Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

26 червня 2015 року Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Культенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08 жовтня 2010 року ним надано ОСОБА_3 у борг кошти у сумі 300 000 грн., які той зобовязувався повернути у тому ж розмірі, згідно складеної ним розписки. Після письмової вимоги від 10 лютого 2015 року про повернення коштів, відповідач кошти не повернув до даного часу, тому позивач просить стягнути їх у судовому порядку.

У судове засідання позивач не зявився, а представник позивача подав через канцелярію суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі.

Відповідач у судове засідання не зявився, а його представник подав через канцелярію суду заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі.

Судом встановлено, що відповідно до розписки складеної відповідачем позивач надав відповідачу 08 жовтня 2010 року кошти у сумі 300 000 грн., з умовою повернення їх у тому ж розмірі.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

До даного часу відповідач не повернув суму позики.

На підставі ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк в та в порядку, що встановлений договором. Якщо ж договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

10 лютого 2015 року позивачем було направлено таку вимогу відповідачеві, однак відповідач повідомив письмово позивача про визнання боргу, однак неможливістю на даний час повернути суму боргу.

Станом на момент розгляду справи сума боргу не повернута, про що свідчить визнання позову відповідачем, а тому сума боргу за розпискою підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем при подачі позову належить стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 88, 174, 213, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг за розпискою у розмірі 300 000 (триста тисяч) грн. та 3000 (три тисячі) грн. судових витрат, а всього 303 000 (триста три тисячі) гривень.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Черкаський районний суд шляхом подачі в 10 денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасоване.

Суддя: ОСОБА_1