Справа №2-724/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2010 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - Плавича І.В.,

при секретарі - Бабаєвій З.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПТ Ломбард «Меркурій плюс» ТОВ «Золотий клуб» і компанія про зобов'язання вчинити певні дії, витребування заставленого майна та стягнення компенсації заподіяної моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні вказаного складу суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ПТ Ломбард «Меркурій плюс» ТОВ «Золотий клуб» і компанія про зобов'язання вчинити певні дії, витребування заставленого майна та стягнення компенсації заподіяної моральної шкоди.

В обґрунтування власної позиції та пояснюючи підстави звернення в суд, позивач вказувала, що 22 жовтня 2008 року між ПТ Ломбард «Меркурій плюс» ТОВ «Золотий клуб» і компанія - з одної сторони, та ОСОБА_1 - з іншої сторони, було укладено договір застави та договір про надання фінансового кредиту.

Відповідно до умов договорів, ОСОБА_1 передала до ПТ Ломбард «Меркурій плюс» у заставу ювелірні вироби з дорогоцінних металів, які належать їй на праві приватної власності, а ПТ Ломбард «Меркурій плюс» було надано ОСОБА_1 суму грошових коштів у розмірі 921,00 гривень строком на 30 календарних днів під 0,33% денних.

Позивач свідчить, що належним чином й у повному обсязі виконала зобов'язання щодо повернення кредиту та оплати процентів за його користування, але, незважаючи на викладене, відповідач необґрунтовано відмовився від виконання зобов'язань щодо повернення заставленого майна.

ОСОБА_1 свідчила, що зверталась до відповідача за роз'ясненнями відповідних обставин та повноважними особами ПТ Ломбард «Меркурій плюс» ТОВ «Золотий клуб» і компанія було повідомлено про необґрунтованість претензій позивача.

У зв'язку з неможливістю вирішення відповідних питань позасудовим шляхом, ОСОБА_1 звернулась з позовом в суд, остаточно заявляючи вимоги про зобов'язання ПТ Ломбард «Меркурій плюс» провести перерахунок виплат по кредиту та нарахованим на нього відсоткам, стягнути з ПТ Ломбард «Меркурій плюс» суму компенсації заподіяної моральної шкоди у розмірі 3000,00 гривень та витребувати від ПТ Ломбард «Меркурій плюс» заставлені ювелірні вироби.

Позивач ОСОБА_1 у відкрите судове засідання з'явилась, цілком підтримала заявлені позовні вимоги, просила суд позов задовольнити у повному обсязі.

Повноважний представник відповідача ПТ Ломбард «Меркурій плюс» ТОВ «Золотий клуб» і компанія у відкрите судове засідання з'явилась, від імені та в інтересах товариства заперечувала проти заявлених вимог, просила суд в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги виниклі обставини та пояснення сторони позивача за суттю спору і підставами звернення в суд, заперечення сторони відповідача, оглянувши відповідні договори, надавши належну юридичну оцінку виниклим між сторонами по справі правовідносинам, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню - виходячи з наступного.

Під час судового розгляду справи було встановлено, що 22 жовтня 2008 року між ПТ Ломбард «Меркурій плюс» ТОВ «Золотий клуб» і компанія в особі касира Жиляк В.В. (надалі за текстом - Ломбард) - з одної сторони, та ОСОБА_1 - з іншої сторони, було укладено договір застави №М-002425 (надалі за текстом - Договір застави), відповідно до умов якого клієнт ОСОБА_1 на забезпечення виконання зобов'язання повернути Ломбарду фінансовий кредит, передала у заставу Ломбарду ювелірні вироби з дорогоцінних металів, що належать їй на праві власності, а саме: каблучку золоту, 585 проби, загальною вагою 6,98гр., вартістю 430,00 гривень; перстень золотий, 583 проби, загальною вагою 9,63гр., вартістю 593,79 гривень. Загальна вартість предметів заставі була визначена та погоджена сторонами у розмірі 1023,00 гривень.

Разом з тим, 22 жовтня 2008 року між ПТ Ломбард «Меркурій плюс» ТОВ «Золотий клуб» і компанія в особі касира Жиляк В.В. - з одної сторони, та ОСОБА_1 - з іншої сторони, було укладено договір №М-002425 про надання фінансового кредиту (надалі за текстом - Договір кредиту), відповідно до п.1 якого Ломбард надає клієнту ОСОБА_1 фінансовий кредит у розмірі 921,00 гривень, що еквівалентно 12,92гр. золота 585 проби за ціною Національного Банку України на момент укладення договору, що складає не більше 90% від оціночної вартості предмета застави, визначеної в Договорі застави №М-002425.

