Справа №2/489/925/15
23 листопада 2015 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого - судді Губницького Д.Г., при секретарі Наумкіній І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Миколаївської міської ради (далі - ММР або міська рада) до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити певні дії, третя особа без самостійних вимог комунальне підприємство «Спеціалізоване комунальне підприємство «Гуртожиток» та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, треті особи без самостійних вимог комунальне підприємство «Спеціалізоване комунальне підприємство «Гуртожиток», ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житлом,
У січні 2015 р. Миколаївська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, яким просила зобов'язати відповідачів звільнити переобладнане під кімнату приміщення холу загальною площею 43,1 кв.м. на третьому поверсі гуртожитку по АДРЕСА_1 шляхом виселення з нього без надання іншого житлового приміщення та привести його в первісний стан.
Позов був обґрунтований тим, що даний гуртожиток належить до комунальної власності та перебуває на балансі КП «СКП «Гуртожиток», відповідачам в ньому належить на праві спільної часткової власності кімната НОМЕР_1. В 2011 р. відповідачі звернулися із заявою з проханням передати їм хол на третьому поверсі гуртожитку для реконструкції під житло за власний кошт, а після завершення переобладнання зобов'язалися звільнити та передати належну їм кімнату НОМЕР_1 до комунальної власності.
В січні 2012 р. громадська комісія з житлових питань при виконавчому комітеті Миколаївської міської ради погодилася з пропозицією відповідачів.
У жовтні 2013 р. ОСОБА_1 було повідомлено про необхідність отримати ордер на житлове приміщення переобладнане з приміщення холу, а у грудні 2013 р. ОСОБА_1 письмово відмовилася виконувати зазначену домовленість та передавати кімнату НОМЕР_1 до комунальної власності. Через це у грудні 2013 р. громадська комісія з житлових питань при виконкомі відмовила у видачі ордера на переобладнане із холу в житлове приміщення
У 2014 р. переобладнане приміщення холу під житлове приміщення було визнано готовим до експлуатації.
Посилаючись на порушення зазначеного зобов'язання відповідачами та відсутності у них ордеру, який є єдиною підставою для вселення в житлове приміщення гуртожитку, позивач вважає їх такими, що самоправно вселилися в житлове приміщення переобладнане з приміщення холу.
У березні 2015 р. ОСОБА_1 звернулася до Миколаївської міської ради із зустрічним позовом, яким просила усунути перешкоди в користуванні житлом - кімнатою НОМЕР_2 на 3 поверсі гуртожитку по АДРЕСА_1, який перебуває в користуванні ОСОБА_1 шляхом визнання протиправними дій Миколаївської міської ради щодо виселення та зобов'язати припинити її вчинення зобов'язати Миколаївську міську раду видати ордер на вказану кімнату. В обґрунтування послалася на те, що має право на поліпшення житлових умов, а передача приватизованою нею кімнати НОМЕР_1 до комунальної власності має відбуватися лише після отримання ордеру на вселення до житлового приміщення - кімнату НОМЕР_2, яку вона побудувала за власний кошт.
У червні 2015 р. вимоги первісного позову були уточнені шляхом зобов'язання відповідачів звільнити переобладнане приміщення холу під кімнату НОМЕР_2 загальною площею 43,1 кв.м. на третьому поверсі гуртожитку по АДРЕСА_1. В заяві зазначено, що рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради даній кімнаті присвоєно окрему адресу (а.с.87-90).
У листопаді 2015 р. міською радою позов було пред'явлено також і до матері ОСОБА_1 - ОСОБА_3, яка зі слів відповідачки фактично проживає в спірному житловому приміщенні (а.с.123-124).
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги первісного позову підтримала, у задоволенні зустрічного позову просила відмовити.
Відповідачка ОСОБА_1, а надалі її представник та представник третьої особи за зустрічним позовом ОСОБА_2, просила зустрічний позов задовольнити, у задоволенні первісного відмовити.
Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася.
Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.
Згідно свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_3 від 02 серпня 2011 р., витягу про реєстрацію права власності, технічного паспорту ОСОБА_1 та ОСОБА_2, належить в рівних частках кімната НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, житловою площею 17,7 кв.м., яка розташована на 3 поверсі гуртожитку загальною площею (а.с.9,10,12).
Згідно довідки відділу обліку та розподілу житла від 18 лютого 2015 р. ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебувають у загальній черзі на склад сім'ї дві особи (а.с.44).
Підставою для вселення в дану кімнату слугував ордер від 22 травня 2015 р. виданий на склад: ОСОБА_1 та її син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8). Позивачка з перервами була зареєстрована за даною адресою з 1992 р. (а.с.6 зворот).
Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 21 грудня 2011 р. №1358 було погоджено КП «СКП» Гуртожиток» реконструкцію холів та нежитлових приміщень гуртожитку по АДРЕСА_1 під житлові приміщення (а.с.58).

У січні 2012 р. ОСОБА_1 та її неповнолітній на той час син ОСОБА_2, звернулися з письмовим зверненням до заступника міського голови з підтвердженням того що після переобладнання виділеного ними холу на 3 поверсі гуртожитку під житло і отримання ордеру вони зобов'язуються передати в комунальну власність приватизовану кімнату по АДРЕСА_1 (а.с.11).

Рішенням громадської ради з житлових питань при виконкомі міської ради, оформленим протоколом №1 від 10 січня 2012 р. було погоджено надання ОСОБА_1 холу на 3 поверсі в гуртожитку по АДРЕСА_1 для реконструкції під житло при умові звільнення та передачі кімнати НОМЕР_1 в цьому ж гуртожитку до комунальної власності після завершення реконструкції (а.с.13,14).

У жовтні 2013 р. заступник міського голови звернувся до ОСОБА_1 з листом про отримання нею ордеру на переобладнане житлове приміщення та звільнення кімнати НОМЕР_1 в даному гуртожитку (а.с.60).

На засіданнях громадської комісії з житлових питань при виконкомі міської ради 27 листопада та 25 грудня 2013 р. вирішувалися питання про виконання домовленості із ОСОБА_1, а на останньому засіданні комісією було прийнято рішення у зв'язку з відмовою ОСОБА_1 звільнити кімнату НОМЕР_1 звернутися з рекомендацією до виконавчого комітету міської ради про звернення до суду з позовом до ОСОБА_1 про звільнення переобладнаного житлового приміщення холу (а.с.19-22).

Розпорядженням адміністрації Ленінського району Миколаївської міської ради від 28 травня 2014 р. №77р визнана готовою до експлуатації кімната без номеру загальною площею 43,1 кв.м., житловою площею 19,2 кв.м. по АДРЕСА_1, що знаходиться в користуванні КП «СКП «Гуртождиток» після переобладнання частини нежитлового приміщення холу 3 поверху основним квартиронаймачем ОСОБА_1 (а.с.64).

Пунктом 20 рішення виконавчого комітету міської ради від 25 липня 2014 р. №697 кімнаті без номеру по АДРЕСА_1 загальною площею 43,1 кв.м., житловою 19,2 кв.м., яка переобладнана з нежитлового приміщення холу 3 поверху згідно з розпорядженням адміністрації Ленінського району від 28 травня 2014 р. № 77р ОСОБА_1 надано адресу - кімната НОМЕР_2 (а.с. 125-127).

Кімната НОМЕР_2 була інвентаризована КП «Миколаївське МБТІ» у вересні 2014 р. (а.с.66-67).

Станом на 24 лютого 2015 р. в кімнаті НОМЕР_1 даного гуртожитку зареєстрованими були ОСОБА_1 та ОСОБА_2, (а.с.24). З 23 травня 2015 р. у кімнаті НОМЕР_1 того ж гуртожитку зареєстрована ОСОБА_3 - мати ОСОБА_1 (а.с.42, 97).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно речове право на кімнату НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 не зареєстроване (а.с.134).

Суд вважає за потрібне залишити без задоволення як первісний, так і зустрічний позов.

Обґрунтування первісного позову виникненням нібито зобов'язання між міською радою та ОСОБА_2 не спроможні - між сторонами не укладалося письмового правочину. До того ж підписавши у січні 2012 р. письмове зобов'язання передати у комунальну власність кімнату НОМЕР_1, ОСОБА_1 порушувала права співвласника - на той час неповнолітнього сина ОСОБА_2

У відповідності до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Отже, стаття 331 ЦК України встановила загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію., а до того особа вважається власником матеріалів, обладнання,які були використані в процесі створення майна.

Право власності на новостворене майно - кімнату НОМЕР_2 не зареєстроване, але вимога про зобов'язання відповідачів звільнити приміщення кімнати НОМЕР_2 побудоване з матеріалів відповідачки ОСОБА_1 та з дозволу виконавчого органу міської ради порушує права їх власника. Користування кімнатою НОМЕР_2 гуртожитку іншими відповідачами, як і їх участь в правовідносинах, які зазначені підставами первісного позову не доказано належними доказами.

Тому у задоволенні первісного позову слід відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1 в частині усунення перешкод в користуванні кімнатою НОМЕР_2 шляхом визнання протиправними дій міської ради щодо виселення та зобов'язання припинити їх вчинення не може бути задоволений оскільки міська рада не пред'являла вимоги про виселення ОСОБА_1, а позасудового порядку виселення законом не передбачено.

Вимога ОСОБА_1 про видачу ордеру на кімнату НОМЕР_2 не може бути задоволена - видача ордеру є виключним волевиявленням виконавчого комітету Миколаївської міської ради (ст. 58 ЖК УРСР), а до нього вимоги зустрічного позову не пред'являлися.

Згідно ст. 88 ЦПК України, судовий зір оплачений сторонами їм не відшкодовується.

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Миколаївської міської ради і зустрічного позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в тому ж порядку і в той самий строк, який обраховується з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Г. Губницький