Справа №576/882/15 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1250/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Білецького О. М.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Лузан Л. В.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 19 травня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4

про стягнення аліментів на дітей,

в с т а н о в и л а :

Посилаючись на те, що чоловік ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання малолітніх дочки та сина, ОСОБА_3 просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти в розмірі 700 грн. щомісячно на кожну дитину до їх повноліття.

Також просила стягнути з ОСОБА_4 950 грн. витрат на правову допомогу.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 19 травня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі по 450 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з 24 квітня 2015 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

Рішення суду допущено до негайного виконання в межах місячного платежу.

У стягненні витрат на правову допомогу відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповноту зясування обставин, невідповідність висновків фактичним обставинам і порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати це рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути на її користь 950 грн. вказаних витрат.

Вважає, що суд безпідставно відмовив їй у стягненні витрат на правову допомогу, оскільки такі послуги їй на підставі договору надавав адвокат ОСОБА_7, а оформлення розпискою факту оплати не забороняється.

У частині стягнення аліментів рішення суду не оскаржується.

Сторони та їх представники належним чином повідомлені, однак у судове засідання не зявились.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмову у стягненні понесених ОСОБА_3 витрат на правову допомогу суд першої інстанції мотивував тим, що всупереч вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України позивач та її представник не надали належних доказів на підтвердження цих витрат, оскільки вважав, що розписка про отримання коштів таким документом не являється, крім того позовна заява має невеликий обєм, а судові засідання по справі тривали менше години.

Однак такі висновки місцевого суду не відповідають фактичним обставинам і ґрунтуються на неправильному застосуванні та порушенні норм матеріального і процесуального права.

Так, з позовної заяви вбачається, що крім вимог про стягнення аліментів ОСОБА_3 просила стягнути і 250 грн. понесених витрат на правову допомогу (а.с.1).

До позову нею було додано екземпляр договору від 21 квітня 2015 року №30/ц про правову допомогу з адвокатом ОСОБА_7, розписку даного адвоката від 21 квітня 2015 року про отримання від клієнта 250 грн. за цим договором, а також копію посвідчення адвоката (а.с.8, 9, 10).

Колегія суддів вважає, що для співбесіди із замовником і складання даної позовної заяви адвокату було достатньо 30 хвилин.

Зазначений адвокат в якості представника позивача на підставі нового договору від 15 травня 2015 року №37/ц, брав участь у судових засіданнях місцевого суду 18 та 19 травня 2015 року, загальною тривалістю 1 год. 13 хв., за що згідно з його розпискою отримав 700 грн. оплати. Вказані документи також були наявними у справі на час ухвалення рішення судом (а.с.17, 19-20, 28-29).

ОСОБА_7 здійснює адвокатську діяльність відповідно до Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №406, виданого на підставі рішення ради адвокатів Сумської області від 22 січня 2014 року №1, та зареєстрований у Єдиному реєстрі адвокатів України (а.с.18, 48).

Відповідно до п.1 ч.3 ст.79, ч.1,2 ст.84 ЦПК України витрати на правову допомогу адвоката належать до витрат, повязаних з розглядом справи. Ці витрати несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» розмір мінімальної заробітної плати з січня 2015 року встановлено 1218 грн.

Тобто, у випадку повного задоволення позову розмір відшкодування оплати за годину роботи адвоката повинен становити не більше 487 грн. 20 коп. (1218 грн. х 40%).

Усупереч встановленому факту участі адвоката ОСОБА_7 по наданню в суді першої інстанції оплатної правової допомоги позивачці та частково на 64,3 % (900 грн. х 100% : 1400 грн.) задовольнивши її позовні вимоги, при відмові у відшкодуванні витрат на правову допомогу суд не послався на жодні імперативні норми, які б визначали порядок оформлення та фіксування розрахунків громадян з адвокатами за надання такої правової допомоги у цивільних справах.

Закон України «Про адвокатуру», Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», Податковий кодекс України чи підзаконні нормативні акти таких приписів також не містять.

Тому колегія суддів вважає вищенаведені розписки достатніми і належними доказами оплати правової допомоги.

За таких порушень рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в оскаржуваній частині з ухваленням нового рішення про часткове стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на правову допомогу.

Враховуючи ступінь задоволення позову, загальний обсяг наданої правової допомоги, рівень складності справи, максимально можливий розмір відшкодування вказаних витрат 537 грн. 78 коп. (1 год. 43 хв. х 487,20 грн. х 64,3%), та виходячи з принципів розумності виваженості і справедливості, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 слід відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України частково відшкодувати ці понесені витрати в розмірі 500 грн.

Керуючись ст.ст.88, 303, п.2 ч.1 ст.307, п.3, 4 ч.1 ст.309, ст.ст.314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 19 травня 2015 року в частині вирішення вимог ОСОБА_3 про стягнення витрат на правову допомогу скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 500 грн. витрат на правову допомогу.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -