АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8142/15 Справа № 191/243/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Прижигалінська Т. В. Доповідач - Глущенко Н.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

25 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Черненкової Л.А., Пищиди М.М.

за участю секретаря - Хлус Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк»

на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_2, Селянського (фермерського) господарства «Мальва» про стягнення заборгованоті за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року ПАТ «ВТБ Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 (нині ОСОБА_2), СФГ «Мальва» про стягнення заборгованості за кредитним договором /а. с. 3-7/.

В обґрунтування своїх позовних вимог банк посилався на те, що 27.12.2013 року між ним та СФГ «Мальва» було укладено Кредитний договір № 30.67/13 - М545 (далі Кредитний договір).

Банк належним чином виконав свій обов'язок по кредитному договору, щодо надання позичальнику кредиту в розмірі 150000 грн., шляхом перерахування вказаної суми на рахунок останнього.

Позичальник, отримавши та користуючись грошовими коштами, свої зобов'язання за кредитним договором, щодо повернення суми основного боргу та сплати суми процентів, нарахованих за користування кредитними грошовими коштами, - не виконує.

В зв'язку з цим, 02.06.2014 року на адресу позичальника було направлено лист-вимогу № 504/123-2 з вимогою погасити заборгованість за кредитним договором, однак вказана заборгованість досі не погашена.

Таким чином, станом на 19.12.2014 року у позичальника виникла та існує перед позивачем заборгованість по кредитному договору в розмірі 176652,73 грн., де: 13 866,06 грн. - прострочена заборгованість по кредиту; 22 544,11 грн. - прострочена заборгованість по сплаті процентів; 128 831,76 грн. - строкова заборгованість по кредиту; 3401,29 грн. - строкова заборгованість по сплаті процентів, нарахованих за період з 22.11.2014 року по 19.12.2014 року; 1799,41 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів за період з 23.05.2014 року по 19.12.2014 року; 1114,79 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту за період з 23.05.2014 року по 19.12.2014 року; 213,18 грн. - 3% річних за весь час прострочення сплати процентів за період з 23.05.2014 року по 19.12.2014 року; 131,86 грн. - 3% річних за весь час прострочення повернення кредиту за період з 23.05.2014 року по 19.12.2014 року; 2972,20 грн. - інфляційні втрати за весь час прострочення сплати процентів за період з 23.05.2014 року по 19.12.2014 року; 1778,07 грн. - інфляційні витрати за весь час прострочення повернення кредиту за період з 23.05.2014 року по 19.12.2014 року.

В забезпечення виконання зобов'язань по Кредитному договору, в тому числі щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій, збитків та будь-яких інших платежів, - 24.12.2013 року між банком та ОСОБА_2 (нині ОСОБА_2) укладено договір поруки № 30.67/13 - ДП1.

У зв'язку з невиконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором на адресу поручителя 12.09.2014 року було направлено лист-вимогу № 917/123-2 з вимогою погасити заборгованість СФГ «Мальва», однак вказана заборгованість досі не погашена.

Умовами договору поруки чітко встановлено, що поручитель за порушення позичальником зобов'язань за кредитним договором несе солідарну відповідальність та відповідає перед позивачем в тому ж обсязі, що і позичальник.

У зв'язку з цими обставинами позивач просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 (нині ОСОБА_2) та СФГ «Мальва» заборгованість за кредитним договором в розмірі 176652,73 грн., та судовий збір у розмірі 3654 грн. за подання позову і 121,80 грн. за подання заяви про забезпечення позову / а. с. 3-7 /.

Відповідач ОСОБА_2 (нині ОСОБА_2) позов визнав частково / а. с. 66-68,69 /.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.07.2015 року позовні вимоги ПАТ «ВТБ» задоволено частково.

Суд стягнув солідарно з ОСОБА_2 та СФГ «Мальва» на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 47820,97 грн., яка складається з: прострочена заборгованість по кредиту - 13866,06 грн.; прострочена заборгованість по сплаті процентів - 22544,11 грн.; строкова заборгованість по сплаті процентів, нарахованих за період з 22.11.2014 року по 19.12.2014 року, - 3401,29 грн.; пеня за несвоєчасну сплату процентів, за період з 23.05.2014 року по 19.12.2014 року, - 1799,41 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту, за період з 23.05.2014 року по 19.12.2014 року, - 1114,79 грн.; 3% річних за весь час прострочення сплати процентів, за період з 23.05.2014 року по 19.12.2014 року, - 213,18 грн.; 3% річних за весь час прострочення повернення кредиту, за період з 23.05.2014 року по 19.12.2014 року, - 131,86 грн.; інфляційні втрати за весь час прострочення сплати процентів, за період з 23.05.2014 року по 19.12.2014 року, - 2972,20 грн.; інфляційні втрати за весь час прострочення повернення кредиту, за період з 23.05.2014 року по 19.12.2014 року, - 1778,07 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Також, суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВТБ Банк» судовий збір у розмірі 239,10 грн.

Суд стягнув з СФГ «Мальва» на користь ПАТ «ВТБ Банк» судовий збір у розмірі 239,10 грн. / а. с. 88-90 /.

З цим рішенням, фактично в частині відмови у позовних вимогах, не погодився позивач - ПАТ «ВТБ» і звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що воно (в частині відмови) є незаконним та необґрунтованим, оскільки ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, позивач вважає, що судом неповно з'ясовані обставини справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи / а. с. 94-96 /.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду, в силу ч. 3 ст. 303 ЦПК України та ст. 309 ЦПК України, в частині відмови у солідарному стягненні з ОСОБА_2 строкової заборгованості за кредитом та строкової заборгованості по сплаті процентів, - скасувати, а в частині стягнення судового збору - змінити, також рішення в частині солідарного стягнення із СФГ «Мальва» заборгованості за кредитним договором та в частині відмови у солідарному стягненні строкової заборгованості за кредитом та строкової заборгованості по сплаті процентів із СФГ - скасувати та провадження у справі, в цій частині вимог, закрити, з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги банку суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідачами порушені умови кредитного договору та договору поруки щодо сплати заборгованості за кредитним договором, яка на час звернення до суду не погашена, однак належних доказів наявності у відповідачів строкової заборгованості за кредитом та строкової заборгованості по сплаті процентів - банк суду не надав, а тому вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Однак, з такими висновками суду погодитися неможна, оскільки вони не відповідають дійсним обставинам справи та вимогам чинного матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 27.12.2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та СФГ «Мальва» було укладено Кредитний договір №30.67/13 - М545 (далі Кредитний договір), згідно якого СФГ «Мальва» отримало кредитні кошти в розмірі 150000 грн. строком до 22.12.2017 року, процентна ставка за користування кредитом - 29% річних. Ціль кредитування - на здійснення господарської діяльності. Погашення кредиту, сплату відсотків за користування ним та комісії позичальник зобов'язаний був здійснювати щомісячно у сумі 5314 грн. «22» числа кожного місяця / а. с. 15-19 /.

В забезпечення виконання позичальником своїх договірних зобов'язань за вказаним Кредитним договором між ПАТ «ВТБ» та відповідачем ОСОБА_2 (нині ОСОБА_2, оскільки 26.12.2014 року змінив прізвище, що підтверджується свідоцтвом про зміну імені - а. с. 63) 24.12.2013 року було укладено Договір поруки № 30.67/13-ДП1 (далі Договір поруки), згідно якого поручитель і позичальник несуть солідарну відповідальність перед банком в повному обсязі за порушення позичальником зобов'язань за Кредитним договором /а. с. 22-24/.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Норми закону, якими врегульована порука, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого, у разі укладення між ними кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобов'язання між ними не виникає солідарної відповідальності між собою.

За таких обставин, кредитор, керуючись статтею 543 ЦК України, має право на свій розсуд пред'явити вимогу до боржника й кожного з поручителів разом чи окремо, в повному обсязі чи частково, але поручитель, що виконав зобов'язання, не вправі пред'явити вимогу до іншого поручителя на предмет розподілу відповідальності перед кредитором.

Відповідно до статті 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною другою статті 118 ЦПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» (далі - постанова Пленуму Верховного Суду України № 2), вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки, не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Наведена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-745цс15 від 01.07.2015 року, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Між тим, розглядаючи справу по суті та ухвалюючи рішення по справі, суд першої інстанції не прийняв до уваги вище зазначені норми права та правову позицію Верховного Суду України, тобто не прийняв до уваги, що позовні вимоги ПАТ«ВТБ Банк» до Селянського (фермерського) господарства «Мальва» про стягнення заборгованоті за кредитним договором (спір між двома юридичними особами) не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а отже рішення суду від 13.07.2015 року, в частині солідарного стягнення із СФГ «Мальва» заборгованості за кредитним договором та в частині відмови у солідарному стягненні строкової заборгованості за кредитом та строкової заборгованості по сплаті процентів із СФГ «Мальва», - не може залишатись в силі і підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, в цій частині вимог, на підставі п.1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, тобто, в силу ч. 3 с. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, при вирішенні цього питання, виходить за межі апеляційної скарги банку.

Щодо позовних вимог ПАТ«ВТБ Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, як з поручителя, то суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що вони підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно ст. 554 ЦК України та умов Договору поруки № 30.67/13-ДП1 від 24.12.2014 року відповідач ОСОБА_2 зобов'язаний сплатити банку заборгованість за Кредитним договором № 30.67/13-М545 від 24.12.2013 року, оскільки боржник - СФГ «Мальва» не виконує зобов'язання, щодо повернення грошових коштів за спірним Кредитним договором (про що банк повідомив поручителя відповідним листом-вимогою від 03.09.2014 року - а. с. 27-28), а тому висновок суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_2 (як поручителя) на користь банку заборгованості є правильним.

Судом встановлено, що попри взяті на себе зобов'язання ні СФГ «Мальва», ні ОСОБА_2 не виконували умови спірного Кредитного договору стосовного своєчасного повернення отриманого кредиту, своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, пені у встановленні договором строки, у зв'язку з чим, за Кредитним договором виникла заборгованість, яка, станом на 19.12.2014 року, склала суму 176652,73 грн., де: 13 866,06 грн. - прострочена заборгованість по кредиту; 22 544,11 грн. - прострочена заборгованість по сплаті процентів; 128 831,76 грн. - строкова заборгованість по кредиту; 3401,29 грн. - строкова заборгованість по сплаті процентів, нарахованих за період з 22.11.2014 року по 19.12.2014 року; 1799,41 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів за період з 23.05.2014 року по 19.12.2014 року; 1114,79 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту за період з 23.05.2014 року по 19.12.2014 року; 213,18 грн. - 3% річних за весь час прострочення сплати процентів за період з 23.05.2014 року по 19.12.2014 року; 131,86 грн. - 3% річних за весь час прострочення повернення кредиту за період з 23.05.2014 року по 19.12.2014 року; 2972,20 грн. - інфляційні втрати за весь час прострочення сплати процентів за період з 23.05.2014 року по 19.12.2014 року; 1778,07 грн. - інфляційні витрати за весь час прострочення повернення кредиту за період з 23.05.2014 року по 19.12.2014 року.

Розрахунок заборгованості за спірним Кредитним договором банком проведено правильно у відповідності з вимогами чинного законодавства та умовами Кредитного договору № 30.67/13-М545 від 24.12.2013 року / а. с. 34-41 /.

Отже, рішення суду першої інстанції, щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь банку: 13 866,06 грн. - простроченої заборгованості по кредиту; 22 544,11 грн. - простроченої заборгованості по сплаті процентів; 3401,29 грн. - строкової заборгованості по сплаті процентів, нарахованих за період з 22.11.2014 року по 19.12.2014 року; 1799,41 грн. - пені за несвоєчасну сплату процентів за період з 23.05.2014 року по 19.12.2014 року; 1114,79 грн. - пені за несвоєчасне повернення кредиту за період з 23.05.2014 року по 19.12.2014 року; 213,18 грн. - 3% річних за весь час прострочення сплати процентів за період з 23.05.2014 року по 19.12.2014 року; 131,86 грн. - 3% річних за весь час прострочення повернення кредиту за період з 23.05.2014 року по 19.12.2014 року; 2972,20 грн. - інфляційні втрати за весь час прострочення сплати процентів за період з 23.05.2014 року по 19.12.2014 року; 1778,07 грн. - інфляційні витрати за весь час прострочення повернення кредиту за період з 23.05.2014 року по 19.12.2014 року, - є законним та обгрунтованим.

