Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська
Справа № 209/1360/15-ц
Провадження № 2/209/946/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська у складі:

головуючого Гнєзділова В.Є.

при секретарі Бойко Н.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: реєстраційна служба Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровської області про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 третя особа: реєстраційна служба Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровської області про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 10 вересня 2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на Центральній Українській товарній біржі був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Під час вчинення зазначеного правочину обома сторонами повністю був виконаний. Перед укладанням та підписанням вказаного договору сторони були ознайомлені із його змістом та умовами, в тому числі, що договір, який вони уклали на товарній біржі, не потребує нотаріального посвідчення. У сторін не виникло сумнівів відносно законності оформлення договору на біржі та дійсності даного правочину. Протягом майже восьми років після укладання договору сторони його не оспорили. Маючи намір подальшої реалізації свого майна ОСОБА_3 звернувся до реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровської області, йому було відмовлено у державній реєстрації права власності, оскільки документи, подані для проведення державної реєстрації прав, не відповідають вимогам закону, а саме договір не посвідчений нотаріально. У звязку з тим, що у на момент укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна позивач не знав і не міг знати про обовязковість нотаріального посвідчення договору, а текст договору не містить вимоги щодо обовязкового нотаріального посвідчення угоди, він вважав правомірним набуттям ним права власності на придбане майно. Просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 10 вересня 2008 року на Центральній Українській товарній біржі, реєстраційний номер угоди купівлі-продажу 09/010.

Позивач, ОСОБА_3, у відкрите судове засідання не зявився, але надав суду заяву, згідно якої просить суд слухати справу у судовому засіданні без його присутності. Позов підтримав у повному обсязі. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів, згідно вимог ч.2 ст. 158 ЦПК України.

Відповідач, ОСОБА_2, в судове засідання не зявилася, про день слухання справи повідомлена належним чином, відповідно до ч.3 ст.76 ЦПК України шляхом вручення повістки під розписку відповідній житлово експлуатаційній організації. Відповідно до ч.3 ст. 76 ЦПК України шляхом вручення повістки під розписку відповідній житлово експлуатаційній організації про виклик відповідача вважається повідомленим про час та місце розгляду справи. Відповідач причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надійшло.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, реєстраційна служба Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно з вимогами ст.74-76, 77 ЦПК України, а саме за останнім місцезнаходженням. Заяв чи клопотань суду надано не було, є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень третьою особою відсутня, суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності.

Судом досліджені докази по справі:

· досліджені письмові докази по справі шляхом оголошення їх у судовому засіданні;

Вивчивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, зясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлені судом обставини та визначені до них правовідносини.

10 вересня 2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на Центральній Українській товарній біржі був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_3. Права та обовязки, під час вчинення зазначеного правочину, обома сторонами повністю були виконані. Перед укладанням та підписанням вказаного договору сторони були ознайомлені із його змістом та умовами, в тому числі, що договір, який вони уклали на товарній біржі, не потребує нотаріального посвідчення. У сторін не виникло сумнівів відносно законності оформлення договору на біржі та дійсності даного правочину. Протягом майже восьми років після укладання договору сторони його не оспорили. Маючи намір подальшої реалізації свого майна ОСОБА_3 звернувся до реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровської області, йому було відмовлено у державній реєстрації права власності, оскільки документи, подані для проведення державної реєстрації прав, не відповідають вимогам закону, а саме договір не посвідчений нотаріально. У звязку з тим, що на момент укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна позивач не знав і не міг знати про обовязковість нотаріального посвідчення договору, а текст договору не містить вимоги щодо обовязкового нотаріального посвідчення угоди, він вважав правомірним набуттям ним права власності на придбане майно.

Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів.

Згідно ст.45 ЦК України 1963 року, недодержання форми угоди, яку вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі.

Згідно ч.2 ст.47 ЦК України 1963 року, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Згідно ч.1 ст. 128 ЦК України 1963 року право власності (право оперативного керування) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачене законом чи договором.

Згідно ч. 2 ст. 219 ЦК України, суд може визнати правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню перешкоджала обставина, яка не залежить від її волі.

Згідно ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд має право визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про визнання угод недійсними» від 28 квітня 1978 року з подальшими змінами, з підстав недотримання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які згідно чинному законодавству підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу, зокрема при придбанні на біржових торгах, міни або дарування житлового будинку (квартири) або його (її) частини; Якщо така угода виконана повністю або частково однією із сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд на підставі ч.2 ст.220 ЦК України на вимогу сторони, яка виконала угоду, її правонаступників має право визнати угоду дійсною.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України, докази встановлюються на підставі...пояснень сторін, показань свідків, письмових доказів...

Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно вивчених судом матеріалів справи, зясованих обставин справи, які досліджені доказами, суд прийшов до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: реєстраційна служба Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровської області про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним в звязку з тим, що як встановлено у судовому засіданні, договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_4 було укладено 10 вересня 2008року між позивачем ОСОБА_4 та відповідачем по справі та виконано, як сторонами даного договору, усі вимоги ст.655 ЦК України. На момент укладення договору позивачу не було відомо, що даний договір підлягає нотаріальному посвідченню. Позивач виявив бажання вільно реалізовувати своє право розпоряджатися своєю власністю, однак у звязку з тим, що договір купівлі продажу належної йому квартири не відповідає чинному законодавству, оскільки він не був посвідчений нотаріально, позивач не може продати, подарувати чи по іншому розпорядитися належним йому нерухомим майном без визнання договору дійсним. Є необхідність визнання договору дійсним. Є підстави для задоволення позову.

Встановлені судом факти і обставини справи підтверджуються:

· договором купівлі-продажу нерухомого майна /а.с.5/,згідно якого підтверджується укладення 10 вересня 2008 року договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_4 між ОСОБА_5 та ОСОБА_4;

· копією технічного паспорту квартири /а.с.6-7/, згідно якого підтверджується технічна характеристика квартири за адресою: АДРЕСА_4;

· копією договору дарування, витягом з Державного реєстру правочинів /а.с.9,10/, згідно яких підтверджується правомірність набуття права власності продавцем ОСОБА_2;

· копією паспорту ОСОБА_1 /а.с.11/, згідно якого посвідчується особа позивача, його місце реєстрації;

· копією паспорту відповідача ОСОБА_2 /а.с.12/, згідно якого посвідчується особа відповідача.

·

На підставі ст. 25, 45, ч.2 ст.47, 128 ЦК України 1963р., ст. 219, ч.2 ст.220, 638,655 ЦК України, п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про визнання угод недійсними» від 28 квітня 1978 року, керуючись ст. 8, 10, 57, 59, 60, ч.2 ст.158, ч.4 ст.174, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов, ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: реєстраційна служба Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровської області про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_5, загальною площею 58,7 кв.м, житловою площею 29,2 кв.м, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 10 вересня 2008 року на Центральній Українській товарній біржі, реєстраційний номер угоди купівлі-продажу 09/010 дійсним.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Суддя

Дніпровського районного суду

м. Дніпродзержинська В.Є. Гнєзділов