Номер провадження: 22-ц/785/3587/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: судді Парапана В.Ф.

Суддів: Панасенкова В.О., Громіка Р.Д.

При секретарі: Добряк Н.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа-ПАТ Альфа Банк, про встановлення факту мешкання однією сімєю, визнання спадкоємцем четвертої черги, надання додаткового строку для прийняття спадщини,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013р. ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що у 2005р. між нею та ОСОБА_5 склалися фактичні шлюбні відносини й вона за усною згодою останнього та згодою членів його сімї вселилася в АДРЕСА_1.

Ця квартира на підставі договору купівлі-продажу від 20.07.1998р. належала на праві власності ОСОБА_5, його батьку - ОСОБА_6 та матері - ОСОБА_7А

Вона з 2005р. мешкала спільно з вказаними особами, з якими вела спільне господарство, сплачували поточні рахунки за користування комунальними послугами.

03.03.2006р. помер батько ОСОБА_5 - ОСОБА_6, а 20.01.2013р. померла його мати - ОСОБА_7 10.04.2013р. помер ОСОБА_5

Для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 вона в установлений законом строк звернулася до державної нотаріальної контори, але у прийнятті заяви їй було відмовлено у звязку з тим, що вона з ОСОБА_5 не перебувала у зареєстрованому шлюбі.

Проте 23.04.2013р. до нотаріальної контори звернулась троюрідна племінниця ОСОБА_5 - ОСОБА_4, за заявою якої була відкрита спадкова справа.

Указувала, що вона є спадкоємицею четвертої черги, оскільки з 2005р. мешкала з ОСОБА_5 однією сімєю, а ОСОБА_4 право на спадкування не має.

Посилаючись на ці обставини, позивачка на підставі ст. ст. 1258, 1264, 1265, 1268 ЦК України, просила: встановити факт постійного її проживання з ОСОБА_5 з 2005р. по день його смерті 10.04.2013р.; визнати її спадкоємицею четвертої черги після смерті ОСОБА_5 та надати їй додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, що настала 10.04.2013р.

Представник відповідачки позов не визнав, посилаючись на його безпідставність.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10.02.2015р. у позові відмовлено.

У апеляційній скарзі представник позивачки просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

У запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідачки, вважаючи оскаржуване рішення суду законним та обґрунтованим, просить апеляційну скаргу відхилити.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_2, її представник та третя особа - ПАТ ОСОБА_5 - Банк не зявилися, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України не є перешкодою розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що зявилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачка в період з 19.07.2002р. по 17.05.2013р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8, в 2009р. змінила дошлюбне призвище Гречкей на шлюбне - Поляніцина, тому її вимоги, щодо встановлення факту сумісного проживання у цій же період однією сімєю з ОСОБА_5, визнання її спадкоємицею четвертої черги після смерті ОСОБА_5 та надання їй додаткового строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, що настала 10.04.2013р., є безпідставними.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає вимогам закону та дійсним обставинам справи.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу..

За положеннями ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

Пленум Верховного Суду України у п. 21 постанови №7 від 30.05.2008р. Про судову практику у справах про спадкування розяснив, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст. 3 СК України про те, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні прав та обовязки. Зазначений пятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкоємцем однією сімєю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сімєю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, зокрема вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сімї, тощо.

Правила ст. 1264 ЦК України не стосуються дітей, влаштованих у прийомні сімї та дитячі будинки сімейного типу.

До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкоємцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі ст. 1261 ЦК України.

Судом установлено, що позивачка з 19.07.2002р. по 17.05.2013р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8, актовий запис про одруження №320 від 19.07.2002р. Першого Малиновського відділу реєстрації атів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, в 2009р. вона змінила дошлюбне призвище Гречкей на шлюбне - Поляніцина, актовий запис про зміну від 22.05.2009р. того ж відділу РАЦС, а 17.05.2013р. ОСОБА_8 та ОСОБА_2 розірвали шлюб, що підтверджується документами на а/с. 163-166, 171-173, т.1.

ОСОБА_5 помер 10.04.2013р.

Суд першої інстанції правильно визнав, що Апеляційний суд Одеської області своїм рішенням від 17.06.2014р., скасовуючи рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23.01.2014р., яким позов ОСОБА_8 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним було задоволено, та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог, виходив з того, що оскільки шлюб між сторонами було зареєстровано понад 12 років, в указаний період ними вчинялися угоди з продажу нерухомості, видавалися довіреності один одному, що свідчить про те, що вони є подружжям, спілкуються між собою, підтримують сімейні стосунки й діють обізнано, а вказаній позов виплаканий необхідністю встановити відповідачем факт проживання однією сімєю з іншою особою для отримання спадщини.

Зазначене рішення Апеляційного суду Одеської області залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.11.2014р., т.2, а/с.137-138.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, ц у яких беруть участь ті сами особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини

За наявності таких обставин суд правильно, у відповідності до положень закону вірно визнав, що позивачка не є спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_9 і обгрунтовано відмовив у задоволенні її вимог, оскільки матеріалами справи встановлено, що в період, на який вона посилається про проживання з ОСОБА_9 однією сімєю, вона перебувала у зареєстрованому шлюбі їз ОСОБА_8

Доводи апеляційної скарги вищевикладених висновків не спростовують, а тому колегія суддів не приймає їх до уваги.

Рішення суду є правильним, воно ухвалено у відповідності до положень ст. ст. 212-215 ЦПК України і підстав для його скасування, як про це йдеться мова у апеляційній скарзі, немає.

Відповідно з вимогами ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції обставини справи досліджено повно, а зібраним доказам дана вірна оцінка.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді Апеляційного суду Одеської області: В.Ф. Парапан

ОСОБА_10

ОСОБА_11