У х в а л а

іменем україни

27 травня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Гримич М.К., Колодійчука В.М.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю «Кінолюкс», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Лакі Люкс», про стягнення кредитної заборгованості за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 18 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі ‒ ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до умов кредитного договору від 22 листопада 2011 року товариство з обмеженою відповідальністю «Лакі Люкс» (далі ‒ ТОВ «Лакі Люкс») отримало кредитні кошти у розмірі 6 171 698 грн. 24 коп. На забезпечення виконання умов цього договору банк того ж дня уклав договори поруки: з товариством з обмеженою відповідальністю «Кінолюкс» (далі ‒ ТОВ «Кінолюкс») та з ОСОБА_3 У результаті неналежного виконання умов кредитного договору утворилася заборгованість, яку позичальник та його поручителі, незважаючи на вимоги, не погасили.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 6 467 275 грн. 28 коп.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 18 грудня 2014 року, у задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк» просить скасувати судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, й ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач пропустив шестимісячний строк звернення до поручителів із позовом про стягнення кредитної заборгованості, а також без згоди поручителів було збільшено обсяг їх відповідальності.

Апеляційний суд погодився із мотивами та висновками районного суду, пославшись при цьому також на те, що хоча банк і надіслав поручителям вимоги 26 травня 2014 року, а позов до суду подав у липні 2014 року, проте позичальник припинив сплачувати кредиту у червні 2013 року і з цього часу слід обчислювати шість місяців, а, крім того, умови кредитного договору були змінені без згоди поручителів, у результаті чого збільшився обсяг їх відповідальності.

Проте з такими висновками судів погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону судове рішення апеляційної інстанції не відповідає.

Судами встановлено, що 22 листопада 2011 року ТОВ «Лакі Люкс» уклало із ПАТ «Укрсоцбанк» кредитний договір, відповідно до умов якого отримало кредитні кошти у розмірі 6 171 698 грн. 24 коп.

На забезпечення умов цього договору банк того ж дня уклав із ТОВ «Кінолюкс» та з ОСОБА_3 окремі договори поруки.

Пред'являючи позов, ПАТ «Укрсоцбанк» посилалось на те, що у результаті неналежного виконання умов кредитного договору утворилася заборгованість, яку позичальник та його поручителі, незважаючи на вимоги, не погасили.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

Висновок апеляційного суду про те, що позивач та позичальник, ТОВ «ЛакіЛюкс», без згоди поручителів внесли зміни до основного договору, чим підвищили обсяг їх відповідальності, є передчасним.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що припинення поруки в разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, унаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується.

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року № 6-112цс12 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Підпунктом 2.3.12.3.3 кредитного договору встановлено, що розмір процентної ставки за кредитом переглядається щорічно, за умови письмового повідомлення позичальника та поручителів не пізніше як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова процентна ставка, без укладення відповідного договору про внесення змін до цього договору.

Договором від 29 липня 2013 року про внесення змін до кредитного договору не встановлено нового розміру процентної ставки за кредитом, а обмежено зміну максимально можливого розміру такої ставки до 27 % річних.

Суд апеляційної інстанції у порушення ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України зазначеному належної правової оцінки не дав, не встановив, чи змінював банк без згоди поручителів зазначену відсоткову ставку та не вказав у чому саме полягає збільшення обсягу відповідальності поручителів. Отже висновок апеляційного суду про припинення дії договорів поруки на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України обґрунтовані на припущеннях, що заборонено ч. 4 ст. 60 ЦПК України.

За таких обставин ухвалене у справі судове рішення апеляційного суду не може вважатись законним та обґрунтованим, тому відповідно до ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 18 грудня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: М.К. Гримич

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська