Справа №577/1799/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Громова Л. В.
Номер провадження 22-ц/788/1163/15 Суддя-доповідач - Кононенко О. Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Білецького О. М. , Шевченка В. А.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 05 травня 2015 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем має сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який повністю знаходиться на її утриманні. Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 14 травня 2009 року було визнано мирову угоду, відповідно до якої вона відмовилась від аліментів у зв'язку з передачею ОСОБА_3 права власності на 1/3 частини квартири по АДРЕСА_1 на ім'я сина ОСОБА_6. Проте, на даний час, син постійно хворіє, займається танцями, вона щомісячно сплачує внески до школи. У додаткових витратах на сина батько участі не приймає, тому просила стягнути з ОСОБА_3 додаткові витрати на сина ОСОБА_5 в розмірі 600 грн. щомісячно на її користь до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 05 травня 2015 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 200 гривень щомісяця, починаючи з 2 квітня 2015 року до досягнення ним повноліття.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на незаконність і необґрунтованість рішення суду, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити. При цьому зазначає, що суд першої інстанції помилково вважав додаткові витрати на дитину аліментами і безпідставно стягнув з нього витрати в розмірі 200 грн. щомісячно, які належними письмовими доказами не підтверджені.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, але в судове засідання не з'явились.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, вказаним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Згідно з ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17 листопада 2008 року шлюб між сторонами розірваний (а.с. 7).

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 6).

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 14 травня 2009 року визнано мирову угоду, згідно з якою за ОСОБА_7 (позивачем) визнано право власності на 2/3 частини квартири № 3 житлового буднику по АДРЕСА_1; за неповнолітнім ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано право власності на 1/3 частину квартири № 3 житлового буднику по АДРЕСА_1 в рахунок аліментів, у зв'язку з припиненням права на аліменти на його утримання ОСОБА_7 від ОСОБА_3 ОСОБА_7 відмовилась від стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_8 і зобов'язалась відкликати виконавчий лист про їх стягнення з державної виконавчої служби до 1 червня 2009 року (а.с. 2).

Відповідно до довідки про склад сім'ї від 29 січня 2015 року, ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований та проживає з матір'ю (а.с. 5).

Частково задовольняючи позов ОСОБА_4, місцевий суд виходив з того, що дитина сторін є учасником коллективу сучасного та естрадного танцю «Арт-Стайл», часто хворіє, що потребує додаткових витрат.

Проте, з таким висновком суду погодитись не можна з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до роз'яснень п. п. 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Згідно зі ст.ст. 10-11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, позивач не надала належних та допустимих доказів, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину та розмір фактично зазнаних або передбачуваних витрат.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Розмір додаткових витрат на дитину має бути підтверджений відповідними письмовими доказами. Наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг, витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо. При стягненні коштів на додаткові витрати, які мають бути понесені у майбутньому, необхідно надати суду розрахунок або обгрунтування необхідності майбутніх витрат.

Такі письмові докази в матеріалах справи відсутні.

Надаючи суду довідку про часті простудні захворювання дитини (а.с. 26), позивач не представила рекомендацій лікаря, виписки з історії хвороби дитини, доказів вартості ліків, інших доказів понесених чи необхідних витрат на його лікування.

Обґрунтовуючи позов тим, що син відвідує школу та займається танцями, позивач не надала належних доказів того, у якому розмірі у зв'язку з цим вона понесла додаткові витрати, зокрема, чеків, квитанцій, рахунків про оплату занять.

Довідка про те, що ОСОБА_6 є учасником колективу сучасного та естрадного танцю «Арт-Стайл» є неналежним доказом і не може бути прийнята до уваги апеляційним судом, оскільки вона не завірена належним чином. З виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що ОСОБА_9, яка видала довідку, є фізичною особою-підприємцем, проте інформація, яким саме видом підприємницької діяльності вона займається, в матеріалах справи відсутня (а.с. 28-29).

Крім того, зазначена у довідці сума витрат на навчання, пошиття костюмів, участь у різних конкурсах, в середньому 3485 грн. на рік, є приблизною. Проте, відповідно до вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув та безпідставно ухвалив рішення, яким стягнув з ОСОБА_3 додаткові витрати на утримання дитини.

За таких обставин, рішення суду підлягає скасуванню на підставі п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову позивачу у задоволенні позову.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України належить стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та на користь ОСОБА_3 121 грн. 80 коп. компенсації судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 05 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 121 грн. 80 коп. компенсації судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Рішення набрало законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -