Справа № 345/1726/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1428/2015
Головуючий у 1 інстанції Сухарник І. І.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

Головуючого: Горблянського Я.Д.

Суддів: Матківського Р.Й., Фединяка В.Д.

Секретаря: Капущак С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу, - за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Калуського міськрайонного суду від 22 травня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 22.05.2015 року позовну заяву ОСОБА_2 до ПАТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» про стягнення коштів за договором банківського вкладу повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі на дану ухвалу ОСОБА_2 вказує на її незаконність, через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Позивач не погоджується з висновком суду викладеним в оскаржуваній ухвалі, що у відповідності до вимог ст.119 ЦПК України його позовна заява підлягає оплаті судовим збором. Вказує, що звернувся з позовом про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів, у звязку з невиконанням умов договору банківського вкладу, який є предметом регулювання ЗУ «Про захист прав споживачів», а тому звільнений від сплати судового збору.

Також суд необгрунтовано вказував, що до позовної заяви позивачем не подано довідку НБУ про курс валют, оскільки позивач на власний розсуд розпоряджається правом на подачу доказів та офіційний курс валют є загальновідомим, що не потребує доказуванню.

За наведених доводів просив оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити в суд першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження в справі.

Сторони в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлені про час і місце розгляду апеляційної скарги.

Вислухавши доповідача, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги.

Встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу (депозиту) «Блискуча сімка» укладеного з ПАТ «ОСОБА_3 та кредит» 18.12.2014 в звязку з простроченням виконання зобовязання банком.

Відповідно до ч.1,2 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвалою судді від 08.05.2015 року позовну заяву залишено без руху з підстав не подачі документу, що підтверджує сплату судового збору та довідки НБУ про курс валют на час подачі позову. Ухвалою від 22.05.2015 року в звязку з не усуненням вказаних недоліків позовну заву повернуто.

Суд мотивував ухвалу тим, що спір між сторонами виник на підставі договірних відносин, які регулюються ЦК України, а не ЗУ «Про захист прав споживачів».

Проте з таким висновком колегія суддів не погоджується, зважаючи на наступне.

Згідно із п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

До того ж, при вирішені позовів пов'язаних із захистом прав споживачів, суди повинні враховувати роз'яснення Верховного Суду України, що містяться в Постанові Пленуму «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» № 5 від 12 квітня 1996 року.

Як вбачається з п. 1 вказаної Постанови Пленуму Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємства.

Оскільки Законом не визначено певних меж його дії, то судам слід враховувати, що до відносин, які ним регулюються, належать і ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операції, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

При цьому під послугами, відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», слід розуміти діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

В даному випадку спір між сторонами виник стосовно укладеного договору банківського вкладу; відповідно, банківський вклад - є однією із послуг банку, яка спрямована на надання вкладнику (фізичній особі) матеріальних благ у вигляді отримання відсотків за користування банком його коштами.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» №2121-ІІІ від 07 грудня 2000 року, вклад - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Крім того, характер фінансово-кредитних відносин, стороною в яких є фізична особа, а також використані у ЗУ «Про захист прав споживачів» терміни «споживчий кредит», «фінансова установа», «фінансова послуга» дають підстави вважати, що правовідносини, які виникають із кредитних договорів, договорів банківського вкладу, договорів страхування, підпадають під дію цього Закону.

Відповідно до п.7 ч.1 ЗУ «Про Судовий збір» та ч.3 ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Зважаючи на вказані норми законодавства та те, що позов заявлений споживачем фінансових послуг з приводу порушення його прав, суд дійшов до помилкового висновку про необхідність оплати вказаного позову судовим збором.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 подав позовну заяву у письмовій формі, виклав зміст своїх вимог та обставини, якими обґрунтовує свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують обставини.

Посилання суду на те, що ОСОБА_2 до позовної заяви не подано довідки НБУ про курс валют на час подачі позову, колегія вважає такими, що суперечить нормам процесуального права щодо обов'язків доказування і подання доказів відповідно до ст.ст.60-61 ЦПК України.

З викладеного випливає, що суд першої інстанції необгрунтовано повернув належно оформлену позовну заяву позивачу.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 307,312,313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Калуського міськрайонного суду від 22 травня 2015 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: Я.Д. Горблянський

ОСОБА_4

ОСОБА_5