Відповідно по п.п.2.1.,3.1. Договору кредиту, фінансовий кредит видається строком на 30 календарних днів. Протягом вказаного строку клієнт може повернути Ломбарду отриманий кредит та оплатити проценти за користування кредитом. У випадку, якщо ціни на золото зростуть, сума фінансового кредиту, що підлягає поверненню, розраховується виходячи з ціни на золото 585 проби за цінами Національного Банку України на момент розрахунку (викупу). У випадку, якщо ціни на золото знизяться, сума фінансового кредиту, що підлягає поверненню, розраховується виходячи з ціни на золото 585 проби за цінами Національного Банку України на момент укладення договору. При цьому, за користування фінансовим кредитом клієнт виплачує Ломбарду 0,33% за кожен день користування кредитом, але не менше п'яти гривень. Підтвердженням оплати процентів є квитанція до прибуткового касового ордеру.

Відповідно до ст. 509 ч.ч.1,2 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. При цьому, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст. 11 ч.1, ч.2 п.1 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як встановлює ст. 626 ч.1 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Щодо ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Водночас, як чітко вказує ст. 631 ч.1 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Надаючи виниклим в даному випадку правовідносинам між сторонами належну правову оцінку, суд звернув увагу на положення ст. 1054 ч.ч.1,2 ЦК України, згідно яких за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

З урахуванням даних норм закону, а також на підставі встановлених фактів по справі, суд прийшов до висновку, що між сторонами виникли кредитні (позикові) правовідносини, які були забезпечені заставою, що підтверджується змістом самих Договору застави та Договору кредиту від 22 жовтня 2009 року.

Суд встановив, що ПТ Ломбард «Меркурій плюс» ТОВ «Золотий клуб» і компанія діє на підставі Свідоцтва про державну реєстрацію від 28 листопада 2000 року, серії А00 №270911 та Ліцензії на здійснення, зокрема, торгівлі прийнятими під заставу ювелірними та побутовими виробами з дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння. Ломбард є фінансовою установою, виключною діяльністю якої є надання фінансових послуг.

Як роз'яснює ст. 1 ч.1 п.5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Ломбард надає клієнтам кошти у позику на умовах фінансового кредиту відповідно до приписів Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Положення про порядок надання фінансових послуг ломбардами, затвердженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України №3981 від 26 квітня 2005 року тощо.

Як встановлено в п.1.2. Положення про порядок надання фінансових послуг ломбардами, затвердженого Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України №3981 від 26 квітня 2005 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №565/10845 від 14 травня 2005 року (надалі за текстом - Положення), ломбард - фінансова установа, виключним видом діяльності якої є надання на власний ризик фінансових кредитів фізичним особам за рахунок власних або залучених коштів, під заставу майна на визначений строк і під процент та надання супутніх послуг ломбарду; супутні послуги ломбарду - послуги, які є передумовою надання фінансового кредиту або випливають з його надання; відокремлені підрозділи ломбарду - філії та відділення, що розташовані поза місцезнаходженням ломбарду та здійснюють усі або частину його функцій з надання фінансових та супутніх послуг ломбарду; фінансовий кредит ломбарду - надання ломбардом коштів у позику, забезпечених заставою, на визначений строк та під процент.

Пунктами 2.1.4. та 3.3 Положення, передбачено обов'язок ломбарду в діяльності по наданню фінансових послуг керуватись, наряду з вимогами Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та Положення, внутрішніми положеннями, а також при укладанні договору фінансового кредиту ознайомлювати з ними клієнтів.

Як випливає з п.3.3.1. Положення, договір фінансового кредиту, зокрема, має містити посилання на договір застави, який забезпечує зобов'язання за договором фінансового кредиту та відмітку про ознайомлення позичальника з внутрішніми правилами чи положенням про надання фінансових послуг ломбардом.

Як свідчить п.6.3. Договору кредиту, клієнт підтверджує, що він ознайомлений із Положенням про порядок надання фінансових кредитів та супутніх послуг та Інструкцією про порядок приймання ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів та дорогоцінного каміння в якості застави при наданні фінансових кредитів.

