У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Мартинюка В.І.,

Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_3, треті особи: Львівське міське комунальне підприємство «Снопківське», ОСОБА_4, про зобов'язання до вчинення дій, за касаційною скаргою Зозулі А., що діє від імені Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, на рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 26 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року Галицька районна адміністрація Львівської міської ради звернулась до суду з указаним позовом. Зазначала, що будинок АДРЕСА_1 знаходиться у власності Львівської міської ради та на обслуговуванні ЛКП «Снопківське». Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописки від 17 червня 2013 року № 2917, виданої ЛКП «Снопківське», власником квартири НОМЕР_1 зазначеного будинку є ОСОБА_6 У вказаній квартирі також зареєстрована піднаймач ОСОБА_3, яка на 4 поверсі будинку встановила металеву решітку, чим порушила ст. 150 КпАП України. Постанановою адмінкомісії від 28 березня 2013 року останню притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Розпорядженням Львівської міської ради від 30 квітня 2013 року № 163 затверджено висновок міжвідомчої комісії Галицького району м. Львова, зобов'язано ОСОБА_3 за власні кошти демонтувати металеву решітку, самовільно встановлену на сходовій клітці четвертого поверху будинку АДРЕСА_1, проте відповідачем вимог розпорядження не виконано. 3 квітня 2013 року та 10 червня 2013 року ОСОБА_3 надсилалися попередження із зобов'язанням терміново демонтувати металеву решітку, однак ЛКП «Снопківське» було складено акти про те, що відповідач не відреагувала на неодноразові попередження. Посилаючись на наведене, просила задовольнити позов.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 20 жовтня

2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 26 грудня 2014 року, у задоволенні позову Галицької районної адміністрації Львівської міської ради відмовлено.

Зозуля А., що діє від імені Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просив судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що встановлення металевої решітки у будинку було проведено на підставі колективної згоди мешканців будинку, тому права мешканців будинку не порушені.

Однак погодитись з такими висновками неможливо.

Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 знаходиться у власності Львівської міської ради та на обслуговуванні ЛКП «Снопківське».

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописки від 17 червня 2013 року № 2917, виданої ЛКП «Снопківське», власником квартири НОМЕР_1 зазначеного будинку є ОСОБА_6 У вказаній квартирі також зареєстрована піднаймач ОСОБА_3, яка на 4 поверсі будинку встановила металеву решітку, за що постановою адмінкомісії від 28 березня 2013 року останню притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ст. 150 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Розпорядженням Львівської міської ради від 30 квітня 2013 року № 163 затверджено висновок міжвідомчої комісії Галицького району м. Львова, зобов'язано ОСОБА_3 за власні кошти демонтувати металеву решітку, самовільно встановлену на сходовій клітці четвертого поверху будинку АДРЕСА_1, проте відповідачем вимоги розпорядження не виконано.

З матеріалів справи вбачається, що 3 квітня 2013 року та 10 червня 2013 року ОСОБА_3 надсилалися попередження із зобов'язанням терміново демонтувати металеву решітку, однак ЛКП «Снопківське» було складено акти про те, що відповідач не відреагувала на ці попередження.

Відповідно до п. 1 ст. 15 ЖК України виконавчі комітети районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів у межах і в порядку, встановлених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР, на території району, міста, району в місті здійснюють державний контроль за використанням і схоронністю житлового фонду (частина перша статті 30).

Статтею 60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Звертаючись до суду з указаним позовом Галицька районна адміністрація Львівської міської ради посилалась на те, що має право здійснювати контроль за благоустроєм житлового фонду та зазначала, що такі її функції передбачені і у положенні «Про Галицьку районну адміністрацію Львівської міської ради», затвердженому рішенням виконавчого комітету від 6 січня 2012 року.

Згідно із ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки; попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо за своїм внутрішнім переконанням. Результати оцінки доказів відображаються в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Однак, зазначаючи про те, що встановлення металевої решітки у будинку було проведено на підставі колективної згоди мешканців будинку, тому права його мешканців не порушені, усупереч вимогам ст. ст. 10, 57, 60, 137, 212, 213 ЦПК України суди залишили поза увагою доводи позивача щодо права на подання позову, на які він посилався у позовній заяві, з цього приводу ніяких висновків не зробили.

Вказуючи на те, що решітка була встановлена за згодою всіх мешканців будинку, суди одночасно зазначили, що з цим не погоджувався ОСОБА_4, однак доказів про порушення його прав не подано.

Між тим, беручи участь у розгляді справи останній вказував, що він є власником квартири у цьому будинку, а, відповідно, співвласником допоміжних приміщень в ньому, до яких відноситься і сходова клітка.

Зазначені обставини судами не перевірені, правову підставу набуття ним права власності, якщо таке мало місце, не з'ясовано.

З огляду на викладене, допущені судами при розгляді справи порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179, 212 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, тому судові рішення не відповідають вимогам щодо законності й обґрунтованості. Таке відповідно до ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Зозулі А., що діє від імені Галицької районної адміністрації, задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 26 грудня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді:Т.Л. Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук