Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/2799/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я
іменем україни
18 червня 2015 року Київський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді Яковенко Н.Л.,
при секретарі Кондра Ю.Ю.,
за участю
представника позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
представника відповідача ОСОБА_3 ,
представника відповідача ОСОБА_4 ,
представника третьої особи Клекта І.Т.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Полтавської міської ради, Управління майном комунальної власності міста про зобов`язання прийняти квартиру у комунальну власність міста, зарахувати на баланс, зобов`язання вирішити питання приватизації, третя особа - виконавчий комітет Полтавської міської ради, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація № 2», Квартирно-експлуатаційний відділ м. Полтави Міністерства оборони України, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_5 20 травня 2015 року звернувся в суд з позовом до Полтавської міської ради, Управління майном комунальної власності міста про зобов`язання прийняти квартиру у комунальну власність міста, зарахувати на баланс, зобов`язання вирішити питання приватизації.
Посилався на те, що 25 серпня 1964 року ОСОБА_6 , до складу сім`ї якого входив і позивач, військовою частиною було надано квартиру АДРЕСА_1 .
Також вказував, що маючи намір приватизувати квартиру в 2014 році звернувся до КЕВ м. Полтави з відповідною заявою, але отримав відповідь про те, що будинок переданий у комунальну власність міста.
Звернувшись з заявою про приватизацію до Управління майном комунальної власності міста, отримав відмову у зв`язку з тим, що будинок по АДРЕСА_2 на балансі КП «ЖЕО № 2» не значиться.
В своїй позовній заяві просив суд зобов`язати Полтавську міську раду прийняти у комунальну власність міста квартиру АДРЕСА_1 . Просив також зобов`язати Полтавську міську раду зарахувати квартиру на баланс КП «ЖЕО № 2» та зобов`язати Управління майном комунальної власності міста вирішити питання приватизації ним квартири АДРЕСА_1 .
В судовому засіданні представники позивача повністю підтримали подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини.
Представники відповідачів в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечували. Пояснили, що будинок по АДРЕСА_2 до комунальної власності міста не прийнято, прав позивача не порушували.
Представник КЕВ м. Полтави щодо позовних вимог покладався на розсуд суду.
Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймають участь в розгляді справи, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_5 , 1957 року народження, як члену сім`ї ОСОБА_6 , 25 серпня 1964 року згідно з ордером № 40 було надано право користування житловою площею в квартирі АДРЕСА_1 площею 31,2 кв.м. Ордер було видано військовою частиною НОМЕР_1 .

Будинок по АДРЕСА_2 станом на час виникнення у позивача права користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_3 , належав до сфери управління Міністерства оборони, знаходився на балансі КЕВ міста Полтави.

Також встановлено, що рішенням сьомої сесії п`ятого скликання Полтавської міської ради від 12 вересня 2006 року «Про надання згоди на передачу до комунальної власності міста житлових будинків Полтавського КЕВ» Полтавська міська рада вирішила надати згоду на прийняття від Міністерства оборони України в особі Полтавського квартирно-експлуатаційного відділу до комунальної власності міста житлові будинки згідно переліку.

Як вбачається з переліку житлових будинків, який є додатком до вище зазначеного рішення Полтавської міської ради, щодо будинку по АДРЕСА_2 не надавала згоди на його прийняття до комунальної власності.

Також встановлено, що згідно з рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради № 319 від 26 жовтня 2006 року зараховано житлові будинки будинкоуправлінь АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , що прийняті до комунальної власності територіальної громади міста, на баланс міських ГЖЕД згідно з додатком № 1, до якого будинок по АДРЕСА_2 не ввійшов.

Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку про безпідставність тверджень представників позивача в судовому засіданні про те, що будинок по АДРЕСА_2 перебуває у комунальній власності міста Полтави.

Посилання позивача на наявність акту приймання передачі військового майна житлового фонду БУ № 1 та БУ № 2 Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтава у комунальну власність територіальної громади не заслуговує на увагу.

Основні засади передачі об`єктів права державної власності у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах або у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, а також об`єктів права комунальної власності у державну власність безоплатно або шляхом обміну визначає Закон України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності».

Згідно ст. 4 зазначеного Закону передача об`єктів з державної у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах здійснюється за наявності згоди відповідних сільських, селищних, міських, районних у містах рад, якщо інше не передбачено законом.

Процедуру вилучення військового майна з оперативного управління військових частин, закладів, установ та організацій Збройних Сил, та його безоплатної передачі до сфери управління центральних або місцевих органів виконавчої влади, інших органів, уповноважених управляти державним майном, визначено Порядком вилучення і передачі військового майна Збройних Сил, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 серпня 2002 р. N 1282.

Складення акту приймання передачі за відсутності відповідного рішення органу місцевого самоврядування та всупереч Порядку вилучення і передачі військового майна Збройних Сил, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 серпня 2002 р. N 1282, не може бути оцінено судом як фактична передача житлового будинку по АДРЕСА_2 до комунальної власності.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_5 суд також виходить з того, що як згідно з Законом України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності», так і згідно з Порядком вилучення і передачі військового майна Збройних Сил, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 серпня 2002 року N 1282, до комунальної власності можуть бути передані будинки в цілому. Зазначеними нормативними актами не передбачено можливості передачі конкретної окремо взятої квартири в житловому будинку до комунальної власності за умови, коли будинок в цілому не перебуває в комунальній власності.

Крім того, за змістом ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні і суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

У ст. 16 ЦК України наведено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, який не є вичерпним, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Жоден із відповідачів прав позивача на користування жилим приміщенням в квартирі не порушував.

Вимоги позивача про зобов`язання Полтавську міську раду прийняти у комунальну власність квартиру та зарахувати її на баланс КП «ЖЕО № 2» є такими, що не відповідають способам захисту цивільних справ. Суд, під час здійснення правосуддя, не може зобов`язати своїм рішенням колегіальний орган прийняти відповідне рішення, якщо вчинення таких дій не входить до обов`язку відповідного органу.

Твердження представників позивача в судовому засіданні про те, що не прийняття квартири до комунальної власності позбавляє позивача можливості розпорядитися квартирою АДРЕСА_1 є безпідставними, оскільки в силу норм житлового законодавства позивач ОСОБА_5 є лише користувачем житлового приміщення в квартирі АДРЕСА_1 та не має права на розпорядження квартирою.

Посилання представників позивача на те, що діями відповідачів обмежено право позивача на приватизацію житлового фонду також не може бути прийняте судом до увагу, оскільки згідно за нормами Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Так як спірна квартира не належить до житлового фонду територіальної громади в особі Полтавської міської ради, ні Полтавська міська рада, ні виконавчий комітет Полтавської міської ради, ні Управління майном комунальної власності міста жодних право позивача не порушував, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_5 є безпідставним та не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України у зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог понесені позивачем судові витрати не підлягають йому відшкодуванню.

Керуючись ст. ст. 209, 213- 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до Полтавської міської ради, Управління майном комунальної власності міста про зобов`язання прийняти квартиру у комунальну власність міста, зарахувати на баланс, зобов`язання вирішити питання приватизації відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий /підпис/ Н.Л.Яковенко

Суддя Н.Л.Яковенко

18.06.2015