Справа № 372/5220/14-ц
Провадження 4-с-36/15
ухвала

Іменем України

22 червня 2015 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Кравченка М.В.

при секретарі Радченко С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

Скаржниця звернулась до суду зі скаргою, в якій просила визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Приніпровського ВДВС Черкаського МУЮ ОСОБА_2, скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження та зобовязати старшого державного виконавця Приніпровського ВДВС Черкаського МУЮ ОСОБА_2 поновити та продовжити виконавче провадження та вжити заходів до виконання рішення суду, посилаючись на невиконання судового рішення про вчинення певних дій на її користь.

В судовому засіданні скаржниця свої вимоги підтримала, оскільки не виконано судове рішення про усунення дефектів меблів, боржник ухиляється від виконання рішення.

Державний виконавець та боржник в судове засідання не зявились втретє, причини неявки суду не повідомили, заяв, клопотань чи заперечень суду не надали.

Враховуючи, що повторна неявка інших осіб, що беруть участь у справі, унеможливлює вирішення скарги у визначені ч.1 ст.386 ЦПК України строки, суд вважав можливим проводити розгляд справи за наявного складу учасників та на підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши скаржника, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 02.07.2013 року було задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зобовязання вчинити певні дії, за яким ОСОБА_3 зобовязано протягом 14 днів з дня набрання рішенням законної сили усунути дефектні недоліки по встановленню кухонним меблів ОСОБА_1 27.08.2013 року Обухівським районним судом Київської області був виданий виконавчий лист за вказаним рішенням.

Примусове виконання судового рішення здійснювалось Придніпровським відділом державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, зокрема 10.09.2013 року було відкрито виконавче провадження, державним виконавцем направлялись боржникові вимоги, складались акти про невиконання рішення суду, постановами від 12.12.2013 року, 28.01.2014 року накладались штрафи за невиконання судового рішення, 06.03.2014 року державним виконавцем було направлено до Придніпровського РВ УМВС м.Черкаси подання про притягнення боржника до кримінальної відповідальності.

06 березня 2014 року старшим державним виконавцем Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_2 було винесено оскаржувану постанову, якою було закінчено виконавче провадження з мотивів невиконання судового рішення боржником на підставі п.11 ч.1 ст.49, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно п.11 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону.

Згідно ч.3 ст.75 цього ж Закону у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Оскаржувана постанова не містить належного вмотивування наявності обставин, визначених вказаними вище нормами законодавства, які можуть слугувати підставою для закінчення виконавчого провадження, зокрема не містить відомостей про неможливість виконання судового рішення без участі боржника. При цьому стягувач в судовому засіданні повідомила відомості про можливість усунення дефектних недоліків, допущених боржником при виготовленні меблів іншим виробником, що вона обговорювала із боржником.

Суд вважає, що враховуючи характер дій зобовязувального характеру, зокрема те, що допущені виробником меблів недоліки можуть бути усунуті іншим виробником, ремонтними майстернями, іншими кваліфікованими спеціалістами, в даному випадку судове рішення можливо виконати без участі боржника, тому достатніх підстав для закінчення виконавчого провадження за п.11 ч.1 ст.49, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець не мав.

Доводи державного виконавця про складність виконання, неконкретизованість способу виконання судового рішення не можуть слугувати підставою для закінчення виконавчого провадження і не підпадають під дію визначених у оскаржуваній постанові норм права.

Згідно ст.383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Оскаржуваною постановою порушуються права скаржника як стягувача у виконавчому провадженні, тому вони підлягають судовому захисту.

Згідно ч.1 ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Таким чином, невиконане фактично рішення суду підлягає виконанню повному обсязі, тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, виконавче провадження відновленню.

Поряд з тим, суд вважає необґрунтованими вимоги скарги щодо визнання бездіяльності державного виконавця неправомірною, оскільки факт такої бездіяльності обєктивно не підтверджується, державним виконавцем вживались заходи щодо виконання судового рішення, але в недостатній мірі, тому закриття виконавчого провадження слід визнати передчасним. Також суд вважає необґрунтованими вимоги про покладення обовязків на конкретного державного виконавця, оскільки виконавчі дії можуть проводитись іншим державним виконавцем відповідного підрозділу виконавчої служби.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що доводи скарги знайшли часткове підтвердження під час судового розгляду, тому скарга підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 383, 387 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_2 ВП № 39759522 від 06.03.2014 року про закінчення виконавчого провадження.

Зобовязати Придніпровський відділ державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції відновити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Обухівського районного суду Київської області № 2-1062/13 від 02.07.2013 року та вжити заходів щодо виконання судового рішення.

В задоволенні інших вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в пятиденний строк з дня винесення ухвали, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення ухвали з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя М.В.Кравченко