АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
№22-ц/796/7740/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Кричина А.В.
Доповідач: Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - Українець Л.Д.

суддів - Крижанівської Г.В.,

- Шебуєвої В.А.

за участю секретаря - Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21 квітня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про стягнення коштів та моральної шкоди.

У мотивування вимог посилався на те, що 23 вересня 2010 року він уклав Договір №002-28514-230910 банківського вкладу (депозиту) із Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», відповідно умов до якого відкрив вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_1, на який 23 вересня 2010 року були внесені грошові кошти в сумі 100 000 гривень.

Він неодноразово вносив додаткові внески коштів, що передбачено п. 1.6 Договору, а саме: 26 січня 2011 року - 100 000 гривень; 31 березня 2011 року - 70 000 гривень; 07 квітня 2011 року - 70 000 гривень; 20 квітня 2011 року - 170 000) гривень; 22 квітня 2011 року - 90 000 гривень.

Загальна сума, яка знаходилася на Рахунку НОМЕР_1 складала 600 000 гривень.

Вклад залучається на строк до 28 вересня 2011 року.

Пунктом 3.5. Договору передбачено, що у разі, якщо вкладник за цим Договором не витребує суму вкладу та нараховані проценти зі спливом строку, а саме, 28 вересня 2011 року, то така сума вкладу та нараховані проценти наприкінці дня закінчення цього строку переносяться на рахунок з обліку вкладів на вимогу, який відкривається банком на ім'я вкладника.

Так як він не звернувся з вимогою про повернення депозитного вкладу в строк до 28 вересня 2011 року, на виконання п. 3.5 Договору був відкритий поточний Рахунок НОМЕР_2, на який і були перераховані кошти.

03 жовтня 2012 року, 31 жовтня 2012 року він звертався до відповідача із заявою з вимогою видачі коштів з поточного рахунку НОМЕР_2 у сумі 665 460 грн 62 коп.

Йому було відмовлено у поверненні грошових коштів, оскільки постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 19 вересня 2011 року було накладено арешт на рахунок НОМЕР_1.

Однак він звернувся з вимогою повернути йому кошти з поточного рахунку НОМЕР_2.

25 червня 2013 року він у третє звернувся до відповідача із заявою про видачу коштів з рахунку, однак лист залишився поза увагою.

10 липня 2013 року він отримав нараховані відсотки за Договором банківського вкладу у розмірі 65 460 грн 00 коп., що були виплачені із поточного рахунку НОМЕР_2.

Неправомірні дії відповідача призвели до душевних страждань та інших негативних наслідків, які викликані незаконним позбавленням права на свій розсуд розпоряджатися власними грошовими коштами.

Зазначені дії відповідача потягли за собою численні негативні явища для нього, що стали причинами зміни звичного для нього способу життя, такі моральні переживання і душевні страждання можуть бути компенсовані йому тільки за рахунок придбання додаткових нематеріальних благ.

Оскільки відповідач прострочив виконання основного зобов'язання, тому він має сплатити йому 91200 грн інфляційних втрат та 3% річних, що становить 37578 грн 08 коп.

Ухвалою суду від 13 березня 2015 року позовні вимоги позивача в частині стягнення 600 000 грн залишені без розгляду.

З урахуванням наведеного просив суд стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 91200 грн, 3% річних, що становить 37578,08 грн, 25000 грн моральної шкоди, а також визнати незаконними дії відповідача щодо перерахування коштів у розмірі 600000 грн із рахунку НОМЕР_2 на рахунок НОМЕР_1.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21 квітня 2015 року ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Зазначає, що арешт постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 19 вересня 2011 року було накладено на рахунок НОМЕР_1, однак жодних обмежень щодо розпорядження грошовими коштами з поточного рахунку НОМЕР_2 не було.

Звертає увагу на те, що у рішенні суду не наведена норма, яка передбачала законність перерахунку 13 листопада 2012 року грошових коштів у сумі 600000 грн без його письмової згоди з рахунку НОМЕР_2 на рахунок НОМЕР_1.

Окрім того, умовами договору не передбачено право банку без його письмової згоди та без його повідомлення розпоряджатися належними йому коштами, зокрема, перераховувати кошти з рахунку на рахунок.

Вказує, що банк самостійно регулює видачу коштів, оскільки відсотки за договором видає, проте основну суму вкладу, яка знаходилася на рахунку НОМЕР_2, на який не накладено арешт, не видає.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача та відповідача,, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції підставно виходив з його недоведеності та необґрунтованості, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 23 вересня 2010 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта Банк» був укладений Договір банківського вкладу №002-28514-230910 (а.с. 8).

Умовами даного Договору передбачено, що:

- сума вкладу складає 100000 грн (п. 1.2);

- вклад залучається на строк по 28 вересня 2011 року (п. 1.3);

- процентна ставка на суму вкладу становить 18,75% (п. 1.4);

- на рахунок НОМЕР_1 допускаються додаткові внески коштів, що разом із сумою, вказаною в п. 1.2 цього договору, складають вклад (п. 1.6).

Відповідно до п. 2.1 Договору банк відкрив вкладнику депозитний рахунок НОМЕР_1.

На підставі п. 2.2 Договору ОСОБА_2 додатково вносив кошти, у зв'язку з чим загальний розмір вкладу на депозитному рахунку НОМЕР_1 склав 600000 грн, що стверджується випискою по угоді №002-28514-230910 від 20 серпня 2012 року (а.с. 9)

Згідно п. 3.5 Договору банківського вкладу у разі, якщо вкладник за цим Договором не витребує суму вкладу та нараховані проценти зі спливом строку, встановленого п.1.3 цього Договору, то така сума вкладу та нараховані проценти наприкінці дня закінчення цього строку переносяться на рахунок обліку вкладів на вимогу, який відкривається банком на ім'я вкладника, про що вкладник доручає банку здійснити таке договірне списання, і цей договір вважатиметься продовженим на умовах вкладу на вимогу, які діятимуть у банку на той час.

ОСОБА_2 зі спливом строку, встановленого п. 3.1 договору, а саме, 28 вересня 2011 pоку, до ПАТ «Дельта Банк» з вимогою щодо повернення вкладу по закінченню договору не звернувся, депозитні кошти у розмірі 600 000 грн та нараховані проценти в розмірі65460,62 грн були переведені на рахунок з обліком вкладу на вимогу НОМЕР_2.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 вересня 2011 року №4-3360/11 накладено арешт на рахунок НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2, відкритий у ПАТ «Дельта Банк», зупинивши видаткові операції по рахунку (а.с. 17).

Постанова надійшла до банку 29.09.2011 року.

03 жовтня 2012 року, 31 жовтня 2012 року та 25 червня 2013 року ОСОБА_2 звертався до ПАТ «Дельта Банк» із заявою про видачу йому коштів з поточного рахунку НОМЕР_2 у розмірі 665 460 грн 62 коп. (а.с. 13,15, 16).

10 липня 2013 року позивачу були виплачені проценти за депозитним вкладом у розмірі 65 460 грн 62 коп. на підставі його заяви про видачу таких коштів (а.с.11).

Ухвалою суду від 13 березня 2015 року позовні вимоги позивача за заявою представника позивача в частині стягнення 600 000 грн були залишені без розгляду (а.с. 175).

Згідно ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Обмеження прав клієнта щодо розпорядження коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій (ст. 1074 ЦК України).

Згідно ст. 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність» арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця або за рішенням суду.

Зупинення видаткових операцій здійснюється в межах суми, на яку накладено арешт, крім випадків, коли арешт накладено без встановлення такої суми.

Постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року №22 затверджено Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті.

Пункт 10 даної Інструкції передбачає, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку/ах, відповідно до статті 1074 Цивільного кодексу України не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком/ами за рішенням суду або в інших випадках, установлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою державного виконавця чи рішенням суду (у тому числі ухвалою, постановою, наказом, виконавчим листом суду) про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, установленому законом.

Банк приймає до виконання постанову державного виконавця та/або рішення суду, які доставлені до банку самостійно державним виконавцем, слідчим, представником суду, органу державної податкової служби або які надійшли рекомендованим або цінним листом, відправником якого є суд, державний виконавець, слідчий, орган державної податкової служби.

Банк, у якому відкрито рахунок/рахунки (далі - рахунок) клієнта, уживає заходів щодо забезпечення виконання документа про арешт коштів після отримання документа про арешт коштів.

На документі про арешт коштів, який надійшов до банку після закінчення операційного дня, ставиться штамп "Вечірня", і забезпечення виконання цього документа банк здійснює в межах залишків коштів на рахунку на початок наступного операційного дня.

Під час дії документа про арешт коштів банк протягом операційного дня відповідно до статті 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність» зупиняє видаткові операції за рахунком клієнта та здійснює арешт усіх надходжень на рахунок клієнта до забезпечення суми коштів, що зазначена в документі про арешт коштів, або до отримання передбачених законодавством документів про зняття арешту з коштів.

Постанова Шевченківського районного суду м. Києва від 19 вересня 2011 року №4-3360/11, якою накладено арешт на рахунок НОМЕР_1, належний ОСОБА_2, надійшла до ПАТ «Дельта Банк» 27 вересня 2011 року, що стверджується відміткою на ній за №4024 від 29.09.2011 року.

Як вбачається з виписки по особових рахунках з 23.09.2010 року по 22.09.2014 року, 30.09.2011 року проведена сума в розмірі 600000 грн з рахунку НОМЕР_1 на НОМЕР_2 з призначенням планету - повернення депозиту, угода №002-28514-23910 (а.с. 164).

Тобто кошти, належні позивачу, з 30.09.2011 року знаходилися на НОМЕР_2.

У листі вих. №05-939051 від 15 вересня 2012 року ПАТ «Дельта Банк» вказав, що 28.09.2011 року зі спливом строку дії Договору банківського вкладу (депозиту) №002-28514-230910 сума вкладу в розмірі 600000 грн та нараховані проценти в розмірі 65460,62 грн були перераховані на проточний рахунок НОМЕР_2, відкритий згідно умов вищевказаного Договору (а.с. 12).

03 жовтня 2012 року ОСОБА_2 вперше звернувся до банку з заявою про видачу йому коштів з поточного рахунку НОМЕР_2 у розмірі 665460 грн 62 коп.

Листом вих. №05-989284 від 23 жовтня 2012 року банк повідомив позивача, що прохання про повернення коштів, які були залучені на рахунок НОМЕР_1 по Договору №002-28514-230910, не може бути задоволено, оскільки на рахунок НОМЕР_1 було накладено арешт згідно постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 19 вересня 2011 року (а.с. 14).

Отже, судом першої інстанції безспірно встановлено, що на рахунок позивача НОМЕР_1 Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 19.09.2011 року був на кладений арешт. Саме на цьому рахунку знаходилися кошти позивача.

Колегія суддів погоджується з доводами представника банку про те, що банк мав зупинити рух коштів в день надходження постанови і в будь-якому випадку ці кошти не могли бути повернуті позивачу до скасування арешту.

Ухвалу про скасування арешту банк отримав 16.09.2014 року і 19.09.2014 року перерахував кошти позивачу на картковий рахунок.

Та обставина, що кошти автоматизованою системою банку були перераховані на поточний рахунок позивача НОМЕР_2 не давали банку права розпорядитися цими коштами та видати їх позивачу до скасування постанови про арешт, оскільки це одні і ті ж кошти, які знаходилися під арештом.

В апеляційному суді представник банку пояснив, що після звернення ОСОБА_2 у банк було встановлено факт помилкового перерахування коштів з рахунку, який був під арештом на поточний рахунок позивача і банк виправив власну помилку та повернув кошти на рахунок, який знаходився під арештом.

Наведене свідчить про те, що банк діяв в межах своїх повноважень, а кошти були повернуті позивачу після скасування арешту.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження і відмовив в їх задоволенні.

Доводи апеляційної скарги були предметом судового дослідження, суд дав їм оцінку і апеляційна скарга цих висновків не спростовує.

Рішення суду відповідає вимогам закону і підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: