АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1303/13-ц 22-ц/774/1243/К/15
Справа № 210/1303/13-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1243/К/15 суддя Бондарєва О.І.
Категорія - 27 (IV) Суддя-доповідач - Чорнобук В.І.
РІШЕННЯ

Іменем України

23 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Чорнобук В.І.

суддів - Братіщевої Л.А., Грищенко Н.М.

при секретарі - Булах К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 22 квітня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

Особа, яка бере участь у розгляді справи:

представник позивача Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Прокопчук Ольга Юріївна,

представник відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (надалі - ПАТ «Дельта Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 25.05.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» (надалі - ПАТ «Сведбанк»), яке є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Сведбанк» (надалі - ВАТ «Сведбанк»), та ПАТ «Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов якого банк відступає свої права вимоги заборгованості по кредитним договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації. З моменту відступлення банком новому кредитору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для нового кредитора та вважаються наданими останньому. Разом з правами вимоги до нового кредитора переходять всі, пов'язані з ними права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. Внаслідок укладеного Договору купівлі-продажу прав вимоги відбулась заміна кредитора, а саме ПАТ «Дельта Банк» набув статусу нового кредитора/стягувача, як за кредитним договором №0308/1207/98-530 від 24.12.2007 року, так і за забезпечувальним договором поруки №0308/1207/98-530-Р-1 від 24.12.2007 року.

24.12.2007 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №0308/1207/98-530, відповідно до умов якого, відповідач отримала кредит у розмірі 50 000,00 доларів США, під 13,5% річних, строком користування по 23.12.2017 року включно.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаними кредитним договором, між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №0308/1207/98-530-Р-1 від 24.12.2007 року.

ОСОБА_2 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконувала, що призвело до виникнення простроченої заборгованості за кредитом станом на 22.01.2014 року у сумі 23 525,28 дол.США, що згідно курсу НБУ 1 дол.США - 7,993 грн., складає 188 037,56 грн.

12 серпня 2014 року уточнивши позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» зазначав, що ОСОБА_2 станом на 03.07.2014 року має заборгованість в сумі 25 095,90 дол.США, що згідно курсу НБУ 1 дол.США - 11,84 грн., складає 297 163,29 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом - 23 204,78 дол.США, що еквівалентно 274 770,33 грн.; заборгованість за відсотками - 1 891,12 дол.США, що еквівалентно 22 392,96 грн. Вказану заборгованість за кредитним договором ПАТ «Дельта Банк» просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а також судові витрати по судового збору в розмірі 2 971,63 грн.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 22 квітня 2015 року позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, у солідарному порядку, на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №0308/1207/98-530 від 24.12.2007 року, яка станом на 03.07.2014 року, складає 297 163,29 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 23 204,78 дол. США; заборгованість за відсотками - 1 891,12 дол. США.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у рівних частинах на користь ПАТ «Дельта Банк» судовий збір у розмірі 2 971,63 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення ним норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову. Зокрема, суд першої інстанції не взяв до уваги, що позивачем не надано доказів проведення оплати за відступлення вимоги. На його думку, договір купівлі-продажу прав вимоги носить ознаки договору факторингу, тому на дані правовідносини розповсюджується дія Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», відповідно до якого до фінансових послуг належать операції з факторингу. До фінансової послуги факторингу віднесено набуття права грошової вимоги до боржників - суб'єктів господарювання, а позивач пред'явив вимоги до фізичних осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3, однак дана обставина залишилась поза увагою суду першої інстанції. Крім того, на момент укладення кредитного договору з відповідачами у ПАТ «Сведбанк» була відсутня Генеральна ліцензія на здійснення валютних операцій, тому кредитний договір є нікчемним.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4, який підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити, представника позивача ПАТ «Дельта Банк» - Прокопчук О.Ю., яка заперечувала про апеляційної скарги і просила її відхилити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 грудня 2007 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №0308/1207/98-530, відповідно до умов якого відповідач отримала кредитні кошти в іноземній валюті у розмірі 50 000 дол.США, під 13,5% річних, строком користування по 23.12.2017 року включно, якщо тільки не буде застосовано іншого терміну. (а.с.6-12)

Відповідно до умов кредитного договору ОСОБА_2 зобов'язана у строки, передбачені кредитним договором, сплачувати решту кредиту, проценти за його користування. Крім того, п.5.1. вказаного договору, передбачена сплата пені, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від суми простроченої заборгованості, за кожен день прострочення.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаними кредитним договором, між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 був укладений договір поруки №0308/1207/98-530-Р-1 від 24.12.2007 року, згідно умов якого, відповідач, як поручитель, зобов'язався відповідати за виконання ОСОБА_2 договірних зобов'язань по кредитному договору №0308/1207/98-530 від 24.12.2007 року. (а.с.16-17)

