Провадження №2-о/554/229/2015
30 листопада 2015 року м.Полтава
Октябрський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді - Чуванової А.М.
при секретарі Юркіній Ю.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України; заінтересована особа: управління державної міграційної служби України в Полтавській області,-
ВСТАНОВИВ:
Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Свої вимоги мотивує тим, що він народився 03.06.1964 року в м. Полтаві; постійно без виїзду проживав на території України від народження та по даний час, в тому числі станом на 24.08.1991 року. В 1999 році ОСОБА_1 втратив паспорт, в звязку з чим він звернувся до Октябрського РВ УМВС України в Полтавській області, на що отримав відповідь про відмову в порушенні кримінальної справи на підставі ст..6 п.2 КПК України за ознаками злочину, передбаченого ст..357 КПК України. Заявник звернувся до Державної міграційної служби України в Полтавській області для отримання паспорта громадянина України, однак йому було відмовлено, оскільки не були надані документи підтверджуючи реєстрацію на території України станом на 24.08.1991 року, рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту, що має юридичне значення, а саме - постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 рік.
В судове засідання заявник не зявився, надав заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, вимоги підтримує.
В судове засідання представник заінтересованої особи повторно не з'явився, заінтересована особа повідомлена про розгляд справи належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність заявника та представника заінтересованої особи.
Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
ОСОБА_1 народився 03.06.1964 року в м. Полтаві, про що свідчить копія військового квитка (а.с.10), довідка МВС України (а.с.13).
Відповідно заяви в 1999 році ОСОБА_1 втратив паспорт, в звязку з чим він звернувся до Октябрського РВ УМВС України в Полтавській області, на що отримав відповідь про відмову в порушенні кримінальної справи на підставі ст..6 п.2 КПК України за ознаками злочину, передбаченого ст..357 КПК України (а.с.15- постанова). Заявник звернувся до Державної міграційної служби України в Полтавській області для отримання паспорта громадянина України, однак йому було відмовлено, оскільки не були надані документи підтверджуючі реєстрацію на території України станом на 24.08.1991 року, рекомендовано звернутись до суду (а.с.17).
Судом встановлено, що заявник не має можливості отримати паспорт громадянина України, оскільки не може підтвердити належність до громадянства України, так як не має документів підтверджуючих його реєстрацію на території України станом на 24.08.1991 року.
Факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року, зокрема, підтверджує довідка (а.с.5), згідно якої ОСОБА_1 працював в Ремонтно-будівельному управлінні №1 з 01.03.1991 року (згідно наказу №14 п.10 від 04.03.1991 р) звільнений 25.08.1992 року.
Крім того, вищевказаний факт підтверджується довідкою КП «ЖЕО №2» (а.с.6), довідкою навчального закладу (а.с.7), довідкою Полтавського тепловозоремонтного заводу (а.с.8), довідкою про відбування покарання (а.с.9), довідкою військового комісара (а.с.12), інформаційною довідкою (а.с.18).
Відповідно до ч 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз'яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р.
Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення.
Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991.
Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991.
У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.
Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.
Наведений у ст. 273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.
Факт постійного безперервного проживання заявника на території України підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.
За таких обставин вимоги заявника обґрунтовані і суд вважає за необхідне встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, на території України станом на 24 серпня 1991 року.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60, 209, 212-215, 218, 256, 259, 273 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України; заінтересована особа: управління державної міграційної служби України в Полтавській області - задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, на території України станом на 24 серпня 1991 року.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м.Полтави шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які беруть участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: А.М.Чуванова