При укладенні Договору кредиту, позивач взяла на себе зобов'язання протягом 30 календарних днів виплатити фінансовий кредит та відсотки за користування кредитом, розмір яких складав 0,33% за кожен день користування на умовах, встановлених договором. Сума викупу, що складається із суми фінансового кредиту та суми відсотків за користування кредитом розраховувалась з урахуванням цін на золото 585 проби по цінам Національного Банку України на момент викупу, що було передбачено сторонами в п.п.2.1.,3.1. Договору кредиту. ОСОБА_1 також отримала право подовжити строк користування фінансовим кредитом, виплативши відсотки за користування кредитом в строк, який не перевищує 30 календарних днів, що було передбачено сторонами в п.4.2. Договору кредиту.

Суд встановив, що позивачем відсотки за користування фінансовим кредитом сплачувались наступним чином: 20 листопада 2008 року - 79,20 гривень, 19 грудня 2008 року - 137,36 гривень.

Як пояснювала сторона відповідача, в результаті математичної помилки 19 грудня 2008 року Ломбардом була нарахована сума процентів за користування фінансовим кредитом на 8,02 гривень більше потрібної суми, але ж цей факт був в обов'язковому порядку врахований в історії Договору кредиту за програмою для коректування відсотків при наступному розрахунку з клієнтом.

Посилання ОСОБА_1 щодо збільшення Ломбардом за власною ініціативою в односторонньому порядку процентної ставки за кредитом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки розмір процентів, який за Договором кредиту складав 0,33%, не збільшувався. Порядок нарахування суми процентів з врахуванням цін на золото 585 проби по цінам Національного Банку України був встановлений п.2.1. Договору кредиту та внутрішніми положеннями Ломбарду, з умовами яких позивач була ознайомлена до укладання договорів, засвідчивши цей факт власним підписом в Договорі кредиту. Норм і вимог закону, які б прямо забороняли використання фінансовими установами подібного еквіваленту в грошових зобов'язаннях, судом не встановлено.

З приводу тверджень сторони позивача щодо виконання зобов'язання з повернення отриманого кредиту у розмірі 921,00 гривні, суд встановив, що дійсно 14 січня 2009 року ОСОБА_1 з власної ініціативи шляхом банківського переказу було перераховано на поточний рахунок Ломбарду грошові кошти в розмірі 921,00 гривні.

Як вказує ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ч.1 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Дійсно, як передбачає ст. 1049 ч.3 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Втім, умовами Договору кредиту безготівкового розрахунку не передбачено та подібний спосіб виконання грошового зобов'язання не відповідає п.п.2.14.,2.15.,2.17. Положення про порядок надання фінансових кредитів та супутніх послуг, затвердженого директором Ломбарду Герасимовим А.М. від 22 січня 2007 року, зі змінами та доповненнями від 10 квітня 2008 року, затвердженими наказом директора №9/ОД від 28 травня 2008 року, які передбачають, що при поверненні фінансового кредиту в обов'язковому порядку виплачуються відсотки за користування кредитом, касир оформляє приходний касовий ордер та видає клієнту квитанцію про повернення фінансового кредиту та виплату відсотків.

Заперечуючи відповідні посилання позивача, відповідачем були надані суду відповідні розрахунки, за якими загальна сума викупу за станом на 14 січня 2009 року становила 1410,69 гривень. Тобто після перерахування ОСОБА_1 коштів у розмірі 921,00 гривні, несплачена заборгованість позивача за Договором кредиту складала 489,69 гривень, з яких 385,00 гривень - основна сума фінансового кредиту, та 104,69 гривень - сума відсотків за користування кредитом.

З урахуванням викладеного, факт перерахування 14 січня 2009 року ОСОБА_1 на рахунок Ломбарду грошових коштів у розмірі 921,00 гривень не був розглянутий Ломбардом як факт належного і повного виконання зобов'язань, що випливають з Договору кредиту. З огляду на встановлені судом обставини, суд не вбачає обґрунтованим зобов'язання Ломбарду провести перерахунок виплат по кредиту та нарахованим на нього відсоткам, у зв'язку з чим приходить до висновку про відмову в задоволенні даної вимоги ОСОБА_1

Аналізуючи істотні обставини справи, суд з'ясував, що позивач ОСОБА_1 22 жовтня 2008 року отримала кредит строком на 30 днів; 20 листопада 2008 року особою були сплачені відсотки, що обумовило продовження строку користування кредитом ще на 30 днів (п.4.1. Договору кредиту); 19 грудня 2008 року ОСОБА_1 були сплачені відсотки, що обумовило продовження строку ще на 30 днів, тобто до 17 січня 2010 року. Але, до 17 січня 2009 року позивач не здійснила повного розрахунку із Ломбардом за Договором кредиту.

