Справа № 648/2849/14-ц
Провадження № 2/648/36/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року смт. Білозерка

Білозерський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді: Кусік І.В.,

при секретарі: Думітраш О.М.,

ОСОБА_1,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3,

представника служби у справах дітей: ОСОБА_4,

прокурора: Голісової Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_5 Дар`ї Федорівни, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа: Білозерський районний сектор управління державної міграційної служби у Херсонській області, про звернення стягнення на предмет іпотеки, визначення способу реалізації предмета іпотеки, виселення та відстрочення виконання судового рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_8 JI.I., третя особа: Білозерський районний сектор Управління державної міграційної служби у Херсонській області, про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що 05 травня 2006 року між банком та ОСОБА_9 укладений іпотечний кредитний договір на суму 37780 доларів США зі сплатою 10,8% річних з кінцевим терміном повернення кредиту 04 травня 2025 року.

На забезпечення виконання кредитних зобов'язань 05 травня 2006 року сторони уклали договір іпотеки, згідно з яким ОСОБА_9 передав

позивачу - банку в іпотеку будинок № 3 по вул. Молодіжній у с. Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області.

В наслідок неналежного виконання позичальником - відповідачем ОСОБА_9 зобов'язань за кредитним договором, станом на 22 листопада 2011 року, утворилась заборгованість перед банком у розмірі 521441,56 грн., позивач, уточнивши свої позовні вимоги просив суд:

Ухвалити рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, зазначений в іпотечному договорі від 05.05.2006 p., а саме: житловий будинок № 3, що знаходиться за адресою: Херсонська область, Білозерський район, с. Чорнобаївка, вул. Молодіжна, загальною площею 101,2 кв.м., літ. - «А», гараж літ. - «Б», сарай літ. - «В», туалет літ. - «Г», огорожа - 1,2, водопровід - 3, розташований на земельній ділянці розміром 600,0 кв.м., який належить ОСОБА_5, на підставі договору купівлі - продажу (посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_11 05.05.2006 p., за реєстровим № 684 та зареєстрованого ХБТІ 06.05.2006 p., за № 1424), в рахунок погашення боргу ОСОБА_5 перед публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Херсонське обласне управління AT «Ощадбанк», (м. Херсон, вул. Суворова, 24, р/р 35192016 в ОПЕРВ облуправління банку, МФО 352457, ЗКПО 02766367, за договором про іпотечний кредит № 100 від 05.05.2006 p., в розмірі 521 441 грн. (п'ятсот двадцять одна тисяча чотириста сорок одна) гривня 56 коп., з яких заборгованість за кредитом: 293 428,34 грн., заборгованість по сплаті відсотків 152 608,04 грн., пеня за несплату основного боргу 25 969,15 грн., та пеня за несплату відсотків 49 436,03 грн.

Визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів, відповідно до процедури, передбаченої ЗУ «Про виконавче провадження», за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Виселити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5 з будинку, що знаходиться за адресою: Херсонська область, Білозерський район, с. Чорнобаївка, буд. 3, зі зняттям з реєстраційного обліку у Білозерському районному секторі управління державної міграційної служби у Херсонській області.

Відстрочити виконання рішення до дня втрати чинності ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 р. з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) та основну суму заборгованості.

Витрати за сплату судового збору покласти на відповідачів - ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_8».

В судовому засіданні:

Представник позивача позов підтримала, просила задовольнити.

Представник третьої особи Білозерського районного сектору управління державної міграційної служби у Херсонській області в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв чи клопотань суду не надавав.

Представник Служби у справах дітей Білозерської РДА заперечувала щодо задоволення вимоги стосовно виселення малолітніх дітей, так як це порушує їхні права та законні інтереси.

Прокурор прокуратури Білозерського району позовні вимоги щодо виселення малолітніх дітей не визнала, оскільки на момент укладання договору не було враховано інтересів малолітніх дітей, окрім того на сьогодні діє мораторій на стягнення майна.

Судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини:

05.05.2006 року між ВАТ Державний ощадний банк України (найменування змінено на ПАТ Державний ощадний банк України у відповідності із змінами до Статуту ВАТ Державний ощадний банк України) та ОСОБА_9 укладено договір про іпотечний кредит №100 від 05.05.2006 року, предметом якого стали грошові кошти, які банк надав ОСОБА_9 в сумі 37780,00 доларів США.

Того ж дня, 05.05.2006 року, укладено договір купівлі-продажу житлового будинку №3, розташованого в с.Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області по вул. Молодіжна, за яким ОСОБА_6 продала, а ОСОБА_9 придбав вказане нерухоме майно. При цьому, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 10570694, за ОСОБА_9 зареєстровано право власності на вказане нерухоме майно лише наступного дня 06.05.2006 року.

Того ж дня 05.05.2006 року, між банком та ОСОБА_9 укладено іпотечний договір, предметом якого є заставне майно: житловий будинок №3, розташований в с.Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області по вул. Молодіжна.

Відповідно положень ст. 334 ч. 4 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку про те, що на момент укладання іпотечного договору 05.05.2006 року ОСОБА_9, в розумінні ч. 4 ст. 334 ЦК України, не набув права власності на нерухоме майно, що стало предметом іпотеки житловий будинок № 3 розташований в с.Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області по вул. Молодіжна.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 22.11.2011 року з ОСОБА_9 на користь ВАТ Державний ощадний банк України в звязку із невиконанням ним договірних зобовязань стягнуто заборгованість по договору про іпотечний кредит за №100 від 05.05.2006 року в сумі 521441,56 грн.

При зверненні позивачем виконавчого документа до виконання через відділ ДВС Білозерського РУЮ Херсонської області, відповідною постановою державного виконавця виконавче провадження по примусовому виконанню рішення суду було відкрито, однак на підставі Акту опису й арешту майна від 22.03.2012 року виконавчий лист відповідною постановою був повернений стягувачу (банку) на підставі п. 3 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження.

Відповідно положень ст. 109 ч.3 ЖК, ст. ст. 39, 40 Закону України Про іпотеку підставою для виселення мешканців з переданих в іпотеку житлових будинків чи житлових приміщень є наявність рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, або наявність норм договору, згідно яких мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги.

У даному випадку рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки не приймалося, пунктом 3.3.11 іпотечного договору від 05.05.2006 року передбачено, що після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника іпотекодавець зобовязаний добровільно звільнити предмет іпотеки протягом одного місяця з дати отримання такої вимоги, а також сприяти виселенню всіх мешканців, що зареєстровані та/або фактично проживають за адресою знаходження предмету іпотеки, з урахування чого суд вважає, що письмова вимога позивача від 25.02.2013 року надіслана на адресу ОСОБА_9 про звільнення житлового будинку в добровільному порядку безпідставна, так як суперечить положенню ст. 40 Закону України Про іпотеку та умовам іпотечного договору укладеного між банком та ОСОБА_9 05.05.2006 року.

Згідно наданих суду довідки № 269 від 06.05.2008 року, довідок адресно-довідкового сектору СГІРФО УМВС в Херсонській області від 11.06.2008 року, довідки Білозерського РС УДМС України в Херсонській області № 14/83 від 26.05.2015 року, згідно даних домової книги, свідоцтва про народження Серії 1-КГ №024852:

· ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, що на момент укладання договору іпотеки була малолітньою особою, зареєстрована за вказаною адресою з 25.12.2006 року (внесено інформацію 17.04.2015 року);

· ОСОБА_7 Дар`я Федорівна, ІНФОРМАЦІЯ_7, що на момент укладання договору була малолітньою особою, значиться зареєстрованою за вказаною адресою з 03.11.2005 року;

· ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_8, що на момент укладання договору була неповнолітньою особою, значиться зареєстрованою за вказаною адресою з 03.11.2005 року;

· ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9, яка є матір`ю ОСОБА_7, Дар`ї та ОСОБА_8, значиться зареєстрованою за вказаною адресою з 03.11.2005 року;

· ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_10, який є батьком ОСОБА_12, Дар`ї та ОСОБА_8, значиться зареєстрованим за вказаною адресою з 30.06.2010 року;

· ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_11 була зареєстрованою за вказаною адресою з 30.06.2010 року та значиться знятою з реєстрації з 30.10.2014 року, як померла 02.08.2014 року (а/з № 1452 від 04.08.2014 року).

Дані, що викладені в довідці № 690 від 05.05.2006 року та в довідці Білозерського сектору УДМС в Херсонській області №14/83 від 26.05.2015 року про те, що ОСОБА_7 не проживала та не була зареєстрована за вказаною адресою та дані, що викладені в довідці № 690 від 05.05.2006 року стосовно того, що в будинку за вказаною адресою окрім ОСОБА_6 не проживають та не зареєстровані інші особи спростовуються вищевикладеними даними з домової книги та довідок СГІРФО та РС УДМС. Крім того, суд звертає увагу на те, що довідка № 690 видана ОСОБА_6, яка не є стороною іпотечного договору, предметом якого є заставне майно: житловий будинок №3, розташований в с.Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області по вул. Молодіжна і не могла бути прийнята як доказ щодо зареєстрованих осіб на момент підписання саме іпотечного договору, сторонами якого є ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_9 Тому з огляду на вищевикладене, суд, відповідно ст. 58, 59 ЦПК України, визнає докази: довідку Чорнобаївської сільської ради № 690 від 05.05.2006 року (в цілому) та довідку РС УДМС №14/83 від 26.05.2015 року (в частині інформації про місце реєстрації ОСОБА_7) неналежними доказами і не приймає їх до уваги при винесенні рішення.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання особи є документальним відображенням, який вказує на місце проживання такої особи.

Однак, згідно з нормами ч. 4 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає.

Отак, з огляду на вищевикладене, судом встановлено, що на момент укладання іпотечного договору 05.05.2006 року у вказаному будинку були зареєстровані та фактично проживали окрім матері ОСОБА_6 її малолітня і неповнолітня доньки ОСОБА_8 та Дар`я. При цьому, зважаючи на те, що в судовому засіданні не встановлено іншого місця проживання ОСОБА_6, суд, з огляду на положення ст. 29 ч. 4 ЦК України вважає встановленим факт того, що фактичним місцем проживання ОСОБА_7 є місце проживання її матері будинок №3 по вул. Молодіжній в с. Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області, саме з дня народження 25.03.2006 року, тобто до укладання іпотечного договору. І на момент укладання іпотечного договору, 05.05.2006 року всі троє дітей ОСОБА_8, Дар`я та ОСОБА_7 володіли правом користування житловим будинком за вказаною адресою, як члени сім`ї діти попереднього та наступного власників ОСОБА_6 та ОСОБА_9

Згідно зі ст. 32 ЦК України, ст. 177 СК України та ст. 17 Закону України Про охорону дитинства, ст. 12 ч. 4 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» батьки не мають права без дозволу органу опіки та піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобовязуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобовязання.

На підставі ст. 18 ч.ч. 2, 3 Закону України Про охорону дитинства діти члени сімї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобовязані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Частиною 6 ст. 203 ЦК України передбачено, що правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ст. 215 ч. 1 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержанням в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно ст. 215 ч. 2 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний). У цьому разі визнання такого правочину недійсним не вимагається.

Згідно з положеннями ст. ст. 71, 224 ч. 1 ЦК України правочин, вчинений без дозволу органу опіки та піклування є нікчемним.

За приписами ст. 236 ЦК України нікчемний правочин є недійсним з моменту його вчинення.

Згідно з п. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 p., ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За наявності будь-якої правової колізії, неповноти, нечіткості або суперечності законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд, відповідно до вимог ст. 8 Цивільного процесуального кодексу та ст. 3,27 Конвенції «Про права дитини», повинен віддавати перевагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Оцінивши та дослідивши усі докази по справі в їх сукупності суд приходить до висновку, що іпотечний договір, укладений 05.05.2006 року між ВАТ Державний ощадний банк України та ОСОБА_9, є нікчемним, оскільки він вчинений без дозволу органу опіки і піклування, суперечить правам та інтересам малолітніх дітей, укладений особою, що на момент його укладання не мала статусу власника майна, що тягне за собою його недійсність, при цьому визнання цього правочину недійсним не вимагається, тому позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки та визначення способу реалізації майна не підлягають задоволенню, і як наслідок, не підлягають задоволенню й вимоги про зняття відповідачів з реєстраційного обліку та вимоги про виселення відповідачів, які, крім того, суперечать вимогам Закону України Про іпотеку та положенням іпотечного договору.

Окрім вказаного, на думку суду, даний позов не підлягає задоволенню і з огляду на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а позовні вимоги про відстрочення виконання рішення до дня втрати чинності цим законом не можуть бути розглянуті на стадії позовного провадження, оскільки за положеннями ст. 373 ЦПК України питання про відстрочення виконання рішення суду може бути розглянуте судом лише на стадії його виконання за умови наявності обставин, що утруднюють його виконання, тому і ці вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212- 215, 218 ЦПК України, на підставі ст. ст. 71, 203, 215, 224 ЦК України, ст. ст. 39,40 Закону України Про іпотеку, ст.ст. 6,7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України", ст.109 ч. 3 Житлового кодексу України, п. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 p., ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. №789-ХІІ, ст. 177 СК України, ст. ст. 17, 18 Закону України Про охорону дитинства, ст. 12 ч. 4 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року № 1304-VII, ст. 373 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_5 Дар`ї Федорівни, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа: Білозерський районний сектор управління державної міграційної служби у Херсонській області, про звернення стягнення на предмет іпотеки, визначення способу реалізації предмета іпотеки, виселення та відстрочення виконання судового рішення, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Білозерський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий суддя: Кусік І.В.