Справа № 630/221/15-ц
09 червня 2015 року м.Люботин
Люботинський міський суд Харківської області у складі головуючого Зінченка О.В., за участю секретаря судового засідання Санжаровського С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Люботин цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором,
Позивач, ПАТ «ВТБ Банк», звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 152581,42 грн. та судовий збір в розмірі 1525,81 грн.
Позов обґрунтований тим, що між сторонами 23.04.2013 р. був укладений кредитний договір, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 100000 грн. строком до 26.04.2017 р., а відповідач зобовязався належним чином використати та повернути суму отриманого кредиту, та сплатити відповідну плату (проценти) за користуванням ним у розмірі 24 % річних в строки, передбачені договором. Позивач зазначає, що ним зобовязання за договором виконані у повному обсязі, в той час як відповідач свої зобовязання систематично не виконує, в звязку з чим утворилась заборгованість, яка складає 152581,42 грн. Враховуючи, що відповідач добровільно не погашає заборгованість, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, на позовних вимогах наполягав в повному обсязі, та у разі повторної неявки відповідача просить винести заочне рішення на підставі наявних в справі доказів.
Відповідач в судові засідання не зявляється. Про дату та час судового засідання був повідомлений завчасно та належним чином згідно вимог ст. 74 ЦПК України за адресою, повідомленою АДП ГУ ДМС України в Харківській області, в звязку з чим суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду справи, отже суд, з урахуванням положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України, за згодою позивача розглядає справу в заочному порядку.
Під час розгляду справи судом встановлено наступне.
26 квітня 2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 100000 грн. строком до 26.04.2017 р. з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 24 % річних або в іншому розмірі, передбаченому договором.
Відповідно до п. 4.2 Кредитного договору встановлено, що за управління кредитом Позичальник зобовязаний щомісячно сплачувати на користь банку комісійну винагороду в розмірі 1,69 % від початкової суми кредиту.
Згідно з п. 5.1 Кредитного договору, у разі прострочення виконання Позичальником своїх зобовязань щодо повернення кредиту та/або процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору Позичальник зобовязаний сплатити на користь банку пеню за кожний день прострочення у розмірі 0,5 % від суми прострочених зобовязань за кожний день порушення зобовязань.
Позивач вказує, що відповідачем зобовязання за кредитним договором не виконуються, в звязку з чим виникла заборгованість у розмірі 152581,42 грн., яка складається з:
- інфляційних втрат, нарахованих на прострочену заборгованості за кредитом 2126,77 грн.,
- 3 % річних, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту 291,84 грн.,
- строкової заборгованості по процентам 501,90 грн.,
- простроченої заборгованості по процентам 5150,28 грн.,
- інфляційних втрат, нарахованих на прострочену заборгованості по процентам 781,53 грн.,
- 3 % річних, нарахованих на прострочену заборгованість по процентам 23,79 грн.,
- строкової заборгованості по комісії 1690 грн.,
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Таким чином, судом встановлено, що відповідачем порушено умови кредитного договору.
Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконавчого грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.
Стосовно вимог про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних суд зазначає наступне.
Відповідно до першого речення ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобовязання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Висновок суду ґрунтується на правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у Постанові від 01.10.2014р. по справі № 6-113цс14, який, згідно ч. 2 ст. 214 ЦПК України є обовязковим для застосування.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Керуючись ст.ст. 88, 208, 209, 213-215, 223-226, 233 294, 296 ЦПК України, суд
Позов Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором задовольнити.
На заочне рішення відповідачем протягом 10 днів, з моменту отримання копії рішення, до Люботинського міського суду Харківської області може бути подана письмова заява про його перегляд.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Люботинський міський суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

ОСОБА_2