У х в а л а

іменем україни

17 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Колодійчука В.М., Кафідової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом; за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту прийняття спадщин та визнання права власності на 1/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання спадковим майном, встановлення факту прийняття 1/3 спадкового майна, визнання права власності на 1/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями, в порядку спадкування за законом, після смерті батька ОСОБА_7, визнання за ним права власності на інше майно, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Волинської області від 24 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, у якому просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_7, після смерті якого залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Вказувала, що спадщину прийняла з братом ОСОБА_5, так як проживали в спадковому будинку.

У листопаді 2014 року ОСОБА_6 звернувся суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, у якому просив встановити факт прийняття спадщини та визнати за ним право власності на 1/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

У грудні 2014 року ОСОБА_5 пред'явив зустрічний позов до ОСОБА_4, ОСОБА_6, у якому просив суд визнати спадковим майном спірний житловий будинок, літню кухню, огорожу, колодязь, встановити факт прийняття ним 1/3 частини спадкового майна, визнати право власності на 1/3 частини вищезазначеного житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом, визнати за ним право власності на веранду, прибудову, сарай, вбиральню, сарай, погріб, як збудовані ним особисто.

Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 08 грудня 2014 року первинний позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано ОСОБА_4 власником 1/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом. У решті позовних вимог відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_6 задоволено. Встановлено факт прийняття спадщини та визнано за ним право власності на 1/3 частини даного житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом.

Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено частково. Встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_5 та визнано за ним право власності на 1/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. У решті позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 24 лютого 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовів відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення районного суду та відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, апеляційний суд, на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що доказів того, що спірний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами належав померлому ОСОБА_7 не надано, у зв'язку з чим відсутні підстави для визнання права власності на нього за сторонами у справі.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Волинської області від 24 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Колодійчук

О.В. Кафідова

І.М. Фаловська