Згідно п.2.2. Договору кредиту, прострочення оплати за користування кредитом допускається на строк не більше 15 днів. У випадку, коли п'ятнадцятий день прострочення - вихідний, останнім днем допустимого прострочення вважається чотирнадцятий день.

Як свідчить дане положення договору, позивач мала право на прострочення виплати сум заборгованості перед Ломбардом протягом 15 днів, тобто до 31 січня 2009 року. Втім, до 31 січня 2009 року позивач ОСОБА_1 не виплатила загальну суму заборгованості.

У зв'язку з тим фактом, що виконання відповідного грошового зобов'язання було забезпечене заставою, суд звернув увагу на положення ст. 589 ч.ч.1,2 ЦК України, за якими у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно п.4 Договору застави, у випадку неповернення фінансового кредиту, невикуплені ювелірні вироби Ломбард поставляє в Державну скарбницю Національного Банку України. Ломбард звертає стягнення на предмет застави від імені та за рахунок клієнта. Клієнт не має права пред'являти претензії до факту та способу поставки.

18 грудня 2007 року між Національним Банком України в особі директора Державної скарбниці України - з одної сторони, та ПТ Ломбард «Меркурій плюс» ТОВ «Золотий клуб» і компанія в особі директора - з іншої сторони, був укладений договір №305/2007 на поставку брухту дорогоцінних металів, відповідно до умов якого Ломбард реалізує, а Державна скарбниця купує брухт дорогоцінних металів.

На підставі й згідно умов даного договору, Ломбард звернув стягнення на предмети застави у вигляді ювелірних виробів ОСОБА_1, оформивши та відправивши коштовності до Державної скарбниці цінною посилкою за реєстром вкладення № 91 від 17 березня 2009 року.

Згідно листа Державної скарбниці від 29 квітня 1999 року №09-10/1404, реалізовані Державній скарбниці цінності є державною власністю і поверненню не підлягають.

Резюмуючи викладене, у зв'язку із встановленими судом фактичними обставинами спору, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заявленої ОСОБА_1 вимоги щодо витребування від Ломбарду заставленого майна. Разом з тим, враховуючи, що неналежне виконання грошового зобов'язання у вигляді банківського переказу грошових коштів у розмірі 921,00 гривень, здійсненого ОСОБА_1 на рахунок Ломбарду останнім прийнято не було, з огляду на звернення стягнення на заставлене майно, позивач ОСОБА_1 має право на повернення з боку Ломбарду наведених коштів. Оскільки вимог про стягнення з Ломбарду на користь позивача вказаної суми грошей в рамках даної цивільної справи не заявлялось, зазначенні питання судом не вирішувались в силу ст. 11 ЦПК України та можуть бути заявлені в самостійному позові.

Безумовно, згідно ст. 16 ч.1 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Разом з тим, в силу ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Однак, як чітко зобов'язує ст. 60 ч.1 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

В процесі розгляду даної цивільної справи, суд не встановив обґрунтованих, передбачених законом підстав для задоволення відповідних базових вимог сторони позивача щодо зобов'язання Ломбарду провести перерахунок виплат по кредиту та нарахованим на нього відсоткам та витребування від Ломбарду заставлених ювелірних виробів, що, в свою чергу, обумовлює відсутність підстав для задоволення похідної вимоги особи щодо відшкодування за рахунок відповідача моральної шкоди у розмірі 3000,00 гривень.

Разом з тим, у зв'язку із висновком суду щодо відмови у задоволенні відповідного позову, стягнення понесених та документально підтверджених судових витрат сторони позивача з відповідача присудженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57, 60, 79, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ПТ Ломбард «Меркурій плюс» ТОВ «Золотий клуб» і компанія про зобов'язання вчинити певні дії, витребування заставленого майна та стягнення компенсації заподіяної моральної шкоди - відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: