У Х В А Л А

іменем україни

17 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гончара В. П.,

суддів: Амеліна В. І., Карпенко С. О.,

Дербенцевої Т. П., Остапчука Д. О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом садівничого кооперативу «Таїр» до ОСОБА_3 про стягнення боргу за користування електричною енергією, розірвання договору на постачання електричної енергії, за касаційною скаргою ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду Одеської області від 11 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року садівничий кооператив «Таїр» (далі СК «Таїр») звернувся до суду з указаним позовом до ОСОБА_3, у якому зазначав, що на підставі договору від 18 березня 2008 року № И 1226, укладеного з Відкритим акціонерним товариством «Одесаобленерго» (далі - ВАТ «Одесаобленерго») в особі Іллічівського РЕМ, він є споживачем електричної енергії та зобов'язаний оплачувати постачальнику вартість спожитої електричної енергії садівничим кооперативом та його членами. 22 листопада 2008 року член кооперативу ОСОБА_3 уклав із СК «Таїр» договір на подачу до земельної ділянки НОМЕР_1 на території кооперативу електричної енергії через електромережу кооперативу і зобов'язався своєчасно сплачувати вартість спожитої електричної енергії. Проте ОСОБА_3 зобов'язань за вказаним договором належним чином не виконує і не оплатив кооперативу за спожиті 17 399 кВт електричної енергії 6 368 грн 03 коп.

Посилаючись на вказані обставини, просив стягнути з відповідача 6 368 грн 03 коп. заборгованості за спожиту електричну енергію та розірвати договір на подачу електричної енергії від 21 листопада 2008 року.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 31 липня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 11 березня 2015 року рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 31 липня 2014 року в частині відмови в задоволенні позову про стягнення боргу скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь СК «Таїр» 3 995 грн 64 коп. заборгованості за користування електричною енергією. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У решті рішення суду залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалене у справі рішення апеляційного суду просить скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач у суді не довів обставин, на які посилався як на обґрунтування своїх вимог, зокрема, не надав доказів того, що сплачені відповідачем згідно із квитанціями до прибуткових касових ордерів кошти не зараховані до Іллічівського РЕМ від імені СК «Таїр» за спожиту ним електричну енергію. Крім того, за відсутності у позивача ліцензії на здійснення підприємницької діяльності з передачі та постачання електричної енергії, яка передбачена Законом України «Про електроенергетику», останній не може вважатись постачальником електричної енергії, та така діяльність не передбачена статутом СК «Таїр».

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд виходив із того, що відповідач сплачував вартість спожитої електричної енергії неналежній особі - голові правління СК «Таїр» ОСОБА_5, який не мав повноважень приймати кошти за спожиту електроенергію від членів кооперативу, а тому відповідач не виконав належним чином своїх зобов'язань перед СК «Таїр» зі сплати заборгованості за спожиту електричну енергію, яку мав сплачувати до каси кооперативу або на його розрахунковий рахунок.

Проте з такими висновками апеляційного суду повністю погодитись не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 18 березня 2008 року між ВАТ «Одесаобленерго» в особі Іллічівського РЕМ та СК «Таїр» укладено договір про постачання електричної енергії № И 1226, відповідно до умов якого постачальник електроенергії Іллічівський РЕМ постачає кооперативу електричну енергію для забезпечення потреб членів кооперативу, а останній зобов'язується оплачувати вартість використаної електроенергії.

22 листопада 2008 року між СК «Таїр» та членом кооперативу ОСОБА_3 укладено договір на подачу електричної енергії через електромережу кооперативу до земельної ділянки НОМЕР_1 на території кооперативу, згідно з умовами якого останній зобов'язався своєчасно оплачувати вартість спожитої електричної енергії.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилався на те, що внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору від 22 листопада 2008 року щодо сплати вартості спожитої електричної енергії виникла заборгованість за спожиті 17 399 кВт електричної енергії у розмірі 6 368 грн 03 коп., яку позивач і просив стягнути на свою користь, та як наслідок порушення відповідачем зобов'язальних відносин - розірвати договір від 22 листопада 2008 року.

Згідно з п. 3.2 договору від 22 листопада 2008 року відповідач зобов'язаний був сплачувати вартість спожитої електричної енергії на розрахунковий рахунок або до каси кооперативу.

Не приймаючи надані відповідачем на підтвердження виконання ним умов договору щодо сплати вартості спожитої електричної енергії копії квитанцій, оскільки вони були видані особисто головою правління СК «Таїр» ОСОБА_5, який не мав повноважень приймати кошти від членів кооперативу за спожиту ними електроенергію, оскільки позачергові загальні збори членів кооперативу, на яких його було обрано, рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 21 червня 2012 року були визнані незаконними, апеляційний суд на порушення приписів ст. 303 ЦПК України не дав будь-якої оцінки квитанціям про зарахування грошових коштів, які були внесені ОСОБА_5 через установу банку на розрахунковий рахунок Іллічівського РЕМ від імені СК «Таїр» на виконання умов договору від 18 березня 2008 року (а. с. 57-78); не звернув уваги на те, що згідно з умовами вказаного договору внесена на рахунок Іллічівського РЕМ сума складається із оплати членами кооперативу спожитої ними електроенергії, у т.ч. і відповідачем.

З огляду на зазначене та за відсутності будь-яких претензій ВАТ «Одесаобленерго» в особі Іллічівського РЕМ до СК «Таїр» щодо несвоєчасної оплати спожитої електричної енергії за договором від 18 березня 2008 року, апеляційний суд належної оцінки запереченням відповідача щодо повної сплати ним спожитої електричної енергії не дав та не перевірив правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості.

Оскільки позивач є юридичною особою, то наявність заборгованості повинна підтверджуватися документами, передбаченими Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положенням про ведення касових операцій у національній валюті України, Інструкцією про застосування плану рахунків бухгалтерського обліку активів, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій.

У матеріалах справи відсутні будь-які належні докази на підтвердження суми боргу, часу її виникнення, не зазначено тарифів на електроенергію, за якими проводився розрахунок суми боргу.

Крім того, апеляційний суд не звернув уваги на те, що згідно з п. 8.1.1 договору про постачання електричної енергії від 18 березня 2008 року № И 1226, укладеного між ВАТ «Одесаобленерго» в особі Іллічівського РЕМ та СК «Таїр», у разі приєднання до мереж споживача інших споживачів (субспоживачів), відносини між ними регулюються договором про спільне використання технологічних мереж основного споживача або договором про технічне забезпечення електропостачання споживача.

У той же час у матеріалах справи відсутні обумовлені п. 8.1.1 договори і в рішенні апеляційного суду не наведені будь-які висновки про те, чи може позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, посилатися на невиконання відповідачем саме умов договору на подачу електричної енергії через електромережу СК «Таїр» від 22 листопада 2008 року, чи може невиконання відповідачем умов вказаного договору бути підставою для звернення позивача до нього з указаним позовом.

З урахуванням наведено висновки апеляційного суду про часткове задоволення позову є передчасними.

Порушення апеляційним судом при розгляді справи норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для її правильного вирішення, тому ухвалене у справі рішення апеляційного суду не може вважатись законним і обґрунтованим та в силу ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3, задовольнити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 11 березня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В. П. Гончар

Судді: В. І. Амелін

Т. П. Дербенцева

С. О. Карпенко

Д. О. Остапчук