Справа № 645/2990/15-ц
Провадження № 2/645/1346/15
04 червня 2015 року Фрунзенський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого - судді Шевченко Г.С.,
при секретарі - Росада І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандфінресурс», третя особа приватне підприємство «Грандфінресурс», про захист прав споживачів,
У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору № 214554 від 30.08.2012 та додатків укладеного між ним та ТОВ «Грандфінресурс».
Свої вимоги мотивує тим, що з метою отримання позики в сумі 125000,00 грн. в серпні 2012 року він звернувся до ПП «Грандфінресурс».
В цей же день він заплатив суму відповідно до наданої відповідачем квитанції у розмірі 8750 грн. та підписав договір № 214554 від 30.08.2012 року, при цьому він вважав, що підписує типовий договір позики з фінансовою установою, яка у встановленому законом порядку має право на залучення коштів фізичних осіб та видачу позики. Однак кошти він не отримав та йому в телефонному режимі запропонували сплатити чергові платежі згідно умов договору.
До цього Договору 18.11.2013 року між позивачем, відповідачем та третьою особою було підписано додаткову угоду про заміну сторони в зобов'язанні, за якою права та обов'язки адміністратора програми "Альянс Україна" перейшли від ПП «Грандфінресурс» до ТОВ "Гранфінресурс".
Вважає, що при укладенні договору помилився щодо обставин, які мають істотне значення, оскільки думав що укладає договір позики, а відповідачем було допущене істотне порушення його прав, як споживача фінансових послуг, через невиконання ним вимог закону щодо надання повної, своєчасної та достовірної інформації про послугу, що є предметом Договору, у звязку з чим позивач був позбавлений можливості належним чином оцінити властивості такої послуги та можливі негативні наслідки, що можуть настати в наслідок її отримання. Також посилається на те, що відповідач не має відповідної ліцензії, а тому правочин згідно ст. 227 ЦК України є оспорюваним. Крім того при обґрунтуванні позову посилається на порушення відповідачем вимог ст. 19 Закону України „Про захист прав споживачів", вважає, що ТОВ „Грандфінресурс" здійснювало нечесну підприємницьку практику. Вказує, що відповідач ввів його в оману щодо обставин, які мають істотне значення. У зв'язку з викладеним просить визнати недійсним договір № 214554 від 30.08.2012 року, додатки до нього та стягнути з відповідача сплачені ним кошти в розмірі 41 567,50 грн.
Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву, у якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі не надав.
Згідно вимог ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
30 серпня 2012 року між ОСОБА_1 та ПП «Грандфінресурс» було укладено договір про надання послуг № 214554 разом з додатками (далі - Договір) з метою отримання на умовах діяльності програми «Альянс Україна» (далі - Програма) позики у розмірі 125000,00 грн.
До цього Договору 18.11.2013 року між позивачем, відповідачем та третьою особою було підписано додаткову угоду про заміну сторони в зобов'язанні (далі Додаткова угода), за якою права та обов'язки адміністратора програми "Альянс Україна" перейшли від ПП «Грандфінресурс» до ТОВ "Гранфінресурс".
Статтею 2 договору та додатком №1 передбачені обов'язки учасника, зокрема, сплатити одноразовий комісійний внесок, щомісячно сплачувати загальний платіж та адміністративні витрати.
Додаток №1 містить анкетні дані учасника програми та перелік платежів з зазначенням їх кількості та розміру, які позивач повинен був здійснити. В ньому зазначене призначення грошової суми, заявленої на отримання на умовах діяльності програми «Альянс Україна», - на купівлю товару, та розмір заявленої грошової суми - 125 000 грн.
Згідно додатку №1, одноразовий комісійний внесок та адміністративний платіж складають по 7% - 8750 грн., адміністративні витрати 0,25 % - 312 грн., чистий внесок - 694,45 гр., загальний платіж 1006,95 грн., мінімальний платіж 659,73 грн.
Відповідно до додатку № 1 до договору, позивач сплатив 8750 грн. одноразового комісійного внеску, що було обов'язковим для отримання заявленої грошової суми.
Додаток №2 містить умови програми «Альянс Україна». Предметом даного договору є послуги, що надаються шляхом формування реєстрів учасників програми «Альянс Україна», метою яких є отримання грошової суми, зазначеної у додатку № 1 до договору.
Умовами укладеного сторонами договору (додаток № 2 «Умови Програми «Альянс Україна») передбачається, зокрема, наступне:
1.1. 3а цим Договором Адміністратор, за згодою Учасника, зобов'язується вчинити від імені та за рахунок Учасника певні юридичні дії, спрямовані на отримання Учасником грошової суми, зазначеної у Додатку № 1 до даного Договору, на умовах діяльності Програми "Альянс Україна", надалі за текстом «Програма», у порядку та строки, що містить Додаток №2, який є невід'ємною частиною цього Договору, в тому числі:
а) сформувати Реєстр Учасників, забезпечити його адміністрування;
б) організовувати та проводити Захід по розподілу грошового фонду, надати Учаснику відповідну суму, заявлену для отримання на умовах діяльності Програми;
в) надавати інші послуги і здійснювати інші правочини, погоджені Сторонами, у порядку та в строки, передбачені цим Договором та Додатками до нього.
1.2. Вартість та строки розрахунків по даному Договору зазначаються у відповідних додатках до цього Договору.
1.3. Учасник доручив Адміністратору використовувати суми Чистих внесків для формування Фонду Реєстру та його розподілу, а також надавати заявлені грошові суми. Адміністратор не має права використовувати сплачені Учасником Чисті внески для власних потреб.
Таким чином, з укладеного сторонами договору, зокрема, п. 1.1 ст. 1, вбачається, що адміністратор, тобто відповідач, за згодою учасника, тобто позивача, зобов'язався вчинити від імені та за рахунок учасника певні юридичні дії, спрямовані на отримання учасником грошової суми, зазначеної у додатку № 1 до договору, на умовах діяльності програми «Альянс Україна», що міститься в додатку № 2 до договору, які є невід'ємними частинами цього договору. Виконання послуг відповідачем полягає в тому, що учасник сплачує передбачені договором кошти, а відповідач формує групу осіб, за рахунок чистих внесків яких здійснюється захід по розподілу грошового фонду групи, за результатами якого надається дозвіл, тобто право на отримання грошових коштів.
Фактично учасник одержує відповідну суму у позику відповідно до методів визнання права на отримання ним коштів, передбачених договором (ст. ст. 4, 5 договору - порядок проведення заходу по розподілу грошового фонду; отримання заявленої грошової суми), і таке визнання права відповідач здійснює на власний розсуд.
Право на першочергове отримання коштів мають ті учасники програми, які, згідно умов договору (п. 4.11), зробили найбільшу кількість внесків. Як вбачається з умов договору, така умова отримання коштів як кількість платежів, здійснених учасниками, які подали заяви на участь у заході по розподілу коштів, робить можливим отримання коштів учасником, який уклав договір пізніше, але здійснить платежів більше порівняно з учасниками, які уклали договір раніше нього. Таким чином, такий учасник має право отримати кошти раніше попередніх учасників, які не будуть проінформовані про таку обставину, як здійснення одним з учасників більшої кількості платежів, що робить можливим для відповідача за бажання робити вибірковим надання коштів учасникам за виконання ними умови внесення хоча б на один платіж більше. Інформація про кількість здійснених учасниками платежів, в зв'язку з цим - їх місце щомісяця у відповідному реєстрі учасників, що є суттєвою і вирішальною умовою для отримання грошових коштів, для учасників недоступна.
Пунктом 3 частини 1 ст. 9 Закону «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» визначено, що відповідно до спеціальних законів ліцензуванню підлягає господарська діяльність, зокрема, із надання фінансових послуг.
Згідно з пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 1 Закону «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» під фінансовою установою слід розуміти юридичну особу, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку.
Фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.
Такими фінансовими послугами, як зазначено у пунктах 2, 6, 11-1 ч. 1 ст. 4 цього Закону, вважаються довірче управління фінансовими активами, надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту та адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.
Пунктом 4 ч. 1 ст. 34 даного Закону передбачено, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у межах своєї компетенції видає ліцензії для здійснення фінансовими установами діяльності з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб.
Здійснення такої діяльності дозволяється тільки після отримання відповідної ліценції (ч. 2 ст. 34 вказаного Закону).
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що для укладення договору з позивачем відповідач повинен був отримати у встановленому законом порядку відповідну ліцензію.
За програмою «Альянс Україна» виконання послуг відповідачем полягає в тому, що учасник сплачує передбачені договором кошти, а відповідач формує реєстри учасників, в яких накопичуються кошти цих учасників за рахунок чистих внесків, після чого учасником подається заява на участь в заході по розподілу грошового фонду, потім здійснюється сам захід по розподілу грошового фонду об'єднання учасників, за результатами якого надається дозвіл, тобто право на отримання грошових коштів, якщо їх достатньо у цьому фонді. Переважне право на отримання коштів надається тому з учасників, який надіслав заяву, яка містить найбільшу кількість сплачених загальних платежів.
При цьому отримання учасником обумовленої договором суми відбувається у тому числі й за рахунок внесків інших учасників. Передбачається, що за умовами договору, гроші мають отримати усі учасники, навіть ті, які фінансово були найменш "активними", за умови виконання ними умов договору.
Зі змісту умов спірного договору вбачається, що відповідачем надаються громадянам грошові суми у позику на умовах програми «Альянс Україна», за якою такі позики надаються за рахунок внесків, які періодично вносяться іншими громадянами - учасниками цієї програми разом з платою за послуги в порядку, визначеному укладеним договором про отримання грошової суми.
За таких умов діяльність ТОВ «Гранфінресурс» має всі ознаки фінансової послуги, визначені пунктом 5 частини першої статті 1 Закону України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", тому що при її проведенні здійснюються операції з фінансовими активами (грошовими коштами) в інтересах учасників, за рахунок цих осіб (позика надається за рахунок чистих внесків, сплачених учасниками) з метою отримання прибутку (за надання послуг встановлюється плата).
Відповідач від такої діяльності отримує прибуток у вигляді комісійного внеску, адміністративного платежу - 7 % кожен від заявленої грошової суми, адміністративних витрат по 0,25 % від заявленої суми щомісяця.
Відповідно до Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та п. 3 Прикінцевих положень Закону України від 02 червня 2011 року "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг", який набрав чинності 9 січня 2012 року, фінансові установи були зобов'язані протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом привести свою діяльність у відповідності з вимогами цього Закону.
На підставі вказаного Закону Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, розпорядженням від 9 жовтня 2012 року № 1676 затвердила Ліцензійні умови провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.
Таким чином, відповідач повинен був отримати ліцензію до 9 січня 2013 року.
Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", в редакції Закону України від 10 жовтня 2013 року, N 643-VII, органи, які здійснюють державне регулювання ринків фінансових послуг згідно із статтею 21 цього Закону, можуть приймати в межах своїх повноважень рішення:
1) про належність операцій, які здійснюються на ринках фінансових послуг, до певного виду фінансових послуг, визначених частиною першою цієї статті;
2) про визначення операції як фінансової послуги, відсутність такої фінансової послуги серед видів фінансових послуг, передбачених переліком, визначеним частиною першою цієї статті, та заборону надання зазначеної послуги.
Стаття 21 зазначеного Закону передбачає, що державне регулювання ринків фінансових послуг здійснюється: щодо ринку банківських послуг та діяльності з переказу коштів - Національним банком України; щодо ринків цінних паперів та похідних цінних паперів (деривативів) - Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку; щодо інших ринків фінансових послуг - національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.
Антимонопольний комітет України та інші державні органи здійснюють контроль за діяльністю учасників ринків фінансових послуг та отримують від них інформацію у межах повноважень, визначених законом.
Державне регулювання діяльності з надання фінансових послуг здійснюється відповідно до цього Закону та інших законів України.
З огляду на зазначене, здійснення ТОВ «Гранфінресурс» діяльності з ознаками фінансової послуги підтверджене і повідомленнями Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (Нацкомфінпослуг), щодо іншої юридичної особи - ПП «Грандфінресурс», яке також діяло на підставі саме умов Програми «Альянс Україна», і умови договорів, укладених вказаним підприємством з громадянами, є ідентичними з умовами спірного в даній справі договору.
Зокрема, з листа Нацкомфінпослуг від 24.11.2014 р. вбачається, що комісією були розглянуті скарги фізичних осіб та надані до них пакети документів щодо взаємовідносин із ПП «Грандфінресурс». За результатами розгляду скарг складений акт про порушення законодавства про фінансові послуги від 02 вересня 2013 року № 72/16/4-АП; встановлено, що підприємство до Державного реєстру фінансових установ Нацкомфінпослуг не вносилось і ліцензії не отримувало. За наслідками розгляду справи про правопорушення Нацкомфінпослуг винесена постанова № 38/16/04-АП від 17 вересня 2013 року. 02 квітня 2014 року Нацкомфінпослуг звернулась з адміністративним позовом до підприємства щодо стягнення штрафної санкції за постановою. 14 квітня 2014 року Окружним адміністративним судом м. Києва відкрите провадження по справі № 826/4672/14. Господарська діяльність підприємства щодо укладання договорів з фізичними особами, предметом яких є послуги, що надаються шляхом формування реєстрів учасників програми «Альянс Україна", метою яких є отримання відповідної грошової суми, зазначеної у договорі, передбачає залучення фінансових активів від фізичних осіб, тобто є фінансовою послугою.
Згідно відповіді Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 09.04.2015 року інформація проТОВ «Гранфінресурс» та ПП «Гранфінресурс» до Державного реєстру фінансових установ, що веде Нацкомфінпослуг, не вносилась. Підприємства статусу фінансової установи не набували, ліцензій та/або інших дозволів на надання фінансових послуг не отримували.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема, тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Статтею 227 ЦК України визначено, що правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним договору № 214554 від 30.08.2012 року та додатків до нього.
Питання про судові витрати суд вважає необхідним вирішити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати недійсним договір № 214554 від 30.08.2012 року та додатки до нього, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю „Гранфінресурс" та ОСОБА_1.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Гранфінресурс" в дохід держави судовий збір в розмірі 415 грн.67коп.
Заочне рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 232 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя - Г. С. Шевченко