АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/7646/2015 Головуючий у першій інстанції - Саадулаєв А.І.
Доповідач - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Оніщука М.І.,

суддів Крижанівської Г.В., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Троц В.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 1 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди.

Свої вимоги обгрунтовувала тим, що є власником 39/100 частини квартири АДРЕСА_1, відповідач є власником 15/100 частини вказаної квартири. Після самочинної перебудови та встановлення відповідачем для власного користування унітазу та ванни на спільній кухні та блокування дверей, позивач залишилась без кухні. У жовтні 2013 року позивач звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовною вимогою про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18.04.2014, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду від 16.04.2014 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.09.2014, позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю і відшкодування моральної шкоди задоволено частково, зобов'язано відповідача не чинити перешкод позивачу у користуванні спільною кухнею та надати ключі від дверей до входу на спільну кухню. Позивач зазначає, що станом на 01.12.2014 рішення суду не виконане відповідачем, з липня 2013 року позивач не має доступу до приміщення спільної кухні, де знаходиться газова плита для приготування їжі, у зв'язку з чим вона вимушена була придбати електричну плиту, чайник та електрокип'ятильник. З огляду на те, що відповідач не виконує рішення та чинить перешкоди у користуванні спільною кухнею, у зв'язку з чим позивачем були понесені судові витрати та витрати на придбання приладів для приготування їжі та підігріву води, позивач звернулася до суду з позовом, відповідно якого просить суд стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 1 813,37 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок порушення прав користування та розпорядження належними позивачу 39/100 частини квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 1 квітня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивача просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими. Зокрема зазначає, що суд першої інстанції безпідставно пов'язав час придбання електроприладів з часом набрання рішенням законної сили, оскільки в даному випадку є важливим не час придбання, а час з якого позивач почала ними користуватись.

Позивач та її представник в судовому засідання підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явивсь, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у письмових запереченнях поданих на адресу суду, просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити та розглядати справу за його відсутності. Колегія суддів, визнала за можливе розглянути справу за відсутності відповідач, оскільки його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з недоведеності та необґрунтованості заявлених позовних вимог.

Вказаний висновок суду є законним та обґрунтованим, з огляду на наступне.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просила стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 1 813,37 грн., яка складається з: судового збору, сплаченого ОСОБА_2, за подачу позову в Шевченківський районний суд м. Києва від 21.10.2013 у розмірі 114,71 грн.; судового збору, сплаченого ОСОБА_2, за подачу позову в Шевченківський районний суд м. Києва від 26.09.2013 у розмірі 229,41 грн.; судового збору, сплаченого ОСОБА_2, за подачу позову в Шевченківський районний суд м. Києва від 29.11.2014 у розмірі 243,60 грн.; кошти, витрачені за направлення запиту поштою в Київську міську державну адміністрацію, у розмірі 10,80 грн.; кошти, витрачені на замовлення в КП ЖЕК «Михайлівська» Акту обстеження квартири АДРЕСА_1 від 02.10.2013, у розмірі 133,51 грн.; кошти, витрачені на замовлення в КП ЖЕК «Михайлівська» Акту обстеження квартири АДРЕСА_1 від 08.01.2014, у розмірі 137,52 грн.; кошти, сплачені за направлення поштою позовної заяви від 28.09.2013 до Шевченківського районного суду м. Києва, у розмірі 18,54 грн.; кошти, витрачені на ксерокопіювання позовної заяви від 28.09.2013, у розмірі 44,00 грн.; кошти, витрачені на ксерокопіювання клопотання про приєднання до матеріалів справи від 07.01.2014, у розмірі 23,00 грн.; кошти, витрачені на ксерокопіювання заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_4, у розмірі 8,00 грн.; кошти, витрачені на ксерокопіювання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18.02.2014, у розмірі 39,00 грн.; кошти, витрачені на ксерокопіювання виконавчих документів, у розмірі 15,00 грн.; кошти, витрачені на ксерокопіювання чеків та квитанцій, у розмірі 54,00 грн.; кошти, витрачені на ксерокопіювання позовної заяви від 29.11.2014, у розмірі 22,00 грн.; кошти, витрачені на придбання електроплитки та електрочайнику, у розмірі 1 198,00 грн.; кошти, витрачені на придбання кип'ятильнику з подовжувачем, у розмірі 110,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18.02.2014, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16.04.2014 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.09.2014, позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю і відшкодування моральної шкоди задоволено частково, зобов'язано відповідача не чинити перешкод позивачу у користуванні спільною кухнею та надати ключі від дверей до входу на спільну кухню.

Щодо вимог позивача в частині стягнення з відповідача судового збору слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Таким чином, виходячи з вищевикладених процесуальних норм та враховуючи, що судові витрати, зазначені в позові, понесені ОСОБА_6 в межах цивільної справи №761/25497/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю і відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що позивач не позбавлена права відшкодувати судові витрати шляхом подачі заяви до суду, що ухвалив рішення.

Також ОСОБА_2 зазначала, що нею понесені витрати на придбання приладів для підігріву води та готування їжі, оскільки у зв'язку з невиконанням відповідачем рішення від 18.02.2014 вона позбавлена можливості користуватись спільною кухнею.

Частинами 1, 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода задана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завданої не з її вини.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Заявляючи вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, а саме стягнення з відповідача понесених нею витрат на придбання електроприладів, позивачка не довела, що такі витрати вона понесла саме з вини відповідача і між ними і виною відповідача наявний причинний зв'язок (неправомірне діяння).

Встановивши вищевказані обставини справи та проаналізувавши норми права, які регулюють виниклі спірні правовідносини, суд першої інстанції цілком законно та обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивачем не надано в порядку ст.ст. 57-59 ЦПК України належних та допустимих доказів, які б підтверджували винні дії чи бездіяльність відповідача та доводили причинно-наслідковий зв'язок, внаслідок яких могло бути завдано майнову шкоду позивачу.

Таким чином, колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими доводи апеляційної скарги. Також слід зазначити, що доводи апеляційної скарги були предметом дослідження в суді першої інстанції, висновків суду не спростовують та на законність рішення не впливають.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, при цьому, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, оскільки при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування судового рішення, в справі не виявлено, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 1 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді