Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2015 року Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді: Рудики Л.Д.

при секретарі: Прокопчук Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна ОСОБА_1" до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ТОВ «Компанія Авангард» про стягнення заборгованості, суд

В С Т А Н О В И В :

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна ОСОБА_1» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором №7-237 від 16 березня 1998 року за період з 05 квітня 2014 року по 04 березня 2015 року в розмірі 1704 грн., 3% річних в розмірі 24 грн. 80 коп, пеню в розмірі 6050 грн.22 коп., витрати за надання правової допомоги в розмірі 250 грн. та судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 16 березня 1998 року між МКП "Авангард", правонаступником якого є ЗАТ "Компанія Авангард" та ОСОБА_2 було укладено договір №7-237, за умовами якого товариство, як основний власник споруди гаражного комплексу за адресою: м. Рівне, вул. Є.Коновальця,7а забезпечує експлуатацію гаражного комплексу, несе відповідальність за роботу енергозбереження та водопостачання, каналізації, телефонізації, системи пожежогасіння, а власник гаража-стоянки щомісячно до 15 числа своєчасно сплачує кошти за експлуатацію в касу ТОВ "Компанії Авангард" або перераховує кошти на поточний рахунок товариства за надані послуги та дотримується всіх вимог по експлуатації гаражного комплексу. Внаслідок неналежного виконання зобов'язання за договором, станом на 04 березня 2015 року у відповідача утворилась заборгованість.

Представники позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та представник ОСОБА_5 у судовому засіданні позов не визнали, з підстав викладених в письмових поясненнях просили відмовити в його задоволенні.

Представник третьої особи ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що 16 березня 1998 року між ЗАТ "Авангард"(правонаступник ТОВ "Компанія Авангард" та ОСОБА_2 було укладено договір №7-237, за умовами якого ЗАТ "Авангард", як основний власник споруди гаражного комплексу за адресою м. Рівне, вул. Є.Коновальця,7а забезпечує експлуатацію гаражного комплексу, несе відповідальність за роботу енергозбереження та водопостачання, каналізації, телефонізації, системи пожежогасіння, а власник гаража-стоянки щомісячно до 15 числа своєчасно сплачує кошти за експлуатацію місця-стоянки в гаражному комплексі на поточний рахунок товариства за надані послуги та дотримується всіх вимог по експлуатації гаражного комплексу.

01 квітня 2013 року між ТОВ "Компанія Авангард" та ТзОВ "БК Авангард" було укладено договір "Про відступлення права вимоги" за яким ТОВ "Компанія Авангард" передає, а ТзОВ "БК Авангард" приймає право вимоги оплати за надані послуги згідно укладених договорів про надання послуг, в тому числі і по договору №7-237 від 16 березня 1998 року.

Таким чином, позивач належним чином виконує взяті на себе зобов'язання, а саме забезпечує експлуатацію гаражного комплексу, несе відповідальність за роботу енергозбереження, водопостачання, каналізації, телефонізації та системи пожежогасіння.

Однак відповідач не виконує належним чином умови договору та не сплачує кошти за надані послуги.

Відповідно ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

Відповідно до п.2.10. договору, за кожний день несвоєчасної сплати нараховується пеня в розмірі 2% від суми недоплати.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу у урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором чи законом.

Таким чином, внаслідок неналежного виконання зобов'язання за договором у відповідача утворилася заборгованість, яка станом на 04 березня 2015 року складає основний борг в розмірі 1704 грн., 3% річних в розмірі 24 грн. 80 коп., пеню в розмірі 6050 грн.22коп.

Однак, при визначенні суми заборгованості, яка підлягає до стягнення з ОСОБА_2, суд вважає, що доцільно застосувати вимоги ч. 3 ст. 551 ЦК України відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Судом встановлено, що розмір основної заборгованості складає 1704 грн., а розмір неустойки (пені) 6050 грн.22 коп. Такі обставини можуть бути підставою для зменшення розміру неустойки до 200 грн.

А тому, суд приходить до переконання, що з ОСОБА_2 слід стягнути заборгованість за договором в розмірі: 1704 грн. - сума основного боргу; 200 - сума пені; 24 грн.80 коп. - річних; 243 грн. 60 коп. - судового збору.

Згідно платіжного доручення № 239 від 17 грудня 2014 року ТзОВ «Будівельною ОСОБА_1» сплачено ПП ОСОБА_4 за правову допомогу 250 грн.

Таким чином, відповідно до ст. 79, 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача витрати на правову допомогу на користь позивача в розмірі 250 грн.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не надав суду передбачених названою нормою права доказів на підтвердження своїх доводів про ненадання чи неналежну якість наданих позивачем послуг.

Доводи відповідача про те, що у нього не виникло обов'язку по оплаті витрат на експлуатацію стоянки не заслуговують на увагу, оскільки відсутність окремих квитанцій на оплату не позбавляє власника обов'язку здійснювати оплату відповідно до укладеного договору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.213, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна ОСОБА_1» заборгованість згідно договору № 7-237 від 16 березня 1998 року в розмірі 1704 (одна тисяча сімсот чотири) грн. 00 коп.- основного боргу, 200 грн. - пені, 24 грн. 80 коп. - річних.

Сягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна ОСОБА_1» витрати на правову допомогу в розмірі 250 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна ОСОБА_1» судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя -