АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/669/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1271/К/14 суддя: Пустовіт О.Г.
Категорія - 26 (І) Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

Іменем України

23 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Чорнобук В.І.

суддів Братіщевої Л.А., Грищенко Н.М.

при секретарі - Булах К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 19 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про стягнення моральної шкоди, в зв'язку з втратою працездатності, -

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» ОСОБА_4,

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі ПАТ «Кривбасзалізрудком») про стягнення моральної шкоди, в зв'язку з втратою працездатності.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що працюючи протягом тривалого часу у відповідача в шкідливих умовах праці, отримала професійне захворювання, у звязку із чим висновком МСЕК від 05.06.2013 року їй встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 20%, з 14 травня 2013 року безстроково.

Позивач вважає, що у звязку з отриманим професійним захворюванням, їй спричинено моральну шкоду, а тому просила суд стягнути на її користь з ПАТ «Кривбасзалізрудком» в рахунок відшкодування моральної шкоди 243 000,00 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 19 травня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 15 000 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «Кривбасзалізрудком», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким відмовити ОСОБА_3 у задоволенні її позовних вимог. Зокрема судом не враховано, що ОСОБА_3 працювала і на інших підприємствах, а ПАТ «Кривбасзалізрудком» не відповідає за шкоду, яка могла бути заподіяна іншими підприємствами. На думку відповідача, позивач сама винна в отриманні професійного захворювання та моральних стражданнях. Суд першої інстанції не врахував того факту, що позивачем не було надано до суду доказів того, що відповідач є винним в отриманні нею професійного захворювання. ПАТ «Кривбасзалізрудком» своєчасно забезпечував ОСОБА_3 спецодягом та засобами індивідуального захисту. Позивачем не доведено факту спричинення їй моральної шкоди. Визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості. Крім того, суд не звернув увагу на практику розгляду аналогічних спорів апеляційним судом.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_5 зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» - ОСОБА_4, яка підтримала доводи апеляційної скарги і просила її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3працюючи в період з 05 травня 1998 року по 11 березня 2013 року в шкідливих умовах праці в параметрах, що перевищували гранично допустимі норми, грохотником на дробильно-сортувальній фабриці шахти «Октябрська» ПАТ «Кривбасзалізрудком», отримала професійне захворювання.(а.с.7-10)

Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертої комісії Українського НДІ промислової медицини №2 від 10 січня 2013 року, у позивача була встановлена наявність професійного захворювання з діагнозом: Хронічне обструктивне захворювання легень першої другої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії) ЛН першого-другого ступеня. (а.с.25)

Актом розслідування хронічного професійного захворювання від 03 квітня 2013 року встановлена причина зазначеного професійного захворювання робота в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища і трудового процесу, що виникли в результаті порушення керівництвом підприємства, де працювала хвора, ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці». (а.с. 14-17)

Висновком МСЕК від 05.06.2013 року (а.с.18) ОСОБА_3 встановлено ступінь втрати професійної працездатності в загальному розмірі 20% з 14 травня 2013 року безстроково.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ст. 153, ч.1 ст. 237-1 КЗпП України, ст. 13 ЗУ «Про охорону праці» й виходив з обовязку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду у звязку з отриманими ним на виробництві професійним захворюванням.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з акту розслідування професійного захворювання від 03 квітня 2013 року причиною професійного захворювання є робота в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, які виникли в результаті порушення керівництвом відповідача ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці», якими передбачений обовязок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Відповідно до п.19 зазначеного акту, конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійного захворювання ОСОБА_3, встановити неможливо, враховуючи роботу позивача протягом 14 років в умовах впливу шкідливих факторів виробництва.

При цьому, не можливість встановити конкретних посадових осіб, які допустили порушення законодавства про охорону праці, гігієнічних регламентів і нормативів, не знімає з відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» обовязку виконувати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність в законом вставленому порядку за їх невиконання.

Враховуючи викладене, колегія суддів не може взяти до уваги доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не було надано до суду доказів того, що відповідач є винним в отриманні нею професійного захворювання.

Спростовуються й доводи відповідача щодо відсутності підстав відшкодування ОСОБА_3 моральної шкоди, оскільки факт заподіяння такої шкоди у звязку з отриманим нею професійним захворюванням встановлений в судовому засіданні. Так, позивач час від часу змушена проходити стаціонарний курс лікування, переносить щоденний фізичний біль та моральні переживання, вимушена постійно приймати медикаменти, позбавлена нормальних життєвих звязків, що вимагає додаткових зусиль для організації її життя.

Посилання ПАТ «Кривбасзалізрудком» на те обставину, що він своєчасно забезпечував позивача спецодягом та засобами індивідуального захисту, не приймаються колегією суддів, оскільки надання підприємством засобів захисту від шкідливих чинників, які не усунули впливу негативних факторів не впливають на право позивача на відшкодування завданої моральної шкоди за умови підтвердження такої шкоди.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції судової практики щодо розгляду аналогічних справи є безпідставними та суперечать чинному законодавству, згідно якого суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України ( ч.1 ст. 8 ЦПК України).

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, судом враховано характер отриманого професійного захворювання, стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів саме у ПАТ «Кривбасзалізрудком», відсоток втрати нею професійної працездатності, стан здоровя потерпілої, тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Тому доводи апеляційної скарги про те, що визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони є безпідставними та спростовуються висновками суду.

Інші доводи представника відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці та спростовуються вищевикладеним.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 19 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: