Справа № 444/328/15 Головуючий у 1 інстанції: Ясиновський Р.Б.
Провадження № 22-ц/783/3714/15 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Бермеса І.В., Мусіної Т.Г.,

за участі секретаря: Щербая В.П.

з участю: ОСОБА_2 та його представника Кость Я.Р., представників ТзОВ «Ако Індастріс» ОСОБА_4 та ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 27 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "АКО Індастріс" про визнання незаконним звільнення ОСОБА_2 з посади директора з виробництва у ТзОВ "АКО Індастріс", визнання недійсним та скасування запису в трудовій книжці про звільнення ОСОБА_2 за №7, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИЛА:

13 лютого 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом у якому із врахуванням уточнених вимог просив:

визнати незаконним його звільнення з посади директора з виробництва у ТзОВ «АКО Індастріс»;

визнати незаконним та скасувати запис в трудовій книжці про його звільнення за №7 «звільнено у зв'язку зі скороченням штату працівників п.1 ст.40 КЗпП України, підстава наказ №71-АІв від 27 листопада 2014 року;

поновити його на посаді директора з виробництва ТзОВ «АКО Індастріс»;

стягнути з ТзОВ «АКО Індастріс» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу (а.с.1-3;106-106).

Оскаржуваним рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 27 березня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі посилається на те, що наказ від 27 листопада 2014 року №71-АІв, за яким було скорочену штатну одиницю - директор з виробництва не є наказом про його звільнення, а лише наказом про скорочення посади. Відтак, наказ про звільнення його з посади, як такий, не видавався, що є порушенням ст.47 КЗпП України.

Скорочення штату працівників фактично як такого не було, функції директора виконує інша особа, яку підшукало агентство в січні 2015 року.

Просить рішення Жовківського районного суду Львівської області від 27 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та його представника Кость Я.Р. на підтримання апеляційної скарги, представників ТзОВ «АКО Індастріс» ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно ч.2 ст.40 КЗпП України звільнення з цих підстав допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою на іншу роботу.

За умовами ст.49-2 цього Кодексу про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Пленум Верховного Суду України у п.19 своєї постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року №9 роз'яснив, що розглядаючи трудовий спір, пов'язаний зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП України, суд мав з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема: ліквідація, реорганізація, або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників; чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють звільнення працівника; які є докази щодо змін в організації виробництва і праці; про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації; чи не користувався звільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне звільнення.

Як вірно установлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_2 працював на посаді директора з виробництва у ТзОВ «АКО Індастріс».

27 листопада 2014 року директором ТзОВ «АКО Індастріс» ОСОБА_5 видано наказ №71-АІв, за яким:

здійснено скорочення штатної одиниці - директора з виробництва;

зобов'язано менеджера з персоналу про наступне вивільнення 01 лютого 2014 року попередити директора з виробництва ОСОБА_2;

менеджеру з персоналу запропонувати працівникові, що підпадає під скорочення, переведення за його згодою на вакантну посаду. У разі відмови від переведення або браку вільних посад підготувати документи для скорочення відповідних працівників та звільнення їх за п.1 ст.40 КЗпП України;

виконання обов'язків директора з виробництва покладено на директора Товариства.

Із даним наказом було ознайомлено ОСОБА_2, про що свідчить його особистий підпис на цьому наказі (а.с.5).

Також 27 листопада 2014 року ОСОБА_2 особисто вручено повідомлення №2-27/11-2014 року про скорочення наступного змісту:

у зв'язку зі скороченням штату працівників ТзОВ «АКО Індастріс» (наказ від 27-11-2014р.№71-АІв) попереджаємо Вас про наступне звільнення за п.1ч.1 ст.40 КЗпП України, яке відбудеться після закінчення двох місяців з дня вручення цього повідомлення, а саме 01 лютого 2014 року.

Після закінчення 2-х місячного терміну з моменту одержання цього персонального попередження, Ви підлягаєте звільненню з роботи по п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України з дотриманням вимог законодавства України, наданням пільг та компенсацій згідно з Законом, зокрема вихідної допомоги у розмірі не менше середнього місячного заробітку (а.с.7).

Таким чином, у даному наказі визначено строк з настанням якого ОСОБА_2 буде звільнений із займаної посади.

Наказом №05-АІв від 01 лютого 2015 року директором ТзОВ «АКО Індастріс» ОСОБА_5 затверджено новий штатний розпис Товариства, у якому відсутня посада директора з виробництва (а.с.26-27).

Довідкою ТзОВ АКО Індастріс» від 12 березня 2015 року стверджується, що у період з 27 листопада 2014 року по 01 лютого 2015 року будь-яких вакансій, які могли бути запропоновані ОСОБА_2 не було (а.с.28).

У повідомленні №2-27/11-2014 від 27 листопада 2014 року про скорочення ОСОБА_2 попереджено про наступне звільнення з 01 лютого 2014 року.

Відтак, у трудову книжку позивача ОСОБА_2 01 лютого 2014 року було зроблено запис про звільнення з дати вказаної в повідомленні №2-27/11-2014 від 27 листопада 2014року, а саме - з 01 лютого 2015 року.

Як пояснив в суді апеляційної інстанції директор ТзОВ «АКО Індастріс» ОСОБА_5, підставою для скорочення посади директора з виробництва було те, що особа яка займала дану посаду - ОСОБА_2 не виконувала належним чином своїх посадових обов'язків. Зокрема, останній неодноразово був відсутній на робочому місці без поважних причин. При наявності статусу першого заступника, ОСОБА_2 не належним чином координував виробничі підрозділи, не контролював виконання заходів щодо поліпшення організації виробництва, дотримання технологічної дисципліни в результаті чого, 10 березня 2014 року сталася загибель працівника підприємства ОСОБА_6 Працівники вибірково викликалися директором виробництва на роботу у вихідний день без відповідних на те наказів.

З урахуванням зазначених обставин, ним, в межах наданих Статутом повноважень, 27 листопада 2014 року було прийнято рішення про зміну в організації виробництва та праці та покладення обов'язків першого заступника на нього, оскільки саме він несе персональну відповідальність перед власниками за належну організацію роботи на підприємстві.

Системний аналіз зазначених доказів в їх сукупності дає підстави для висновку про те, що станом на 27 листопада 2014 року у ТзОВ «АКО Індастріс» дійсно мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема було скорочено посаду заступника директора з виробництва з покладенням обов'язків виконання цих функцій на директора Товариства.

Наказ №71-АІв від 27 листопада 2014 винесено директором ТзОВ «АКО Індастріс» в межах наданих Статутом повноважень. Іншої роботи, яка могла бути запропонована ОСОБА_2 у період з 27.11.2014 року по 01.02.2015 року у ТзОВ «АКО Індастріс» не було.

З урахуванням зазначених обставин, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги про те, що скорочення працівників фактично як такого не було, а функції директора з виробництва виконує інша особа спростовуються штатним розписом ТзОВ «АКО Індастріс» від 01 лютого 2015 року, за яким посада директора з виробництва відсутня.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 27 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Бермес І.В.

Мусіна Т.Г.