справа №489/3200/15-ц
номер провадження 2/489/1761/15
22 червня 2015 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Коваленка І.В.
при секретарі Коденко К.В.
позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Ленінський районний відділ Державної міграційної служби України у Миколаївській області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням
У травні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою № 84 по вул. Свиридова Генерала, 7/1 у м. Миколаєві.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що є власником квартири АДРЕСА_1, придбаної з прилюдних торгівв червні 2013 році, в якій проживає разом з дітьми. Місце проживання відповідачів зареєстроване в спірній квартирі, але з моменту її купівлі в ній вони не проживають. Відповідачі були вселені до квартири як члени сімї попереднього власника, з нею договір найму чи інших договорів користування квартирою не укладали, згоду на їхнє проживання не давала.
Так як з реєстраційного обліку за місцем реєстрації відповідачі не знялися, участі в утриманні квартири та сплаті комунальних платежів не приймають, власних речей в ній не мають позивач просить визнати їх такими, що втратили право користування квартирою.
У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити.
Відповідачі та представник третьої особи в судове засідання не зявилися, про час і місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Заяви про розгляд справи за своєї відсутності та заперечень проти позову не надали.
У відповідності до статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи.
Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази вважає, що позов є таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що на підставі свідоцтва про право власності від 12.08.2013, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за № 1577, ОСОБА_1 на праві власності належать квартира АДРЕСА_1.
Вказана квартира була придбана позивачем з прилюдних торгів.
Згідно даних сектору адресно-довідкової роботи УДМС України в Миколаївській області та довідки ОСББ «Імпульс 2» від 29.04.2015 № 39 відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_1.
Із пояснень позивача встановлено, що ОСОБА_5 є неповнолітнім сином іншого відповідача.
Позивач пояснила, що відповідачі більше року в квартирі не проживають, місце проживання їх не відоме. Вони були членами сімї колишнього власника та власних речей в квартирі не мають.
Згідно статті 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Зі змісту статті 319 цього Кодексу вбачається, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Положеннями статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до частини першої статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, відповідно до статті 72 наведеного Кодексу провадиться в судовому порядку.
У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 № 2 розяснено, що у справах про визнання наймача або члена його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 Житлового кодексу України), необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.
За встановлених вище обставин та враховуючи, що відповідачі будучи членами сімї колишнього власника та будучи зареєстрованими у квартирі в ній не проживають без поважних причин з 2013 року, участі в утриманні квартири та сплаті комунальних послуг не приймають, суд приходить до висновку про задоволення позову.
Відповідно до статті 88 ЦПК України стягнути в рівних частинах з відповідачів на користь позивача 243,60 грн. судового збору.
Керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 212-214, 224, 225, 228 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою № 84 по вул. Свиридова Генерала, 7/1 у м. Миколаєві.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте Ленінським районним судом м. Миколаєва за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.
Суддя І.В.Коваленко
Повний текст заочного рішення
підписано 23.06.2015.