АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5368/15 Справа № 207/133/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Тамакулова В.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

22 червня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів: Варенко О.П., Козлова С.П.

при секретарі: Порубай М.Л.,

яка розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області від 6 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплосервіс» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги по теплопостачанню, -

В С Т А Н О В И Л А:

19 січня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Теплосервіс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги по теплопостачанню, посилаючись на те, що відповідачі не сплачують надані їм послуги за теплопостачання у квартирі АДРЕСА_1, які їм надаються постійно, просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у сумі 4945 грн. 90коп.

Позивач зазначав, що в грудні 2009 року він звертався до Балійського районного суду міста Дніпродзержинська із заявою про видачу судового наказу про солідарне стягнення з відповідачів ОСОБА_2С, ОСОБА_3 заборгованості за послуги теплопостачання за період з 01 жовтня 2003 по 01 листопада 2009 року в сумі 4945 грн. 90 коп.

Боржник ОСОБА_2 у поданій 10 грудня 2014 року заяві просив судовий наказ скасувати. Ухвалою суду від 22 грудня 2014 року наказ №2-н-48/10 від 22 січня 2010 року скасовано з передачею справи на розгляд на загальних підставах.

У судовому засіданні представник ТОВ "Теплосервіс" ОСОБА_4 уточнив вимоги та просив стягнути солідарно з відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3, на користь ТОВ "Теплосервіс" заборгованість по оплаті за надані послуги теплопостачання за період 03 грудня 2006 по 01 листопада 2009 pоку в сумі 3413,91 грн. та судові витрати- судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що місцезнаходження відповідача, рідної матері ОСОБА_3- ОСОБА_3 йому не відомо, в квартирі вона не проживає, з позовом не згоден, 10 лютого 2015 року подав до суду заяву, в якій просив застосувати позовну давність у справі та відмовити ТОВ 'Теплосервіс" у задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення на користь ТОВ 'Теплосервіс" заборгованості за послуги теплопостачання у сумі 4945 грн. 90 коп. у зв'язку із спливом строку позовної давності.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області від 6 квітня 2015 року задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплосервіс" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання у сумі 3413 грн. 91 коп. за опалювальний період з 03 грудня 2006 року по 01 листопада 2009 року.

Стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість по оплаті за послуги теплопостачання за період з 03 грудня 2006 року по 01 листопада 2009 року у сумі 3413 (три тисячі чотириста тринадцять) гривень 91 копійку та судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 коп.

В скарзі апелянт посилається на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування судом норм матеріального права, неповне зясування обставин справи, ненадання судом належної оцінки всім доказам по справі, просить скасувати рішення й постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів перевірила законність, обґрунтованість рішення суду в межах заяв-лених вимог та апеляційної скарги і дійшла до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового з наступних підстав.

Як вбачється із матеріалів справи(а.с.3), Товариство з обмеженою відповідальністю «Теплосервіс» 19 січня 2015 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги по теплопостачанню.

При вирішенні спору суд першої інстанції посилався на слідуючі правові підстави.

Пункти 18, 20 Правил надання послуг по водотеплопостачанню і водовідведенню", затверджених KM України від 21 липня 2005 року № 630 про те, що користування теплопостачанням в Україні є платним. Споживач зобов'язаний щомісячно сплачувати за теплопостачання згідно з установленими тарифами, тому відповідачі зобов'язані сплачувати вартість наданих їм комунальних послуг.

Згідно ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги здійснюєься за затвердженими в установленому порядку тарифами. Тарифи за послуги з теплопостачання були затверджені в установленому законом порядку.

По справі встановлено, що: рішенням Виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради від 29 листопада 2001 року №590 з 1 січня 2002 року встановлена плата з населення за послуги опалення в розмірі 1,68 грн. за 1 кв. м. опалювальної площі за кожний повний місяць опалювального сезону, незалежно від приналежності і відомчого підпорядкування.

Рішенням Виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради від12 жовтня 2004 року №705 на опалювальний сезон 2004-2005 року встановлена плата з населення за послуги опалення в розмірі 1,70 грн. за 1 кв.м. опалювальної площі.

Рішенням Виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради від 3 листопада 2006 року №733 на опалювальний сезон 2006-2007 року встановлена плата з населення за послуги опалення в розмірі 3,98 грн. за 1 кв.м. опалювальної площі.

Рішенням Виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради від 31 січня 2008 року №51 з 1 лютого 2008 року встановлена плата з населення за послуги опалення в розмірі 5,10 грн. за 1 кв.м. опалювальної площі.

Рішенням Виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради від 8 жовтня 2008 року №766 на опалювальний сезон 2008-2009 року встановлена плата з населення за послуги опалення в розмірі 5,97 грн. за 1 кв.м. опалювальної площі.

Рішенням Виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради від 13 травня 2009 року №228 на опалювальний сезон 2008-2009 року встановлена плата з населення за послуги опалення в розмірі 6,13 грн. за 1 кв.м. опалювальної площі.

Рішенням Виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради від 27 жовтня 2009 року №527 на опалювальний сезон 2009-2010 року встановлена плата з населення за послуги опалення в розмірі 7,25 грн. за 1 кв.м. опалювальної площі.

Рішенням Виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради «Про внесення змін до рішення Виконавчого комітету міської Ради від 27 жовтня 2009 року №527» від 11 листопада 2009 року №573 на опалювальний сезон 2009-2010 року встановлена плата з населення за послуги опалення в розмірі 6,91 грн. за 1 кв.м. опалювальної площі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд посилався на те, що відповідно до ст. 25 Закону України «Про теплопостачання"у разі відмови споживача від сплати споживання теплової енергії, заборгованість стягується у судовому порядку, тому стягнув заборгованість у розмірі 3413 грн. 91 коп. за опалювальний період з 3 грудня 2006 року по 01 листопада 2009 року.

При цьому суд посилався і на ст.64 ЖК України, якою передбачено, що члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі бовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязаннями, що випливають із зазначеного договору.

Погодитися з таким висновком суду неможливо, враховуючи наступне.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Однак зазначеним вимогам закону ухвалене у справі рішення суду не відповідає.

В матеріалах справи відсутня довідка стосовно того, хто проживає та проживав у спірній квартирі за період з жовтня 2003 року по жовтень 2009 року.

При розгляді справи судом першої інстанції не перевірено правовий статус квартири АДРЕСА_2.

До апеляційної скарги апелянт додав свідоцтво про право власності на житло від 28 серпня 2002 року (а.с.46), яким підтверджується, що квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

На підставі договору дарування від 25 лютого 2003 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подарували 1/3 частку квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_7(а.с.48).

Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22 травня 2003 року підтверджується реєстрація за апелянтом 1/3 частки вказаної квартири на підставі договору дарування (а.с.47).

Кому і на підставі чого належать інші 2/3 частки спірної квартири на час вирішення спору, хто користується послугами позивача судом першої інстанції не зясовано , інші співвласники до участі у справі притягнені не були.

Стаття 64 ЖК України регулює питання про солідарне стягнення оплати за комунальні послуги з членів сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі бовязки, що випливають з договору найму житлового приміщення.Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязаннями, що випливають із зазначеного договору.

Наданою копією договору дарування підтверджується наявність у відповідача на праві власності 1/3 частини квартири, в яку подавалися послуги з теплопостачання, і він наймачем вказаної квартири не є, а є власником її частини.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції передчасно дійшов до висновку про задоволення позовних вимог , порушивши норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне оскаржуване рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплосервіс» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги по теплопостачанню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області від 6 квітня 2015 року скасувати.

Відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплосервіс» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги по теплопостачанню.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий: Тамакулова В.О.

С у д д і: ОСОБА_8

ОСОБА_9