доходи (упущену вигоду) за період часу починаючи з 14.09.2011 року по 04. 03.2013 року, які складають 305379 грн.; штраф за несвоєчасне повернення позики у розмірі 834904 грн. 84 коп.; 3% річних за період часу з 14.09.2011 року по 04.03.2013 року в розмірі 55521 грн. 60 коп.; штраф за порушення умов іпотечного договору у розмірі 219352 грн. 14 коп., компенсацію за завдану моральну шкоду неналежним виконанням договірних зобов'язань у розмірі 50000 грн., витрати по сплаті держмита, витрат на ІТЗ судового розгляду справи, витрати на правову допомогу.

При цьому позивач зазначав, що 27.08.2010 року вони з відповідачем уклали нотаріально посвідчений договір позики, який в подальшому неодноразово змінювали і доповнювали. Свої зобов'язання за договором позики позивач виконав повністю, і передав відповідачу зазначену у договорі грошову суму, але ОСОБА_2 свої зобов'язання за цим договором не виконав, та своєчасно позику не повернув.

06.06.2012 року представник ОСОБА_2 подав зустрічну позовну заяву про визнання договору позики, укладеного з ОСОБА_3 27.08.2010 року удаваним правочином (т.с.1 а.с.101-103).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 29.03.2013 року зустрічний позов ОСОБА_2 залишений без розгляду (т.с.2, а.с.12-14).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 29.03.2013 року позов ОСОБА_3 задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача основний борг у розмірі 1258987 грн. 50 коп., що за курсом НБУ на день ухвалення рішення складає 157500 доларів США; штраф за несвоєчасне повернення позики у розмірі 834904 грн. 84 коп., штраф за порушення умов іпотечного договору у розмірі 54838,03 грн., 3% річних за період часу з 14.09.2011 року по 04.03.2013 року у розмірі 55521 грн. 60 грн., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 1700 грн., витрати на ІТЗ судового розгляду справи у розмірі 120 грн.. В задоволенні решти позовних вимог позивачу відмовлено.

На вказане рішення позивач та відповідач подали апеляційні скарги посилаючись на те, що судом першої інстанції були порушені норми матеріального і процесуального права.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 09.12.2014 року апеляційні скарги ОСОБА_4 і ОСОБА_3 задоволені частково. Рішення Київського районного суду від 29.03.2013 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1258897 грн. 50 коп., що за курсом НБУ на 04.03.2013 року становить 157500 дол. США - основного боргу та 3% річних за період часу з 14.09.2011 року по 04.03.2013 року у розмірі 55521 грн. 60 коп. - залишено без змін. Рішення Київського районного суду від 29.03.2013 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 штрафу за неповернення позики, штрафу за порушення умов іпотечного договору і судових витрат - скасоване, та в цій частині ухвалене нове рішення. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 штраф за неповернення позики у розмірі 747020 грн. 12 коп. та судові витрати у розмірі 1415 грн. 76 коп.. Відмовлено у стягненні з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 штрафу за порушення умов іпотечного договору.

На рішення суду першої і апеляційної інстанції ОСОБА_4 і ОСОБА_3 подали касаційні скарги.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.03.2015 року рішення апеляційного суду Одеської області від 09 грудня 2014 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 штрафу за неповернення позики у розмірі 747020 грн. 12 коп. - скасоване, та справа у цій частині передана на новий розгляд до апеляційного суду Одеської області. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 29.03.2013 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 09 грудня 2014 року в частині стягнення основного боргу, 3% річних та рішення апеляційного суду Одеської області від 09 грудня 2014 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення штрафних санкцій за порушення умов іпотечного договору - залишені без змін.

Скасовуючи рішення апеляційного суду Одеської області від 09 грудня 2014 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 штрафу за неповернення позики у розмірі 747020 грн. 12 коп. Вищий спеціалізований суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ виходив з того, що апеляційний суд Одеської області в порушення ч.3ст.551, ст.3 ЦК України, ч.4ст.10 ЦПК України не перевірив наявності підстав для зменшення розміру неустойки та не сприяв сторонам у здійсненні їхніх прав.

Приймаючи до уваги Ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.03.2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у апеляційному порядку розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_4 в частині стягнення з нього на користь ОСОБА_3 штрафу за неповернення позики у розмірі 834904 грн. 84 коп. та перевіряє законність і обґрунтованість рішення Київського районного суду м. Одеси від 29.03.2013 року в цій частині.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 та стягуючи з ОСОБА_4 штраф за несвоєчасне повернення позики у розмірі 834904 грн. 84 коп. суд першої інстанції виходив з того, що за умовами п.8 Договору підлягає стягненню штраф за неповернення двох частин боргу тому, що повернення боргу мало відбутися згідно графіку: суму еквівалентну 3000 дол. США до 15.08.2011 року; суму еквівалентну 154500 дол. США до 14.09.2011 року.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції у цій частині, так як судом неповно встановлені обставини, що мають значення для розгляду справи та порушені норми матеріального і процесуального права.

За правилами п.1п.4ч.1ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1ст.653 ЦК України у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

Судом першої інстанції вказані норми права були порушені.

Відповідно до змісту Договору позики від 15.08.2011 року, та з урахуванням положень ст.653 ЦК України, якщо у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків, виконання тощо з моменту досягнення домовленості про зміну договору, а інше договором у даному випадку не обумовлене, зобов'язання сторін у даному випадку змінюється також з 15.08.2011 року, коли був укладений договір про зміну договору позики у новій редакції, і що виключає можливість виконання відповідачем зобов'язань щодо першого платежу боргу суми, еквівалентної 3000 дол. США до 15.08.2011 року, та відповідно виключає застосування до відповідача штрафних санкцій за невиконання зобов'язання щодо першого платежу.

