Ухвала

іменем україни

13 травня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Кафідової О.В.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Червонослобідської сільської ради Макарівського району Київської області, обслуговуючого кооперативу «Дачная Деревня», треті особи без самостійних вимог на предмет спору: Державна інспекція сільського господарства в Київській області, Державна інспекція архітектурно-будівельного контролю в Київській області, про скасування рішення, припинення незаконного будівництва дороги та усунення перешкод у користуванні власністю за касаційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Київської області від 26 січня 2015 року,

встановила:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вони є власниками земельних ділянок та житлового будинку, розташованих по АДРЕСА_1 Макарівського району Київської області. Між їх будинком та будинком навпроти існує тупиковий проїзд. На даному проїзді проводяться будівельні роботи щодо облаштування дороги по

АДРЕСА_1 на підставі рішення виконавчого комітету у Червонослобідської сільської ради Макарівського району Київської області від 27 вересня 2012 року щодо проведення поточного ремонту дороги. Роботи проводяться проте без згоди, їх, їх сусідів, власників земельних паїв, які примикають до їх ділянок та у порушення п. 3.22 ДБН 360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень», без проектно-технічної документації. Крім того, зазначена дорога не перебуває на балансі сільської ради і взагалі не існує на планах.

Вказували, що невідомими особами вчиняються неправомірні дії щодо їх власності, зокрема, проводиться обрізання кущових насаджень, гілля плодових дерев, постійно їздять та накатують колію між зазначеними будинками, що призводить до руйнування парканів та належного ОСОБА_4 погреба.

Просили скасувати рішення виконавчого комітету Червонослобідської сільської ради Макарівського району Київської області від 27 вересня 2012 року щодо проведення поточного ремонту дороги, зобов'язати керівництво обслуговуючого кооперативу «Дачная Деревня» (далі - ОК «Дачная Деревня») припинити будівництво дороги по

АДРЕСА_1 стягнути із відповідачів моральну шкоду у розмірі

30 000 грн та на користь ОСОБА_4 понесені ним судові витрати.

Заочним рішенням Макарівського районного суду Київської області від 11 серпня 2014 року позов задоволено.

Скасовано рішення виконавчого комітету Червонослобідської сільської ради Макарівського району Київської області від 27 вересня

2012 року про поточний ремонт дороги по АДРЕСА_1 що проходить від центральної дороги між житловими будинками № 10 та 12 до перетину з АДРЕСА_1. Зобов'язано ОК «Дачная Деревня» припинити будівництво дороги по АДРЕСА_1 що проходить від центральної дороги між житловими будинками № 10 та 12 до перетину з АДРЕСА_1. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 26 січня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні заявленого позову. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі позивачі просять скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що позов заявлено не у спосіб, визначений ст. 16 ЦК України та

ст. 155 ЗК України.

Проте повністю з таким висновком погодитися не можна виходячи з наступного.

Установлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на праві власності належать: житловий будинок, у тому числі погріб, земельна ділянка площею 0,324 га та земельна ділянка площею 0,1143 га, розташовані по АДРЕСА_1 Макарівського району Київської області.

Згідно із описом зовнішніх меж зазначені земельні ділянки по лінії від А до Б межують із землями сільської ради - АДРЕСА_1

З рішення Червонослобідської сільської ради Макарівського району Київської області від 27 вересня 2012 року «Про поточний ремонт дороги по АДРЕСА_1 що проходить від центральної дороги між житловими будинками № 10 та № 12 до перетину з АДРЕСА_1» вбачається, що виконавчий комітет сільської ради не заперечує проти проведення поточного ремонту дороги зусиллями та фінансуванням членів ОК «Дачна Деревня».

Як убачається з позовної заяви, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просили скасувати рішення виконавчого комітету Червонослобідської сільської ради Макарівського району Київської області від 27 вересня

2012 року, зобов'язати відповідачів припинити будівництво дороги, оскільки оскаржуваним рішенням та діями по його реалізації порушуються їх права, як власників, а саме ремонтні роботи дороги призводить до руйнування парканів та належного ОСОБА_4 погреба.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (ст. 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (ч. 1ст. 55).

У відповідності до ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Згідно із ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Разом із тим, ч. 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено частиною 2 цієї статті.

Право позивача на звернення з даним позовом передбачено ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України, згідно з якими власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Вирішуючи спір, апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 213-214, 303, 316 ЦПК України зазначені положення закону до уваги не взяв; не визначився з характером спірних правовідносин і правовою нормою, яка підлягає застосуванню до них та дійшов до передчасного висновку про те, що позивачем обраний спосіб захисту порушеного права, який не ґрунтується на законі.

Крім того, у порушення вимог ст. 212 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не дослідив надані позивачами письмові докази у справі, а саме: висновок будівельно-технічного експертного дослідження від 16 липня 2013 року, виготовлений ТОВ «Судова незалежна експертиза України», висновок будівельно-технічної експертизи від 3 липня 2013 року, складений ТОВ «Судова незалежна експертиза України» за результатами проведення обстеження будинку АДРЕСА_2 в

с. Червона Слобода, акт від 25 серпня 2012 року (а.с. 12) та не дав належної оцінки.

За викладених обставин ухвалене апеляційним судом рішення не може залишатися в силі, оскільки ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому згідно із ч. 2 ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Київської області від 26 січня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. Кафідова

Судді:В.С. Висоцька

М.К. Гримич

О.В. Умнова

І.М. Фаловська