Справа № 357/2486/15 Головуючий у І інстанції Рябченко Л. А.
Провадження № 22-ц/780/3816/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 21 23.06.2015
УХВАЛА

Іменем України

23 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Антоненко В.І.,

суддів: Приходька К.П., Касьяненко Л.І.,

за участю секретаря: Франюк Т.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про розірвання договору довічного утримання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом, у якому просила розірвати договір довічного утримання (догляду), укладений 02 грудня 2005 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, згідно з яким остання набула у спільну власність 1/2 частину житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами № 142 по вул.Піщаній1 у м.Білій Церкві Київської області та договір довічного утримання, згідно з яким відповідач набула у спільну власність 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0645га, призначеної для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських споруд, що розташована по вул.Першій Піщаній, № 142 у м.Білій Церкві Київської області; припинити право власності відповідача на набуте майно; поновити право власності позивача на 1/2 частину житлового будинку та 1/2 частину земельної ділянки по вул.Першій Піщаній, № 142 у м.Білій Церкві Київської області.

Позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що відповідно до умов договору довічного утримання, відповідачка взяла на себе обовязок по утриманню та догляду за позивачем довічно: матеріально забезпечувати, забезпечувати щоденним триразовим калорійним харчуванням, надавати побутові послуги прання білизни, ремонту техніки, забезпечувати лікувальними засобами, забезпечувати житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваному будинку. Відповідачка з дня укладення договору не виконує взяті на себе обовязки, не сплачує комунальні послуги. 08 листопада 2014 позивачка отримала побутову травму: закритий перелом шийки правого бедра, у звязку з чим знаходиться на лікуванні вдома, потребує догляду, який постійно здійснює син ОСОБА_4, який за договорами довічного утримання є власником 1/2 частини вищевказаного житлового будинку та земельної ділянки. Відповідач за місцем проживання позивача зявляється дуже рідко, з метою забрати пенсію позивача та влаштувати сварку. Розірвати договір довічного утримання в добровільному порядку відповідач відмовляється.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 травня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що 02 грудня 2005 між ОСОБА_2 - «відчуджувачем» та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 - «набувачами» був укладений договір довічного утримання (догляду), згідно з яким у власність кожного з набувачів перейшла 1/2 частина житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами № 142 по вул.Піщаній1 у м.Білій Церкві Київської області, договір зареєстрований в реєстрі за № 2-7522. Також 02 грудня 2005 був укладений договір довічного утримання (догляду) між ОСОБА_2 - «відчуджувачем» та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 - «набувачами» був укладений договір довічного утримання (догляду), згідно з яким у власність кожного з набувачів перейшла 1/2 частина земельної ділянки площею 0,0645га, призначеної для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських споруд, що розташована по вул.Першій Піщаній, № 142 у м.Білій Церкві Київської області, договір зареєстрований в реєстрі за № 2-7526.

Згідно з п.2 договорів, матеріальне забезпечення з утримання, яке щомісячно має надаватися «відчуджувачу», оцінюється у сумі 100грн.; утримання визначається у вигляді забезпечення відчуджувача житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваному будинку, забезпечення щоденним триразовим калорійним харчуванням, надання побутових послуг (прання білизни, ремонт техніки, тощо), забезпечення лікувальними засобами на підставі виданих лікарями рецептів.

Згідно з п.п. 3.1.1, п.п. 3.1.2 договорів, «відчуджувач» має право вимагати своєчасного та повного здійснення надання утримання від «набувачів», передбаченого п.2 договорів; вимагати розірвання договорів у разі невиконання або неналежного виконання «набувачами» обовязків за цим договором.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд обґрунтовано виходив з положень ст. ст. 610, 611, 744, 746, 755, 756 ЦК України та прийшов до правильного висновку про те, що позивач не надала належних та допустимих доказів для задоволення заявлених нею позовних вимог.

Відповідно до положень ст.744 ЦК України: «за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.»

Відповідно до ч.3 ст.746 ЦК України:«якщо набувачами є кілька фізичних осіб, вони стають співвласниками майна, переданого їм за договором довічного утримання (догляду), на праві спільної сумісної власності.

Якщо набувачами є кілька фізичних осіб, їх обов'язок перед відчужувачем є солідарним.

08 листопада 2014 позивач отримала побутову травму: закритий перелом шийки правого бедра, в звязку з чим знаходиться на лікуванні вдома, потребує постійного стороннього догляду, про що свідчить копія картки амбулаторного хворого ОСОБА_2.

Як було встановлено судом першої інстанції, з 02 грудня 2005 року по день отримання травми сторони не мали претензій щодо виконання договору довічного утримання.

Відповідач ОСОБА_3 в повному обсязі виконувала умови договору та покладені на «набувачів» обовязки, що не заперечував ОСОБА_4

Проте, після отримання позивачем травми в листопаді 2014 року, між набувачами почали виникати сварки та суперечки з приводу виконання покладених на них договорами довічного утримання обовязків, що визнали сторони та третя особа. Як стверджує відповідач, вона зазнала психічного та фізичного насильства з боку третьої особи ОСОБА_4, який не допускав її до будинку та подвіря, які вона набула згідно з договором довічного утримання, заподіяв їй травми, зокрема 28 грудня 2014 року наніс удар в обличчя, внаслідок чого вибив зубний міст, 01 лютого 2015 заподіяв перелом пальця руки. Про факт отримання тілесних ушкоджень свідчать довідка травматологічного пункту БМЛ № 2 від 01 лютого 2015 року, копія медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_3. Факти, викладені відповідачем, підтвердили свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8.

Позивач та третя особа наполягають на тому, що з кінця 2014 року обовязки по догляду та утриманню позивача виконує в повному обсязі ОСОБА_4 ОСОБА_4 надав суду квитанції про оплату ним вартості ліків для позивача за 02 квітня 2015 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 756 ЦК України, У разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню.

Як встановлено судом першої інстанції, набувачами за договорами довічного утримання, є дві фізичні особи: відповідач та третя особа по справі, і згідно вимог законодавства, їх обов'язок перед відчужувачем є солідарним. Відповідач виконувала умови договорів довічного утримання, починаючи з моменту їх укладення, будь-яких суперечок між сторонами та «набувачами» не виникало, а з грудня 2014 року обовязки по догляду та утриманню позивача взяв на себе третя особа по справі, між «набувачами» виникла конфліктна ситуація та неприязні стосунки. Проте, умови договорів довічного утримання продовжують виконуватися належним чином одним із набувачів, який за твердженням відповідача, навмисно перешкоджає йому виконувати умови договорів. Враховуючи, що «набувачами», які мають солідарний обовязок по утриманню «відчуджувача», виконуються умови договорів, підстав для розірвання договорів з одним із «набувачів» позивач не має.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач відповідно до вимог зазначеної норми не надав до суду доказів на підтвердження своїх вимог, у зв»язку з чим суд прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав до його скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Докази та обставини, на які посилається апелянт у апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду, викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішенні, не спростовують.

Керуючись ст. ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: