ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 6/753/919/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі :

головуючого судді Вовка Є.І.

за участю секретаря Біди В.В.

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві заяву Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Осельського Є.С. щодо відстрочення виконання рішення суду по цивільній справі №753/8191/14 за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» про стягнення суми вкладів за договором від 31.08.2011 року у розмірі 49295,94 доларів США, за договором від 23.09.2011 року, а також за договором від 10.04.2012 року у розмірі 12530,70 Євро,

в с т а н о в и в:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва 02 березня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» про повернення банківських вкладів відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 21 травня 2015 року скасовано рішення Дарницького районного суду м. Києва 02 березня 2015 року в частині відмови у стягненні грошових коштів за договорами банківських вкладів. Ухвалено нове рішення наступного змісту : «Позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про повернення банківських вкладів - задовольнити частково. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 суми вкладів за договором № SAMDN8209/8209 від 31 серпня 2011 року у розмірі 49 295,94 долари США, за договором № SAMDN2204/8208 від 23 вересня 2011 року - 170 103,73 долари США та за договором № SAMDN1024/8395 від 10 квітня 2012 року - 12 530,70 Євро. Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 3654,00 грн. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.»

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 липня 2015 року залишено без змін рішення Апеляційного суду міста Києва від 21 травня 2015 року по вищезазначеній цивільній справі.

У жовтні 2015 року Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Осельський Є.С. подав до Дарницького районного суду м. Києва заяву (у виді подання) про відстрочення виконання рішення суду по цивільній справі №753/8191/14 за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» про стягнення суми вкладів за вказаними договорами, посилаючись на те, що постановою від 28.07.2015 державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження №48229953 на виконання вищезазначеного рішення. Натомість, виплатити кошти на користь позивача за рішенням суду у відповідача не має можливості з підстав, що не залежать від його волі. Зокрема, міститься посилання на те, що згідно з п.5 Постанови НБУ від 06.05.2014 року № 260 «Про відкликання анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» банки, в тому числі і ПАТ КБ «Приватбанк», зобов'язані припинити свою діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України. Крім того, міститься посилання не те, що згідно з Ухвалою Центрального районного суду м. Сімферополя від 21.04.2014 року фактично було здійснено передачу автономній некомерційній організації «Фонд захисту вкладників», створеною відповідно федерального закону від 02.04.2014 39 - ФЗ, було передано в довірче управління майновий комплекс філії «Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанк», у зв'язку з чим АНО «ФЗВ» користується, володіє, розпоряджається всім майном ПАТ КБ «Приватбанк», що знаходиться на території АРК та м. Сімферополя, зокрема: нерухомості, банкоматів, терміналів, грошових коштів, прав та зобов»язань. Міститься посилання на те, що окупація АРК та воєнні дії на сході призвели до відтоку коштів, розміщених на рахунках фізичних та юридичних осіб, відкритих в ПАТ КБ «Приватбанк» та необхідністю отримання рефінансування від НБУ. Враховуючи зазначені обставини, з початку 2014 року обсяг коштів на рахунках фізичних та юридичних осіб знизився на 36,8 млрд. гривень, в тому числі депозитів та рахунків в гривні на 10.9 млрд. гривень, обсяг доларових депозитів та рахунків клієнтів скоротився на 1,64 млрд. доларів, в євро на 267 млн. євро. Крім того, в Донецькій і Луганській областях постановою правління НБУ запроваджено надзвичайний стан роботи банківської системи.

Відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст.61 ЦПК України: обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини

Враховуючи викладене, дослідивши та проаналізувавши матеріали вказаної цивільної справи №753/8191/14 за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» про стягнення суми вкладів, а також матеріали провадження №6/753/745/15 за заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» щодо відстрочення виконання рішення суду по цій же цивільній справі №753/8191/14 (за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» щодо вказаних вкладів), суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини, з врахуванням тотожних обставин, встановлених в ухвалі Дарницького районного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року по вказаній справі №6/753/745/15 (яка набрала законної сили згідно ухвали Апеляційного суду м. Києва від 27 жовтня 2015 року), якою було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» щодо відстрочення виконання рішення суду по цій же вищевказаній цивільній справі №753/8191/14 (за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк»).

Так, згідно з частиною п'ятою статті 124 Конституції України та статтею 14 ЦПК України судове рішення є обов'язковим до виконання на всій території України і виконується в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно п. 1 ст. 6 § 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантується кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків та, водночас, передбачає виконання судових рішень.

Зокрема, Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 43).

Окрім того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 12 травня 2011 року у справі "Ліпісвіцької проти України" ( п. 18,23) визначено, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні, у зв'язку з чим виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом, а його тривалість має досягати цілей, визначених в п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права кожної особи на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 26.06.2013 року у справі № 1-7/2013 за конституційним зверненням акціонерної компанії "Харківобленерго" щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 частини другої статті 17 пункту 8 частини першої статті 26, частини першої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що обов'язкове виконання судових рішень є складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Таким чином, відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об'єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» задоволення заяви про відстрочення виконання судового рішення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

В даному випадку фінансові труднощі в ПАТ КБ «Приватбанк» не можуть і не повинні перешкоджати виконанню судового рішення, а відстрочення виконання рішення, на переконання суду, є порушенням п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини та ст. 1 Протоколу до Конвенції, щодо права людини на справедливий суд та права на вільне володіння майном, та буде протиріччям відповідній судовій практиці Європейського Суду з цих питань.

Приймаючи до уваги зазначену постанову пленуму ВСУ, рішення Європейського суду, Конвенцію про захист прав людини та основних свобод, виходячи з принципів верховенства права, обов'язковості виконання судових рішень, тривалість розгляду справи суд приходить до висновку про необхідність відмовити заявнику у відстроченні виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст.373, 208-210 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Заяву Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Осельського Є.С. щодо відстрочення виконання рішення суду по цивільній справі №753/8191/14 за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» про стягнення суми вкладів - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя