АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 6156/2015 р. Головуючий у 1 інстанції - Парамонов М.Л.
Доповідач - Мараєва Н.Є.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2015 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_1, ОСОБА_2,

ОСОБА_3

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 р.

в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1,

ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-особа : ОСОБА_6 про вселення та встановлення порядку користування нерухомим майном

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 р. частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-особа: ОСОБА_6 про вселення та встановлення порядку користування нерухомим майном, а саме: вселено ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_1; визначено порядок користування приміщеннями квартири АДРЕСА_1 відповідно до якого: виділено в користування ОСОБА_4 ізольовану кімнату площею 10,8 кв.м.; виділено в користування ОСОБА_1 ,ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дві кімнати, площею 18,4 кв.м. з балконом та кімнату, площею 14,4 кв.м; кухня, ванна кімната, туалет, коридор - залишено у спільному користуванні сторін; в задоволені решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідачів просить це рішення скасувати і постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, на те, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, позивач ОСОБА_4 є власником ј ч. частини квартири АДРЕСА_1 співвласниками інших ѕ частин цієї квартири є: ОСОБА_1, її дочка ОСОБА_2 та онука ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в рівних частинах - по 1/4 кожній, що підтверджується відповідним свідоцтвом (копія) та довідкою Київського міського БТІ (а.с.40, 42).

Вказана квартира №90 є трикімнатною, загальною пл.60,76 кв. м, житловою пл.43,60 кв. м; житлові кімнати пл.18,40 кв. м з балконом 0,9 кв. м, кімната пл. 14,40 кв. м, та кімната, пл.10,80 кв. м (а.с.6, 25- 26); в квартирі НОМЕР_1 зареєстровані чотири особи - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 (відповідачі) та 3-особа - ОСОБА_6 (а.с.7, 159).

Ці обставини підтверджуються матеріалами справи і не заперечуються сторонами.

Також стороною відповідачів не заперечувався факт існування між сторонами конфліктної ситуації з привиду користування вказаною квартирою, внаслідок чого позивач не проживає у спірній квартирі по час постановлення рішення.

Згідно частки позивача ОСОБА_4 - йому належить у спірній квартирі 1/4 ч. від 43,60 кв. м, що дорівнює 10,9 кв. м житлової площі.

Згідно запропонованого позивачем порядку користування приміщеннями квартири НОМЕР_1 він просиив виділити йому в користування ізольовану кімнату жилою площею 10,8 кв., що не перевищує розміру його ідеальної частки; а відповідачам ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - позивач просить виділити у користування дві кімнати жилою площею 18,4 кв. м та 14,4 кв. м, що також не порушує права відповідачів, як співвласників квартири; приміщення загального користування - кухні, площею 5,7 кв. м, ванної кімнати площею, 2,0 кв. м, туалетної кімнати площею, 1,1 кв. м, коридору площею, 7,5 кв. м в квартирі АДРЕСА_1 позивач просить залишити у спільному користуванні сторін, як співвласників.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що запропонований позивачем ОСОБА_4 варіант визначення порядку користування приміщеннями спірної квартири відповідає інтересам всіх співвласників квартири (сторін по справі).

Суд також правильно вважав, що при цьому, вимога позивача в частині залишення у спільному користуванні сторін, як місця загального користування, балкону площею, 0,9 кв. м, як зазначено у технічному паспорті на квартиру, (а.с.26), задоволенню не підлягає, оскільки, вихід на балкон існує з житлової кімнати площею 18,4 кв. м, яка підлягає виділенню в користування відповідачам, як співвласникам, які не погоджуються на спільне користування балконом.

Що стосується інших заперечень відповідачів та 3-ої особи, то суд правильно вважав їх безпідставними та недоведеними, оскільки вони не підтверджуються достатніми та належними доказами.

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру користуються ними для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Згідно ст.383, 358 ЦК України власник (співвласник) житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім»ї, інших осіб; право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у спільній частковій власності.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов»язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов»язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов»язаннями, пов»язаними із спільним майном; тобто встановлення порядку користування спільним нерухомим майном не змінює часток співвласників у спільній частковій власності на таке майно.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо часткового задоволення позову.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з»ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 - відхилити, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 р. - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :