АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2311/15 Справа № 206/6130/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Рудь В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року м. Дніпропетровськ колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Ткаченко І.Ю., Повєткіна В.В.

при секретарі: Левцунову І.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 29 грудня 2014 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи Публічне акціонерне товариство «Дніпрогаз», Головне управління державної служби надзвичайних ситуацій України у Дніпропетровській області, Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю в Дніпропетровській області, про усунення перешкод, -

В с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулася з позовом, який уточнювала в ході розгляду справи, до ОСОБА_3, треті особи Публічне акціонерне товариство «Дніпрогаз», Головне управління державної служби надзвичайних ситуацій України у Дніпропетровській області, Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю в Дніпропетровській області, про усунення перешкод(а.с.2-4, 44-47, 85-88).

Позивачка зазначала, що вона та відповідач є співвласниками домоволодіння №105 по вул.Новаторській в м.Дніпропетровську.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.11.2005 року, виданого Восьмою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, їй належить 71/100 частини зазначеного домоволодіння, ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 2004 року належить - 29/100 частин домоволодіння.

В домоволодінні їй належить: в житловому будинку А-1: приміщення 1-5/9,0 кв.м та 1-4/5,8 кв.м, житлова прибудова А1-1, загальною площею 27,6 кв.м., прибудова а2-1; надвірні будівлі: літня кухня - Б, сарай - Ж, навіси -Р, Н, С, сарай Л, погріб з шийкою К; ОСОБА_3 належить: частина житлового приміщення А-1 з приміщеннями 2-2, 2-3, прибудова а1-1, сарай З та Г, убиральня - Д.

Раніше належна їй частина домоволодіння належала її бабці ОСОБА_4, яка 21 лютого 1998 року приватизувала належну їй частину земельної ділянки площею 0,0518га із цього часу стала її власницею.

Після смерті ОСОБА_4, яка померла 12.05.2005 року, вона успадкувала зазначену частину домоволодіння та земельну ділянку за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Новаторська, №105.

При газифікації у 1984 році належної ОСОБА_4 частини будинку, остання замовила проект газифікації за свій рахунок. Друга половина будинку, де на теперішній час проживає відповідач, належала іншому власнику, який пізніше в 1993 році також провів газ на свою частину будинку. Але підключення було проведено не з вулиці від магістральної газової труби, а від труби, яка проходить по земельній ділянці, що в даний час знаходиться у її власності та на її частині будинку.

Ставши у 2006 році власницею частини домоволодіння та земельної ділянки, вона, ОСОБА_2, не може нормально використовувати свою земельну ділянку, оскільки газова труба відповідача проходить через її домогосподарство до його частини будинку на протязі 3,5м, чим створює для неї незручності як в користуванні земельною ділянкою, так і неможливість використовувати її у повному обсязі.

На теперішній час вона бажає перепланувати належну їй частину будинку та земельну ділянку, перенести газову трубу, а газова труба відповідача буде їй в цьому перепоною.

Згідно проектної документації, газифікації підлягає тільки його частина житлового будинку. Відповідач же самовільно провів газ до сараю «Г». Зазначена газова труба знаходиться на малій відстані від стіни її будинку та проходить перед її вікном, закриваючи його частину, а далі йде у сарай «Г», де знаходяться паливно-мастильні матеріали, що створює вибухонебезпечну ситуацію.

20 листопада 2009 року рішенням виконкому Самарського району м.Дніпропетровська ОСОБА_3 зобов'язано знести сарай «Г», чого зроблено не було. Тому вона бажає, щоб судом було ухвалено рішення про демонтаж зазначеної газової труби, яка йде від його частини житлового будинку до сараю «Г».

Окрім того, димар в частині будинку відповідача знаходиться у незадовільному стані на відстані 20 см від вікна її житлової кімнати і закриває його частину. Під час опадів всі бризки та вода попадають у вікно, забруднюючи його, газові відходи потрапляють у її квартиру, що робить неможливим користування вікном. Тому вона бажає, щоб димар відповідача був перенесений на другу його частину будинку. Вона неодноразово просила відповідача переустановити його газову трубу, димар, він обіцяв це зробити протягом тривалого часу, але в 2012 році заявив, що робити цього не буде. У зв'язку з тим, що про своє порушене право їй стало відомо наприкінці 2012 року, тому перебіг строку позовної давності почався з кінця 2012 року.

03 жовтня 2014 року ОСОБА_2 уточнила позов, в якості третіх осіб зазначила Головне управління державної служби надзвичайних ситуацій України у Дніпропетровській області, Інспекцію Державного архітектурно-будівельного контролю в Дніпропетровській області, та в обгрунтування вимог додатково зазначила, що димар, висота якого дуже мала, в частині будинку відповідача у незадовільному стані та знаходиться на відстані 40см від вікна її житлової кімнати і закриває його частину, а зливна труба накопичувального казана системи опалювання відповідача виходить зі стіни прибудови і проходить між його димарем і стіною її житлової кімнати на відстані 10см(а.с.44-47).

В уточненій позовній заяві в редакції від 08 грудня 2014 року ОСОБА_2, пославшись на викладені в позовних заявах обставини та зазначивши, що димар, який розташований на частині житлового будинку відповідача та який був добудований до прибудови а-1-1 у 1993 році, не відповідає технічній та проектній документації, просила:

зобов'язати ОСОБА_3 переустановити та демонтувати його газову трубу, яка проходить по її земельній ділянці по вул.Новаторська, №105/1 та зобов'язати останнього зробити окреме підключення до магістральної труби зі своєї земельної ділянки вул.Новаторська, №105/2;

демонтувати газову трубу, яка проходить по земельній ділянці відповідача від належної йому частини будинку до сараю «Г»;

перенести його димар у відповідності до техдокументації;

перенести зливну трубу накопичувального казана системи опалювання частини будинку ОСОБА_3 на другу його частину будинку;

встановити, що газова труба, яка йде від магістральної труби по її земельній ділянці і далі у її частину будинку, в літню кухню «Б» є її власністю, та стягнути судові витрати(а.с.85-88, т.1).

Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 29 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені витрати на правову допомогу у розмірі 2500 грн.(а.с.192-195).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права(а.с.202-207).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За положеннями ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.15 ЦПК України в порядку цивільного судочинства підлягають захисту порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

За положеннями ст.16 ЦК України, яка передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів, під способами захисту суб'єктивних цивільних прав є закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення(визнання) порушених(оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Згідно ст.ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обовязків власник зобовязаний додержуватися моральних засад суспільства.

За правилами ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 91 ЗК України встановлено, що власники землі повинні дотримуватися правил добросусідства.

Згідно зі ст.103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільовою призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них.

Статтею 152 ЗК України передбачені способи захисту прав на земельні ділянки та визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

В п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні позову, суд виходив із необгрунтованості та недоведеності заявлених вимог.

Однак такі висновки суду не можна визнати обгрунтованими з огляду на наступне.

По справі встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.11.2005 року, виданого Восьмою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно та даних технічного паспорту на садибний(індивідуальний) житловий будинок, складеного станом на 12.11.2010 року, ОСОБА_2 належить 71/100 частини домоволодіння №105 по вул.Новаторській в м.Дніпропетровську, а саме: в житловому будинку А-1: приміщення 1-5/9,0 кв.м та 1-4/5,8 кв.м, житлова прибудова А1-1, а1-1, загальною площею 27,6 кв.м.; надвірні будівлі: літня кухня - Б, сарай - Ж, навіси - Р, Н, С, погріб з шийкою ОСОБА_5 а-1, прибудова а2 - 1, сарай Л - підлягають введенню в експлуатацію(а.с.5-8,10,96,97,127, т.1).

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого Дніпропетровським міським управлінням земельних ресурсів 07 серпня 2006 року, ОСОБА_2, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 листопада 2005 року № 2-4390, є власником земельної ділянки площею 0,0518 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Самарського району м.Дніпропетровська, вул.Новаторська, буд.105. Цільове призначення земельної ділянки обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд(а.с.11, 102, т.1).

На підставі договору дарування ВВС №377778, реєстр №335, 15.04.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно та даних технічного паспорту на садибний(індивідуальний) житловий будинок, виготовленого станом на квітень 2004 року, ОСОБА_3 належить - 29/100 частин домоволодіння №105 по вул.Новаторській в м.Дніпропетровську(а.с.111-114, т.1; а.с.66-67, т.2).

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого начальником управління Держкомзему у м.Дніпропетровську 30 липня 2009 року, ОСОБА_3, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі рішення сесії Дніпропетровської міської ради від 24.12.2008 року, є власником земельної ділянки площею 0,0490 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Самарського району м.Дніпропетровська, вул.Новаторська, буд.105. Цільове призначення земельної ділянки обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд(а.с.115, т.1).

Таким чином, наведені обставини свідчать, що земельні ділянки по вул.Новаторська №105 у м.Дніпропетровську, власниками яких є: ОСОБА_2 - 0,0518 га; ОСОБА_3 - 0,0490 га, є суміжними.

Із змісту позовних заяв вбачається, що ОСОБА_2, посилаючись на порушення ОСОБА_3 її прав як власника 71/100 частини домомолодіння та земельної ділянки №105 по вул.Новаторська в м.Дніпропетровську, просила захистити його зазначеним у позовній заяві в редакції від 08 грудня 2014 року способом, у тому числі зобов'язати ОСОБА_3 переустановити та демонтувати його газову трубу, яка проходить по її земельній ділянці по вул.Новаторська, №105/1 та зобов'язати останнього зробити окреме підключення до магістральної труби зі своєї земельної ділянки вул.Новаторська, №105/2(а.с.85-88, т.1).

Як видно із справи, газова труба до частини домоволодіння, власником якого є ОСОБА_3, проходить на змонтованих відповідних опорах, встановлених на земельній ділянці по вул.Новаторська, №105/1, власником якої є ОСОБА_2, що підтверджується технічними паспортами на садибний (індивідуальний) житловий будинок(а.с.5-8, 111-114, т.1), проектом газифікації домоволодіння(а.с.18-19, 116, т.1; а.с.10-13, т.2) та не заперечувалось представниками сторін.

При таких обставинах колегія суддів приходить до висновку, що право ОСОБА_2, як власника земельної ділянки та 71/100 частини домоволодіння №105/1 по вул.Новаторській в м.Дніпропетровську порушується ОСОБА_3, а тому з урахуванням зазначених положень діючого законодавства, які передбачають способи захисту порушеного права власника, підлягають захисту у визначений ОСОБА_2 спосіб, а саме шляхом зобов'язання ОСОБА_3 демонтувати та переустановити газову трубу, яка проходить до належного йому на праві власності домоволодіння №105/2 по вул.Новаторській в м.Дніпропетровську по земельній ділянці №105/1 по вул.Новаторській в м.Дніпропетровську, що належить ОСОБА_2, та здійснити окреме підключення газової труби від магістральної труби до належного йому на праві власності домоволодіння №105/2 по вул.Новаторській в м.Дніпропетровську по належній йому земельній ділянці №105/2 по вул.Новаторській в м.Дніпропетровську.

Та обставина, що підключення до газопроводу на території домоволодіння позивачки було здійснено за заявою попереднього власника домоволодіння по вул.Новаторській, №105/2 ОСОБА_7 за згодою попереднього власника домоволодіння по вул.Новаторській, №105/1 ОСОБА_4, про що зазначив суду у судовому рішенні, не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про захист права в зазначеній частині, оскільки встановлені обставини свідчать про порушення права ОСОБА_2 щодо володіння та користування належною їй земельною ділянкою та частиною домоволодіння.

У зв'язку з чим рішення суду першої інстанції в зазначеній частині підлягає скасуванню на підставі п.4 ст.309 ЦПК України, з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення позову ОСОБА_2

З наведених підстав підлягає скасуванню рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесених витрат на правову допомогу у розмірі 2500 грн.

Що стосується інших вимог, зазначених ОСОБА_2 в позовній заяві в редакції від 08 грудня 2014 року, то суд прийшов до правильного висновку, що вони не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Так, із справи видно, що рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 04 червня 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Усунуто перешкоди в користуванні частиною домоволодіння 105 по вул.Новаторській в м.Дніпропетровську, зобов'язано ОСОБА_3 знести сарай літ.Г, розташований на його частині домоволодіння 105 по вул.Новаторській в м.Дніпропетровську. Зобов'язано ОСОБА_3 протягом одного місяця з дня набрання рішенням суду законної сили провести за власний рахунок такі ремонтні роботи належної йому частини житлового будинку 105 по вул.Новаторській в м.Дніпропетровську: укріпити фундамент з вирівнюванням даху, провести повний ремонт гідроізоляції фундамента та облаштувати замощення навколо фундамента, правильно облаштувати водовідведення даху. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено(а.с. 48-51, 98-101, т.1).

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2014 року апеляційна скарга ОСОБА_2 відхилена. Апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 04 червня 2014 року скасовано в частині зобов'язання ОСОБА_3 знести сарай літ.Г розташований на його частині домоволодіння №105 по вул.Новаторській в м.Дніпропетровську, та відмовлено ОСОБА_2 в задоволенні цих позовних вимог. В іншій частині рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04 червня 2014 року залишено без змін(а.с.81, т.1).

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2014 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04 червня 2014 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2014 року(а.с.72-74, т.2).

Із матеріалів дослідженої справи №206/2773/13-ц (№22ц-774/6536/14), по якій ухвалені зазначені судові рішення, вбачається, що предметом спору в числі іншого також були вимоги стосовно димохода біля прибудови а1-1, який ОСОБА_2 просила знести, в задоволенні таких вимог їй відмовлено(а.с.48-51, 98-101, т.1).

По даній справі ОСОБА_2 поставила питання про перенесення димохода біля прибудови а1-1 у відповідності до техдокументації(а.с.85-88, т.1).

Встановивши зазначені обставини, суд, з урахуванням висновків судів стосовно димохода біля прибудови а1-1, прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення вимог у зазначеній частині.

Посилання в апеляційній скарзі на акт №3 від 08.01.2015 року, складеним ТОВ «ДВК СЕРВІС»(а.с.208, т.1), стосовно невідповідності димаря технічним умовам, не можуть бути підставою для скасування рішення, оскільки в матеріалах справи наявниий акт №003796 перевірки технічного стану димових та вентиляційних каналів від 23.01.2015 року, складеного ТОВ «Вента-Укрїни»(а.с.4, т.2), з іншим висновком. Вказані акти, які містять різну інформацію щодо технічного стану спірного димаря, складені після ухвалення судового рішення, а наведені в них обставини не були предметом позову.

Відмовляючи ОСОБА_2 в частині вимог про демонтаж газової труби, яка проходить по земельній ділянці відповідача від належної йому частини будинку до сараю «Г», перенесення зливної труби накопичувального казана системи опалювання частини будинку ОСОБА_3 на другу його частину будинку, суд виходив із недоведеності таких вимог.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 вказані висновки суду не спростовують, у зв'язку з чим відсутні підстави для скасування судового рішення в зазначеній частині. З наведених мотивів апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.303,307,308,309,316 ЦПК України колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 29 грудня 2014 року в частині відмови ОСОБА_2 в задоволенні позову до ОСОБА_3 про зобов'язання ОСОБА_3 переустановити та демонтувати газову трубу, яка проходить по земельній ділянці №105/1 по вул.Новаторській в м.Дніпропетровську, та здійснити окреме підключення до магістральної труби зі своєї земельної ділянки №105/2 по вул.Новаторській в м.Дніпропетровську скасувати. Позовні вимоги ОСОБА_2 в зазначеній частині задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_3 демонтувати та переустановити газову трубу, яка проходить до належного йому на праві власності домоволодіння №105/2 по вул.Новаторській в м.Дніпропетровську по земельній ділянці №105/1 по вул.Новаторській в м.Дніпропетровську, що належить ОСОБА_2.

Зобов'язати ОСОБА_3 здійснити окреме підключення газової труби від магістральної труби до належного йому на праві власності домоволодіння №105/2 по вул.Новаторській в м.Дніпропетровську по належній йому земельній ділянці №105/2 по вул.Новаторській в м.Дніпропетровську.

Рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 29 грудня 2014 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені витрати на правову допомогу у розмірі 2500 грн. скасувати.

В іншій оскаржуваній частині рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 29 грудня 2014 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді-