Ухвала

іменем україни

13 травня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до державного підприємства «Зал офіційних делегацій», треті особи: директор державного підприємства «Зал офіційних делегацій» Поліщук Кирило Ананійович, Первинна профспілкова організація професійної спілки - асоціації льотного складу цивільної авіації України працівників держаного підприємства «Зал офіційних делегацій», про скасування наказу про переведення та поновлення на посаді, за касаційною скаргою державного підприємства «Зал офіційних делегацій» (далі - ДП «Зал офіційних делегацій») на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 03 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 01 липня 2002 року працювала в ДП «Зал офіційних делегацій» на посаді заступника директора з виробничих питань. Наказом № 146/к від 19 вересня 2014 року вона була переведена на посаду начальника відділу обслуговування літерних та підконтрольних рейсів згідно поданої нею заяви від 19 вересня 2014 року. Зазначала, що згоду на переведення на іншу посаду вона надала внаслідок тиску з боку нового керівництва ДП «Зал офіційних делегацій». Через деякий час з'ясувала, що її обманним шляхом перевели на посаду, якої не існує, до неіснуючого відділу, тобто фактично звільнили. 29 вересня 2014 року вона написала заяву, якою відкликала попередню заяву від 19 вересня 2014 року про її переведення. З огляду на зазначене, позивач просила визнати незаконним та скасувати наказ ДП «Зал офіційних делегацій» № 146/к від 19 вересня 2014 року та поновити її на посаді заступника директора з виробничих питань ДП «Зал офіційних делегацій».

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 03 лютого 2015 року, позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ ДП «Зал офіційних делегацій» № 146-к від 19 вересня 2014 «Про переведення ОСОБА_3»

Поновлено ОСОБА_3 на посаді заступника директора з виробничих питань ДП «Зал офіційних делегацій».

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ДП «Зал офіційних делегацій» просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що переведення позивача на іншу посаду на підставі оскаржуваного наказу відбулося без її згоди та з порушенням ч.ч. 1, 3 ст. 32 КЗпП України, оскільки її не було попереджено за два місця про наступне вивільнення, згода на переведення на іншу посаду була обумовлена тиском на позивачку з боку керівництва, а також заява про надання такої згоди була відкликана нею.

Апеляційний суд погодився з таким висновками місцевого суду, зазначивши при цьому, що на посаду заступника директора з виробничих питань було призначено іншу особу, а посада, яка була запропонована позивачці у діючому штатному розкладі відсутня, інформація про зміни в організації виробництва і праці та скорочення посади, яку обіймала позивач, не відповідає дійсності.

Проте погодитись з такими висновками апеляційного суду не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст. 313 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справ судом першої інстанції, за результатами якого апеляційний суд ухвалює рішення або постановляє ухвалу за правилами ст. 19 і гл. 7 розд. ІІІ цього Кодексу.

За змістом ухвала суду апеляційної інстанції повинно відповідати вимогам ст. 315 ЦПК України. Зокрема, у ній повинні бути зазначені мотиви, з яких апеляційний суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Проте, зазначеним вимогам ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає. Суд належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги; не перевірив законність і обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення; не навів достатніх мотивів прийнятого ним рішення; не зазначив обставини, якими б спростовувалися доводи апеляційної скарги.

Судами установлено, що ОСОБА_3 з 01 липня 2002 року була прийнята на посаду заступника директора «Зал офіційних делегацій» Державного авіаційного підприємства «Україна», яке з 01 грудня 2003 року перейменовано в ДП «Зал офіційних делегацій».

Наказом ДП «Зал офіційних делегацій» від 19 вересня 2014 року № 146/к ОСОБА_3 переведено на посаду начальника відділу обслуговування літерних та підконтрольних рейсів з 19 вересня 2014 року та установлено посадовий оклад у розмірі 8 400 грн на місяць із збереженням раніше встановлених надбавок та доплат, передбачених колективним договором ДП «Зал офіційних делегацій. Підставою для видачі оскаржуваного наказу була заява ОСОБА_3 від 19 вересня 2014 року.

29 вересня 2014 року ОСОБА_3 звернулась із заявою про скасування її заяви від 19 вересня 2014 року про переведення, оскільки у штатному розкладі підприємства відсутня запропонована їй посада.

Судами також установлено, що в ДП «Зал офіційних делегацій» діє штатний розпис, затверджений директором ДП «Зал офіційних делегацій» 23 травня 2014 року та погоджений тимчасово виконуючим обов'язки керівника Державного управління справами 26 травня 2014 року.

Наказом ДП «Зал офіційних делегацій» від 18 вересня 2014 року № 145/к «Про внесення змін до штатного розпису» до штатного розпису ДП «Зал офіційних делегацій» введена посада начальника відділу обслуговування літерних та підконтрольних рейсів з посадовим окладом 8 400 грн на місяць в кількості однієї штатної одиниці.

Наказом ДП «Зал офіційних делегацій» від 1 жовтня 2014 року № 154/к «Про внесення змін до штатного розпису» зі штатного розпису ДП «Зал офіційних делегацій» виведена посада заступника директора з виробничих питань, з посадовим окладом 10 452 грн на місяць в кількості однієї штатної одиниці. Дата введення наказу в дію - 17 жовтня 2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, відповідач зазначав в апеляційній скарзі про те, що позивач надала свою згоду на переведення, відкликання заяви про надання згоди не передбачено чинним законодавством України; посада заступника директора підприємства, яку обіймала позивач, була виведена зі штатного розкладу наказом від 1 жовтня 2014 року № 154/к «Про внесення змін до штатного розпису», а запропонована їй посада була введена наказом від 18 вересня 2014 року № 145/к. Крім того, до спірних правовідносин не можна застосовувати ч. 3 ст. 32 КЗпП України, оскільки зазначена норма передбачає попередження про зміну істотних умов праці без надання згоди працівника, у той час як позивач була переведена на іншу посаду за її згодою, а тому попереджати її роботодавець у даному випадку не повинен.

За змістом ст. ст. 303, 315 ЦПК України апеляційний суд зобов'язаний надати відповіді на всі доводи апеляційної скарги. Недотримання вказаних вимог є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду у частині мотивування судового рішення судом, який має право на дослідження нових доказів і переоцінку доказів.

Вирішуючи справу, апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України на зазначені вимоги закону уваги не звернув, у достатній мірі не перевірив доводи апеляційної скарги, не визначився з характером спірних правовідносин та правовою нормою, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин; застосовуючи до спірних правовідносин положення Кодексу законів про працю України, якими регулюється порядок вивільнення працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва (ч. 3 ст. 32), не врахував, що наказ про переведення позивача на іншу роботу за її згодою був виданий 19 вересня 2014 року, тобто до видання наказу про внесення змін до штатного розпису від 1 жовтня 2014 року № 154/к, яким зі штатного розпису ДП «Зал офіційних делегацій» виведена посада заступника директора з виробничих питань (наказ введено в дію 17 жовтня 2014 року). Крім того, посилаючись на те, що заяву про переведення на іншу посаду позивач написала під тиском та шляхом обману з боку роботодавця, апеляційний суд не зазначив, якими саме доказами, крім пояснень самої позивачки, це підтверджується.

Враховуючи те, що допущені апеляційним судом порушення норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для її скасування із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу державного підприємства «Зал офіційних делегацій» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Київської області від 03 лютого 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. КасьянГоловуючий
Судді:В.І. Амелін В.П. Гончар Д.О. Остапчук В.О. Савченко Судді:В.І. Амелін