Рішення суду першої інстанції, в частині відмови у солідарному стягненні з ОСОБА_2 строкової заборгованості за кредитом та строкової заборгованості по сплаті процентів, не може залишатись в силі і підлягає скасуванню, оскільки посилання суду першої інстанції на те, що суду першої інстанції не надано належних розрахунків цих сум є надуманими і безпідставними, з наступного.

На а. с. 42 знаходиться розрахунок банку по нарахуванню процентів за користування кредитом за період з 24.12.2013 року по 19.12.2014 року, де чітко вказано суму виданого кредиту - 150000 грн. і зазначено, що СФГ «Мальва» погасило кредит: 22.01.2014 року - 1849,84 грн.; 24.02.2014 року - 1657,04 грн.; 24.03.2014 року - 2047,03 грн.; 22.04.2014 року - 1748,27 грн., тобто товариство за спірний період погасило лише 7302,18 грн., а отже строкова заборгованість по кредиту, станом на 19.12.2014 року, складає 128831,76 грн. (150000 грн. - 7302,18 грн. = 142697,82 грн. - 13866,06 грн. = 128831,76 грн., де 13866,06 грн. це не сплачена, станом на 19.12.2014 року, щомісячна грошова сума, яка визначена графіком погашення кредиту) на що банк вказав в своєму розрахунку і що суд першої інстанції міг перевірити шляхом простої арифметичної дії, оскільки жоден з відповідачів не надав суду інших доказів того, що ними були сплачені ще якісь суми в погашення кредиту.

Таким чином, розмір строкової заборгованості в сумі 128831,76 грн. знайшов своє підтвердження, а тому ця сума підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь банку.

Отже, виходячи з суми заборгованості по кредиту, банк правильно, з урахуванням норм чинного матеріального права та умов спірного Кредитного договору, - провів нарахування строкової заборгованості по сплаті процентів за спірний період, яка склала 3401,29 грн. /а. с. 41/ і тому ця сума теж підлягає стягненню ОСОБА_2 на користь банку.

З огляду на наведене, з ОСОБА_2 на користь банку за Кредитним договором № 30.67/13-М545 від 24.12.2013 року, крім стягненого за рішенням суду від 13.07.2015 року, підлягає стягненню ще і заборгованість, станом на 19.12.2014 року, в розмірі 128831,76 грн. - строкової заборгованості за кредитом та 3401,29 грн. - строкової заборгованості по сплаті процентів.

Виходячи з того, що за рішенням суду першої інстанції від 13.07.2015 року та цим рішенням апеляційного суду від 25.11.2015 року, з ОСОБА_2 на користь банку підлягає стягненню грошова сума в розмірі 176652,73 грн., то, в силу ст. 88 ЦПК України і ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», розмір судового збору стягненого з ОСОБА_2 на користь банку підлягає зміні з 239,10 грн. до 1766,53 грн.

Керуючись ст.ст. 209,303,307,309, п.1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» - задовольнити частково.

Рішення Синельниківськогоміськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2015 року, в частині відмови у солідарному стягненні з ОСОБА_2 строкової заборгованості за кредитом та строкової заборгованості по сплаті процентів, - скасувати, а в частині стягнення судового збору - змінити.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_2 про стягнення строкової заборгованості за кредитом та строкової заборгованості по сплаті процентів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором № 30.67/13-М545 від 24 грудня 2013 року, станом на 19.12.2014 року, в розмірі 128831,76 грн. - строкової заборгованості за кредитом та 3401,29 грн. - строкової заборгованості по сплаті процентів, а всього 132233,05 грн. (сто тридцять дві тисячі двісті тридцять три гривні 05 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» судовий збір в сумі 1766,53 грн. (тисяча сімсот шістдесят шість гривень 53 копійки).

Рішення Синельниківськогоміськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2015 року, в частині солідарного стягнення із Селянського (фермерського) господарства «Мальва» на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості за кредитним договором № 30.67/13-М545 від 24 грудня 2013 року та в частині відмови у солідарному стягненні строкової заборгованості за цим кредитом та строкової заборгованості по сплаті процентів із Селянського (фермерського) господарства «Мальва», - скасувати та провадження у справі, в цій частині вимог, закрити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

СУДДІ: