У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, поданої через представника ОСОБА_3, на ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 25 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 30 квітня 2015 року у справі за скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_2, заінтересовані особи: відділ державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції в Закарпатській області, ОСОБА_5, Управління Держземагенства у Рахівському районі Закарпатської області на дії державного виконавця,

в с т а н о в и в :

У січні 2015 року ОСОБА_4, ОСОБА_2 звернулися до суду із вказаною скаргою на дії державного виконавця державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції в Закарпатській області.

Свої вимоги мотивували тим, що 20 жовтня 2014 року апеляційний суд Закарпатської області ухвалив рішення про зобов'язання їх не чинити ОСОБА_5 перешкоди у користуванні сервітутом встановленим за рішенням апеляційного суду від 09 жовтня 2012 року шляхом демонтажу встановленої огорожі та відновлення проходу та проїзду до дворогосподарства АДРЕСА_2.

Державним виконавцем відділу ДВС Рахівського РУЮ Гудем'юком І.П., 16 січня 2015 року складено акт про виконання рішення суду, за яким демонтовано огорожу, встановлену при в'їзді до дворогосподарства АДРЕСА_2, демонтовано частину огорожі, яка розділяє земельну ділянку, належну до їх дворогосподарства - будинку АДРЕСА_2 та земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок ОСОБА_5 АДРЕСА_1.

Разом з тим, рішенням апеляційного суду від 20 жовтня 2014 року, встановлено обов'язок боржникам не чинити ОСОБА_5 перешкоди у користуванні сервітутом, встановленим за рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 09 жовтня 2012 року, шляхом демонтажу встановленої огорожі та відновлення проходу та проїзду до дворогосподарства АДРЕСА_2.

Вказували, що державним виконавцем не взято до уваги, що дворогосподарство АДРЕСА_2, про яке зазначено в рішенні апеляційного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2014 року належить ОСОБА_4 та ОСОБА_2, а не стягувачу - ОСОБА_5 і до цього дворогосподарства прохід не обмежений. Державним виконавцем при виконанні цього рішення взято за основу документ, який не був предметом розгляду судом, а саме схема земельної ділянки із зазначенням сервітуту, встановленого рішенням суду від 09 жовтня 2012 року.

Крім того, державним виконавцем не взято до уваги, що в рішенні суду апеляційної інстанції зазначено питання щодо відновлення проходу та проїзду до дворогосподарства ОСОБА_5, саме це рішення не є виконаним, сервітут, який визначений за цим рішенням в натурі не встановлений, у зв'язку з чим, відновлення проходу та проїзду не може мати місце оскільки не має місця його первинного визначення на місцевості та встановлення в натурі. Таким чином, державний виконавець вчинив дії, які його вчиняти не зобов'язували.

Ураховуючи викладене, просили визнати неправомірними дії державного виконавця відділу ДВС Рахівського РУЮ Гудемюка І.П. при виконанні рішення апеляційного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2014 року про усунення перешкод у користуванні сервітутом в частині демонтажу огорожі, належної до дворогосподарства НОМЕР_1 та відновлення проходу і проїзду до дворогосподарства АДРЕСА_1; скасувати акт державного виконавця відділу ДВС Рахівського РУЮ від 16 січня 2015 року про виконання рішення апеляційного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2014 року шляхом попередження ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_5 перешкод у користуванні сервітутом, встановленим рішенням апеляційного суду від 09 жовтня 2012 року, шляхом демонтажу встановленої огорожі та відновлення проходу і проїзду до дворогосподарства АДРЕСА_2.

Ухвалою Рахівського районного суду від 25 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 30 квітня 2015 року, у задоволенні скарги відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, в інтересах якої діє представник ОСОБА_3, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та постановити нову про задоволення скарги, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених ухвал суду першої та апеляційної інстанцій.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив із відсутності підстав для задоволення скарги, оскільки судами встановлено, що державним виконавцем при виконання рішення суду було дотримано вимоги Закону України «Про виконавче провадження» та не порушено прав чи свобод ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та висновків судів не спростовують.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2, в інтересах якої діє представник ОСОБА_3, у відкритті касаційного провадження у справі за скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_2, заінтересовані особи: відділ державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції в Закарпатській області, ОСОБА_5, Управління Держземагенства у Рахівському районі Закарпатської області на дії державного виконавця, за касаційною скаргою на ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 25 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 30 квітня 2015 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак