АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/4611/15 Головуючий І інстанції -
Категорія: кредитні Доповідач Костенко Т.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: Костенко Т.М.

суддів: Колтунової А.І., Гальянової І.Г.

за участі секретаря Герасимової К.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24 травня 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3., в якому просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості в розмірі 32856,46 грн. та судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору №б/н від 19.12.2006 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 3.2, п, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту; встановленого Банком, відповідно до п. 3,3 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою складає між і ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві. Копії Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою додаються до позовної заяви.

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредиту розмірі, встановленому Договором.

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором.

У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором Відповідач станом на30.09.2014 року має заборгованість - 32856,46 грн.

Представник позивача в судове засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Проти застосування строків позовної давності заперечував.

Відповідач проти позову заперечував, посилався на пропущення строку позовної давності.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24 травня 2015 року в задоволенні позовних вимог було відмовлено.

З апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції звернувся представник позивача та зазначив, що оскаржуване рішення є незаконним, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права, за недоведеністю обставин, що мають значення, та невідповідності висновків суду обставинам справи.

Апеляційні доводи обґрунтовані тим, що сторони досягли згоди та уклали Кредитний договір, в якому передбачили, що по закінченню строку дії відповідна Карта продовжується Банком на новий строк, якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступило письмової заяви Держателя про закриття Картрахунку, а відтак і продовжується строк Кредитного договору, тобто, момент досягнення домовленості вважається таким, що настав. Таким чином, строк дії договору від 19.12.2006 року було пролонговано за згодою сторін, оскільки у письмовій формі вони домовились про збільшення строку позовної давності стосовно виконання умов договору, встановивши строк діїдоговору, що рівний строку дії картрахунку, що не заборонено статтею 259 ПК України. З огляду на викладене, строк позовної давності не може бути пропущеним, а тому позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права в межах строку позовної давності.

Враховуючи вищенаведені аргументи, апелянт просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які зявились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено в суді першої інстанції, підтверджено наявними у справі доказами та не заперечується сторонами, 19 грудня 2006 року між сторонами було укладено кредитний договір (у вигляді особистої Заяви), у відповідності до якого ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Судом також встановлено, що за текстом вищезазначеної особистої заяви ОСОБА_3 Кредитний договір складається із цієї заяви та Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Банк, звернувшись до суду у жовтні 2014 року, пропустив строк позовної давності, оскільки термін дії кредитної картки відповідача закінчився 19.12.2009 року.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалі справи, відповідач отримав кредитну картку 19 грудня 2006 року. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки, отже кредитний ліміт пролонгувався до закінчення дії картки із збереженням умов, на яких його укладено.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Правова позиція Верховного суду України, що висловлена в Постанові від 19.03.2014 року свідчить про те, що картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає що місячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Термін дії кредитної картки відповідача закінчився, кінцевий термін надання банківських послуг є 19.12.2009 року, а відтак, районний суд обґрунтовано дійшов висновку щодо пропущення Банком строку звернення до суду з позовом.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, Банк посилався на те, що п.9.3Умов надання банківських послуг, які є складовою частиною Кредитного договору, передбачає, що картрахунки відкриваються на невизначений термін і відповідач з цим погодився, особисто підписавши Заяву про видачу йому кредитного ліміту. А відтак, сторони домовились про збільшення позовної давності, тому позивачем строк не пропущено.

Апеляційні доводи в цій частині судова колегія вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як свідчать матеріали справи, позивачем не надано будь-яких обєктивних та беззаперечних доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались. Текст же самої заяви домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності не містить.

Виходячи із зазначеного,з урахуванням вимог закону, а також позиції Верховного Суду України, що міститься у постанові від 20 червня 2012 року у справі № 6-68цс12, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України, судова колегія вважає висновки районного суду такими, що відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Інші доводи, викладені представником ПАТ КБ «ПриватБанк» в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення ухваленого по даній справі та відсутність підстав до його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313-315, 319, 218 ЦПК України, судова колегія, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді