Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1,

суддів Григоренка М.П., Максимчук З.М.,

секретар судового засідання Пиляй І С.,

з участю представника ПАТ «Дельта Банк» - ОСОБА_2,

позивача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» та ОСОБА_3 на рішення Рівненського міського суду від 05 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення коштів за договором банківського вкладу,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду від 05 травня 2015 року вказаний позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_3 грошовий вклад за укладеним договором банківського вкладу № 004-17522-100614 від 10 червня 2014 року в сумі 150 000 грн., із врахуванням трьох процентів річних від суми невиплаченого грошового вкладу - 1047, 94 грн. та із врахуванням індексу інфляції в сумі 17 730 грн. А всього стягнуто 168 777 грн. 94 коп.. У задоволенні позовних вимог про стягнення 25,5 % річних на депозит понад строку дії договору до початку введення Тимчасової адміністрації у розмірі 8907, 53 грн. та про стягнення 3% пені в сумі 1047, 94 грн. відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3 оскаржили його в апеляційному порядку.

В поданій апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального права в частині задоволення позовних вимог. Пояснює, що відповідно до укладеного з позивачем договору банківського вкладу (депозиту) кошти були розміщені на відкритому на імя ОСОБА_3 депозитному рахунку, і на них Банком здійснювалось щомісячне нарахування відсотків. Зазначає, що місцевим судом не враховано того, що

Банком було повністю виконано умови договору вкладу: кошти були зараховані на депозит, протягом всього терміну дії нараховувались та виплачувались відсотки, що підтверджується виписками з особового рахунку позивача, а по закінченню строку вкладу його сума була повернута позивачу на його поточний рахунок, що не заперечується і самим позивачем. Доводить, що підстави для задоволення позову про повернення банківського вкладу відсутні, оскільки кошти перебувають у власності позивача на його рахунку, а не у власності Банку, і таким чином стягнення коштів оскаржуваним рішенням призведе до

_______________________________________________________________________________________________________________

Справа № 569/1097/15-ц Головуючий у 1 інстанції Кучина Н.Г.

Провадження № 22-ц 787/1158/2015 Доповідач Ковальчук Н.М.

подвійного стягнення вже власних коштів Банку. Вказує, що окремою підставою для відмови в позові є факт запровадження у ПАТ «Дельта Банк» Тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, під час дії якої задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку не здійснюється відповідно до п. 1 ч.5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Покликаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові в повному обсязі.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 вважає безпідставною відмову суду першої інстанції у задоволенні його вимог про стягнення 25,5 % на суму вкладу понад строк дії договору в сумі 8 907,53 грн.. Посилається на ч. 5 ст. 1061 ЦК України як на підставу нарахування відсотків на банківський депозит з дня, наступного за днем зарахування вкладу в банк по день його фактичного повернення вкладнику. Доводить, що виплата відсотків за вкладом передбачена також і Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Вказує на порушення судом процесуальних норм у звязку із затягуванням розгляду справи та неодноразового безпідставного відкладення її слухання. З наведених підстав просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 25,5 % річних на суму внеску понад строк дії договору в до початку введення Тимчасової адміністрації у розмірі 8 907,53 грн. та 3% пені в сумі 1 047,94 грн. і ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, беручи до уваги пояснення учасників процесу, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ПАТ «Дельта Банк» підлягає відхиленню, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід задовольнити.

Ухвалюючи рішення задоволення позову в частині повернення депозитних коштів з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три процента річних від простроченої суми, суд першої інстанції виходив із того, що ПАТ «Дельта Банк» порушив свої грошові зобов'язання щодо фактичного повернення вкладнику коштів.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Відмовляючи у стягненні з банку на користь позивача 25,5 % річних на суму вкладу та 3% пені суд першої інстанції зазначив, що відповідно до умов п.п. 1.3, 1.6, 1.9 договору банківського вкладу від 10.06.2014 р. відсотки нараховуються на період залучення вкладу на рахунок, тобто до 7 грудня 2014 року.

З даним висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, виходячи із слідуючого.

Судом встановлено, що 10 червня 2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір № 004-17522-100614 банківського вкладу (депозиту) «8 років разом» у гривнях, за умовами якого депозитні кошти в сумі 150 000,00 гривень під 25,5% річних терміном по 07 грудня 2014 року були розміщені Банком на відкритому на імя позивача вкладному (депозитному) рахунку №4323 (а.с. 4).

Відповідно до умов договору банківського вкладу, відповідач здійснював щомісячну виплату нарахованих клієнту відсотків на поточний рахунок № 0435 а саме: 01.07.2014 року - 2095,89 грн., 31.07.2014 року - 3248,63 грн., 01.09.2014 року - 2777,05 грн., 01.10.2014 року - 2672,27 грн., 03.11.2014 року -2761,22 грн., 01.12.2014 року-2672,27 грн..

Строк дії договору завершився 07 грудня 2014 року.

Відповідно до п. 1.10 договору, вклад виплачується по закінченню строку розміщення вкладу зазначеного в п. 1.3. договору шляхом зарахування на поточний рахунок.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

За ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Судом достовірно встановлено, що по закінченню строку дії договору, позивач звернувся до банку із заявою про повернення банківського вкладу та сплати процентів, чим засвідчив свій намір припинити дію договору. Виходячи з умов договору та вимог законодавства банк був зобов'язаний повернути ОСОБА_3 на його вимогу депозитні кошти з процентами.

Спірні відносини між сторонами виникли у звязку з фактичною відмовою Банку повернути депозитні кошти при зверненні вкладника до філії Банку 03 грудня 2014 року, що підтверджується відповіддю банку, викладену в листі № 05-2667095 від 10.12.2014 року.

Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Таким чином проценти на банківський вклад позивача повинні бути нараховані від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк по день фактичного їх повернення вкладникові.

Заперечення відповідача на позов та доводи апеляційної скарги ПАТ «Дельта Банк» про те, що сума депозиту перерахована на рахунок позивача, а отже банком виконані умови щодо повернення вкладу, є безпідставними, оскільки після перерахування коштів на рахунок вкладника останній з вини банку не може скористатись спірними коштами.

За таких обставин колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що з банку на користь позивача необхідно стягнути 25,5 % на банківський вклад за прострочений строк до запровадження Тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» і призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а також 3 % пені за прострочення виконання зобов'язань.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, висловленої в постановах від 28 січня 2015 року(справа № 6-247 цс 14) та від 25 грудня 2013 року(справа № 6-140 цс 13).

Доводи апеляційної скарги ПАТ «Дельта Банк» не підтверджені належними доказами. За змістом ст.526,1058 ЦК України зобов»язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу(депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитись їм на свій розсуд. Доводи відповідача про повернення вкладу позивачу спростовуються встановленими в суді обставинами, а саме: доведено, що банком перераховано вклад на поточний банківський рахунок ОСОБА_3, однак банк не надав йому можливості забрати ці кошти з поточного банківського рахунку.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в частині відмови у стягнення з банку на користь нарахування відсотків на банківський вклад після закінчення строку дії договору до запровадження тимчасової адміністрації, а також стягнення 3% пені підлягає скасуванню із задоволенням нового рішення про задоволення цих вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду від 05 травня 2015 року в частині відмови у стягнення на користь ОСОБА_3 відсотків на депозит та три відсотки пені скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь ОСОБА_3 8 907(вісім тисяч дев»ятсот сім) гривень 53 копійки відсоткової ставки на суму вкладу та 1 046(одну тисячу сорок сім)гривень 94 копійки 3%пені за несвоєчасне виконання грошового зобов»язання.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий суддя Ковальчук Н.М.

Судді : Максимчук З.М.

ОСОБА_4