У зв'язку з цим відсутні підстави для застосування штрафних санкцій відповідно до п.8 Договору від 15.08.2011 року за невиконання зобов'язань за першим платежем, у зв'язку з чим загальна сума штрафних санкцій підлягає розрахунку лише з урахуванням невиконання зобов'язань щодо сплати другого платежу до 14.09.2011 року.

Тому розмір штрафу за неповернення позики у зв'язку з порушенням зобов'язань зі сплати другого платежу за графіком погашення боргу за умовами п.8 Договору від 15.08.2011 року складає 747020 грн. 20 коп. (1255496 Ч 59% за період з жовтня 2011 року по лютий 2013 року, тобто за 17 місяців по 3,5% від суми боргу).

Отже рішення суду першої інстанції в частині визначення та стягнення з відповідача на користь позивача штрафу за несвоєчасне повернення позики у розмірі 834904 грн. 84 коп. не відповідає обставинам справи та нормам матеріального права.

Колегія суддів визнає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню штраф за невиконання зобов'язань за кредитним договором у розмірі 747020 грн. 20 коп..

Статтею 3 ЦК України визначені загальні засади цивільного законодавства. Такими засадами є:

1.неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини;

2.неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених конституцією України за законом;

3.свобода договору;

4.свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом;

5.судовий захист цивільного права та інтересу;

6.справедливість, добросовісність та розумність.

Частиною третьою статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин.

Згідно вказаній нормі права суд вправі зменшити розмір неустойки , якщо вона значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин. Іншими істотними обставинами прийнято вважати погіршення майнового стану боржника, або якщо дії чи бездіяльність кредитора була причиною для збільшення збитків, завданих порушенням зобов'язань; відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення зобов'язання.

Як роз'яснив Пленум ВССУ України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.27 Постанови "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитним правовідносин" за №5 від 30.03.2012 року "… положення ч.3ст.551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України, і які мають іншу природу".

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена у Постанові від 03.09.2014 року (справа №6-100цс14), установивши, що розмір неустойки значно більший від розміру боргового зобов'язання (разом із нарахованою індексацією та трьома процентами річних), судом підлягає застосуванню норма частини третьої статті 551 ЦК України.

Виконуючи вимоги ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, та відповідно до вимог ч.4ст.10 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду направила ОСОБА_4 листа, в якому роз'яснила йому право звернутися до суду з заявою про зменшення розміру штрафу за несвоєчасне повернення позики у розмірі 834904 грн. 84 коп., оскільки відповідач та його представник тричі не з'являлися в судове засідання апеляційного суду Одеської області хоча повідомлялися належним чином. Але ОСОБА_4 та його представник заяви про зменшення розміру штрафу до апеляційного суду Одеської області не подали, та не надали також доказів того, на підставі яких істотних обставин можливо зменшити розмір нарахованого позивачем штрафу.

Аналізуючи матеріали справи, та приймаючи до уваги грошові суми, які стягнуті з відповідача на користь позивача у зв'язку з порушенням останнім умов договору позики, колегія суддів встановила, що з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнута загальна сума заборгованості у розмірі 1314419 грн. 10 коп.. Розмір штрафу за несвоєчасне повернення позики, який зобов'язаний сплатити відповідач становить 747020 грн. 12 коп..

Отже, нарахована сума неустойки у вигляді штрафу не перевищує загального розміру боргового зобов'язання, тому правових підстав для зменшення цього штрафу колегія суддів не вбачає. Крім того, відповідач під час розгляду справи не визнавав вимог позивача про стягнення штрафу за невиконання грошових зобов'язань. Тому є не логічним вимагати зменшення розміру штрафу за умови, коли сторона зовсім не визнає нарахований штраф.

Відповідно до п.5 Договору позики, укладеного між сторонами, розмір штрафу складає 3,5% щомісячно від суми, зазначеної в п.1 Договору.

Розмір штрафу був оговорений сторонами до укладання договору, тому ОСОБА_4 усвідомлював наслідки невиконання прийнятих на себе зобов'язань щодо своєчасного повернення позичених грошових коштів. Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_3 пішов на поступки ОСОБА_4 шляхом зміни терміну повернення позики, і 15 серпня 2011 року були внесені зміни до договору позики. Свої зобов'язання з повернення позики у розмірі 157500 дол. США в національній валюті України ОСОБА_4 повинен був виконати ще 14.09.2011 року, коли курс долара до національної валюти України становив 1: 8. Станом на теперішній день, коли судове рішення набрало чинності, ОСОБА_4 борг не повернутий навіть у якійсь його частці.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що правових підстав для зменшення розміру штрафу, нарахованого відповідачу за невиконання грошових зобов'язань у розмірі 747020 грн. 12 коп..

Керуючись ст.304, п.2ч.2ст.307, п.1п.1ч.1ст.309 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в чатині скасування рішення суду першої інстанції про стягнення на користь ОСОБА_3 штрафу у розмірі 834904 грн. 84 коп. за несвоєчасне повернення позики - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 березня 2013 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 штрафу за несвоєчасне повернення позики у розмірі 834904 грн. 84 коп. - скасувати, та в цій частині ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 штраф за несвоєчасне повернення позики у розмірі 747020 грн. 12 коп..

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів, з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області В.П.Фальчук

О.В.Оверіна

О.М.Таварткіладзе