Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/140/15-ц Головуючий у 1-й інст. Кузнєцов Д. В.
Категорія 45 Доповідач Косигіна Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області

в складі: головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Талько О.Б., Григорусь Н.Й.

при секретарі Церпіцькій Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 5» Житомирської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 11 березня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року КП ВЖРЕП № 5 Житомирської міської ради звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача 5990 грн. 84 коп. заборгованості за надані послуги та судовий збір. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1. В даній квартирі також зареєстрований брат відповідача ОСОБА_2 13.09.2013 року Богунським районним судом скасовано судовий наказ про стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги. Станом на 01.01.2015 року заборгованість становить 5990 грн. 84 коп. (з 01.01.2008 року по 31.12.2014 року), яка підлягає стягненню на підставі ст.ст. 156, 162 ЖК України.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 11 березня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП ВЖРЕП № 5 заборгованість в сумі 4973 грн. 98 коп. та 243 грн. 60 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Апелянт зазначив, що суд не повністю врахував його заяву про застосування строку позовної давності, оскільки на його думку заборгованість за комунальні послуги може розглядатися тільки за три роки - 2012, 2013 та 2014 в сумі 3520 грн. 27 коп. Проте, позивач не надавав послуги належної якості, а тому позов взагалі не підлягає задоволенню.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Виконавцем є суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 вищезгаданого Закону споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що одним із видів житлово-комунальних послуг є послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 5/8 частин квартири АДРЕСА_1. Власником інших 3/8 частин квартири є брат відповідача ОСОБА_2 Наведене підтверджується копіями: свідоцтва про право власності на житло від 01.03.1999 року, договору купівлі продажу частини квартири від 04.07.2007 року, свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.12.2005 року. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані у даній квартирі, однак фактично проживає по даній адресі тільки ОСОБА_1

На вищевказану квартиру відкрито особистий рахунок НОМЕР_1, квартиронаймачем зазначено ОСОБА_1

23.11.2006 року між КВЖРЕП №5 та відповідачем був укладений типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Предметом вказаного договору є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо) у будинку АДРЕСА_1, а споживачем своєчасної оплати цих послуг за встановленим тарифом у строки та на умовах, передбачених договором (п. 1 Договору). Пунктом 21 передбачено, що договір укладається на безстроковий термін і набирає чинності з дня його укладання.

З розшифровки витрат на утримання вищевказаного будинку та прибудинкової території вбачається, що вони складаються з прибирання сходових клітин та прибудинкової території, технічного обслуговування внутрішньобудинкових мереж, обслуговування димовентиляційних каналів, поточного ремонту конструктивних елементів та внутрішньобудинкових мереж, освітлення місць загального користування і підвалів та підкачування води.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснив, що брат з 2000 року у вищевказаній квартирі не проживає. При цьому, між ними існує домовленість, що відповідач бере на себе всі витрати по утриманню житла.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_1 неналежним чином виконував обов'язки по оплаті витрат на утримання будинку та прибудинкової території, 11.07.2013 року КВЖРЕП №5 звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 3973 грн. 09 коп., яка утворилася станом на 01.05.2013 року.

08.08.2013 року Богунським районним судом м. Житомира видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 вищевказаних коштів на користь КВЖРЕП №5. Проте, вказаний наказ скасовано ухвалою цього ж суду від 13.09.2013 року за заявою ОСОБА_1

12.01.2015 року КВЖРЕП №5 звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги в сумі 5990 грн. 84 коп., яка утворилася за період з січня 2008 року по грудень 2014 року включно.

У березні 2015 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про застосування строку позовної давності.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Частиною 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, на яку має право позивач.

У ч. 1 ст. 95 ЦК України зазначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів чи витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Ураховуючи те, що судовий захист позивача на стягнення заборгованості за надані послуги може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що подання позивачем у липні 2013 року заяви про видачу судового наказу перериває перебіг строку позовної давності, а відтак правильно стягнув заборгованість за період з серпня 2010 року по грудень 2014 року включно в сумі 4973 грн. 98 коп.

Доводи відповідача про те, що КВЖРЕП №5 надавало послуги неналежної якості, у зв'язку з чим вищевказана сума підлягає зменшенню, є безпідставними з огляду на наступне.

Згідно п. п. 5, 6 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством, на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 18 вищезгаданого Закону у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо.

Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі.

Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не надано суду акти-претензії на підтвердження того, що КВЖРЕП №5 протягом періоду, за який проводиться стягнення, надавав послуги неналежної якості (або взагалі не надавав послуги) та докази звернення про перерахунок платежів. Подані відповідачем скарги та фотокартки не є належними доказами, спростовуються копіями нарядів виконаних робіт по будинку АДРЕСА_1 за вищевказаний період, та копіями актів виконаних робіт по даному будинку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують, підстав для скасування судового рішення немає.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 11 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча Судді