У порушення умов кредитного договору ОСОБА_2 свої зобов'язання належним чином не виконувала, у зв'язку з чим, станом на 03.07.2014 року, відповідач має заборгованість у розмірі 25 095,90 дол.США, яка згідно курсу НБУ 1 дол.США - 11,84 грн., складає 297 163,29 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 23 204,78 дол.США, що еквівалентно - 274 770,33 грн.; заборгованість за відсотками - 1 891,12 дол.США, що еквівалентно - 22 392,96 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості наданим ПАТ «Дельта Банк». (а.с.69)

В обґрунтування свого права вимоги до відповідачів ПАТ «Дельта Банк» посилався на те, що 25.05.2012 року між ПАТ«Сведбанк», яке є правонаступником ВАТ «Сведбанк», та ПАТ «Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов якого банк відступив свої права вимоги заборгованості по кредитним та забезпечуваним договорам, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації, у тому числі права вимоги за кредитним договором №0308/1207/98-530 від 24.12.2007 року, позичальник ОСОБА_2 та за договором поруки №0308/1207/98-530-Р-1 від 24.12.2007 року, поручитель ОСОБА_3 (а.с.28-35,36)

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» в повному обсязі, суд першої інстанції виходив із того, що за договором купівлі-продажу прав вимоги до позивача перейшли права вимоги в якості кредитора до відповідачів, які своїх зобов'язань за кредитним договором та договором поруки не виконують, тому у позивача виникло право на солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Колегія суддів не може погодитись такими з висновками суду виходячи з наступного.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає, у зв'язку з чим колегія суддів скасовує рішення суду на підставі п.п. 2,3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України у зв'язку з недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків обставинам справи та порушенням судом норм матеріального і процесуального права та ухвалює нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України, встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.

Згідно з ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

З матеріалів справи вбачається, що представнику позивача ПАТ «Дельта Банк» у суді першої інстанції та у суді апеляційної інстанції були роз'яснені його процесуальні права та обов'язки, у тому числі і обов'язок з надання доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається як на підставу свої позовних вимог, але в порушення вимог ст.10,60 ЦПК України, представником позивача не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги в якості кредитора до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Копію договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року, укладеного між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» (а.с.28-35), яка міститься в матеріалах справи, колегія суддів не може вважати належним, допустимим та достатнім доказом, в розумінні ст.ст.57-59 ЦПК України, на підтвердження переходу права вимоги до позивача за кредитним договором №0308/1207/98-530 від 24 грудня 2007 року до ОСОБА_2 та за договором поруки №0308/1207/98-530-Р-1 від 24 грудня 2007 року до ОСОБА_3, оскільки зазначена копія договору містить лише деякі сторінки вказаного договору купівлі-продажу прав вимоги, що позбавляє суд можливості в повному обсязі ознайомитись з його умовами для встановлення правовідносин, що склались між сторонами. Крім того, копія договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року, яка надана представником позивача, не засвідчена належним чином, а оригінал даного договору до суду надано не було.

Наданий ПАТ «Дельта Банк» витяг з додатку №1 до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами (Перелік прав вимоги за кредитами) (а.с.36) також не можна вважати належним та допустимим доказом по даній справі, так як він не містить підписів сторін договору купівлі-продажу прав вимоги, засвідчений лише представником ПАТ «Дельта Банк», а оригінал додатку №1 до договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року до суду не надано, що не дає можливості колегії суддів перевірити достовірність даних викладених у витязі з додатку №1.

На викладені обставини справи суд першої інстанції уваги не звернув і дійшов помилкового висновку про те, що до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги в якості кредитора за кредитним договором №0308/1207/98-530 від 24 грудня 2007 року до ОСОБА_2 та за договором поруки №0308/1207/98-530-Р-1 від 24 грудня 2007 року до ОСОБА_3 Тому колегія суддів вважає, що знаходять своє підтвердження доводи апеляційної скарги про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення ним норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи, що представником позивача ПАТ «Дельта Банк» не доведено факту переходу від ПАТ «Сведбанк», яке є правонаступником ВАТ «Сведбанк», до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги за спірними кредитним договором та договором поруки до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, колегія суддів приходить до висновку, що правових відстав для стягнення з відповідачів заборгованості за даним кредитним договором не має, тому у задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Таким чином, з ПАТ «Дельта Банк» на користь відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягають понесені ними судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції у розмірі 1 485,82 грн. (а.с.115).

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, у зв'язку з недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків суду першої інстанції обставинам справи і неправильним застосуванням судом норми матеріального та процесуального права, рішення суду підлягає скасуванню, відповідно до п.2,3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк».

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3,4 ст. 309, ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 22 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити в повному обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції у розмірі 1 485,82 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: