22.06.2015 Справа № 363/57/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Войнаренко Л.Ф.

при секретарі Клименко В.В.

розглянувши в судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ПАТ «Альфа Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2015 року ПАТ «Альфа Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги грунтуються на тому, що 17 грудня 2007 року між ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки, в забезпечення виконання зобовязань третьої особи ОСОБА_2. Та відповідно до того, що третя особа не виконує зобовязання за основним договором, позивач просить стягнути з відповідача основну заборгованість за кредитом, відсотки та пеню в загальному розмірі 172 190 грн. 11 коп.

Представник позивача до суду не зявився, в позовній заяві просив слухати справу за його відсутності, в судововому засіданні від 17 березня 2015 року та від 27 квітня 2015 року судом явку представника позивача було визнано обовязковою, однак позивач не забезпечив явку свого представника та повторно направив заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив про задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні відповідач заперечувала проти задоволення позову, просить застосувати строк позовної давності.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні не зявився, подав заперечення, в яких просить відмовити в задоволені позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, заперечення відповідача та третьої особи встановив наступні обставини.

Так, між позивачем та третьою особою 17 грудня 2007 року було укладено кредитний договір № 490053350, відповідно до якого останньому було надано кредит у сумі 18 910,89 дол. США, з номінальною процентною ставкою 14,5% річних та цільовим призначенням придбання транспортного засобу КІА СЕЕD державний номер НОМЕР_1.

Відповідно до п. 3 кредитного договору позичальник зобовязувався в порядку та на умовах, що визначені договором повернути кредит, виплачувати банку проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені договором платежі та виконувати інші обовязки, що передбачені договором.

Пунктом 2.3. кредитного договору встановлена остаточна дата повернення кредиту 17 грудня 2014 року. Однак договором про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору змінено п. 2.3. розділу 1, а саме продовжено строк дії договору до 17 грудня 2019 року.

17 грудня 2007 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ «Альфа Банк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 490053350-П.

Відповідно до п.п. а) п. 2.1 договору поруки поручитель поручається за виконання боржником обов'язків, що виникли на підставі основного договору, або можуть виникнути на підставі нього в майбутньому, зокрема поручається за обов'язок повертати банку кредит рівними частинами, у терміни визначені основним договором та додатком №1 до основного договору, але в будь-якому випадку не пізніше 17 грудня 2014 року.

Пунтом 3.1 договору поруки боржник та поручитель відповідають перед банком за порушення обов'язків перелічених в п. 2 цього договору, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник.

Відповідно до п. 6 кредитного договору № 490053350 встановлено, що графік здійснення платежів з повернення кредитута детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням реальної процентної ставки, абсолютного значення подорожчання кредиту, видів, предмету та вартості супутніх послуг викладений в додатку № 1 договору, який є його невідємною частиною.

З графіку погашення заборгованості, що є додатком № 1 до договору № 490053350 від 17 грудня 2007 року, випливає що позивачем встановлено щомісячний платіж по сплаті кредиту.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 490053350 від 17 грудня 2007 року вбачається, що станом на 17 листопада 2014 року заборгованість ОСОБА_2 перед позивачем становить 11 228,12 дол. США, що за курсом НБУ станом на дату розрахунку складає 172 190 грн. 11 коп. та включає в себе: заборгованість за кредитом 10 248, 17 дол. США, що за курсом НБУ станом на 17 листопада 2014 року 157 161 грн. 98 коп.; заборгованість за відсотками 576, 08 дол. США, що за курсом НБУ станом на 17 листопада 2014 року 8 834 грн. 54 коп. та заборгованість по пені 6 193 грн. 59 коп.

Розділом ІІ Постанови ВСУ від 06.11.13 №6-116цс13 передбачено, що графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

В графі кількість днів прострочки в розрахунку заборгованоті вказано 153 дні, з чим суд погодитись не може, в звязку з тим, що це суперечить нижчезазначеним в розрахунку заборгованосіті значенням, відтак встановлено, що ОСОБА_2 перестав виконувати відповідно до основного договору щомісячні зобовязання, та перший прострочений щомісячний платіж з погашення кредиту утворився 17 лютого 2009 року, а з 17 березня 2009 року зобов'язання зі сплати процентів за користування кредитом, у той час як з вимогою про дострокове повернення кредиту банк на виконання ст. ч. 4 ст. 559 ЦК України звернувся лише 4 грудня 2012 року, включивши до позовних вимог як всю заборговану суму, так і майбутні платежі.

ОСОБА_1 звернулась до суду 3 червня 2015 року з зявою про застосування строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Разом із тим, ч. 1 ст. 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, що передбачено ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Згідно роз'яснень даних у п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», в разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі, або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем не може розглядатись як встановлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Пунктом 11.2. частини № 2 загальних умов кредитування до основного договору, що є його не від'ємною частино, встановлено про його дію до повного виконанням боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором, однак не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Встановлено, що строк основного зобов'язання настав 17 лютого 2009 року.

У позивача виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання щодо повернення кредиту, починаючи з 17 лютого 2009 року протягом наступних 6 місяців.

Таку вимогу до поручителя ПАТ «Альфа Банк» пред'явив лише 4 грудня 2014 року, тобто вже після спливу встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку, а тому порука останнього припиняється.

Доказів пред'явлення позивачем вимоги до поручителя протягом 6 місяців від дня настання строку вимог основного зобов'язання позивачем суду не надано.

В з'язку з чим, поруку відповідача за договором № 490053350-П від 17 грудня 2007 року слід визнати припиненою, а в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись с. 11,60,208,209,213 ЦПК України суд

В И Р І Ш И В :

В задоволені позову ПАТ «Альфа Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборговансті - відмовити в повному обсязі.

На рішення суду може бути протягом десяти днів подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області.

Суддя Л.Ф. Войнаренко