Справа № 2/359/1392/2015
Іменем України
12 червня 2015 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді : Саган В.М.
при секретарі : Репа А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бориспіль справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.
Позивач звернувся до суду з цим позовом, з тих підстав, що відповідач 29.08.2014 року взяв у нього в позику кошти в сумі 11 600 грн., згідно укладеного договору позики-письмової розписки, під зобовязання повернути вказану суму не пізніше 25.11.2014 року. Зазначив, що Відповідач 30.12.2014 р. та 15.03.2015 року, на виконання договору позики, частково повернув йому борг в розмірі 4 498 грн., а іншу частину боргу повертати відмовився через відсутність коштів. Оскільки, свої зобовязання відповідач не виконав, просить стягнути з відповідача заборгованість боргу у розмірі 7 102 грн., відсотки в розмірі облікової ставки НБУ на час позики 1 124,60 грн., суму індексу інфляції за весь час прострочення в розмірі 2 022,82 грн., 3% річних за весь час прострочення в розмірі 119,36 грн., пеню від суми несвоєчасного виконання грошового зобов»язання 14 521 грн.74 коп., а всього 24 890 грн.52 коп., та понесені судові витрати.
Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій просив розглядати справу в його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, , заяви про розгляд справи за його відсутності та заперечень проти позову не надходило, а тому суд прийняв рішення про заочний розгляд відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, оскільки представник позивача проти такого порядку не заперечував
Дослідивши матеріали по справі, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що 29.08.2014 року між сторонами було укладено договір позики, викладений у письмовій формі розписки, у відповідності з якою позивач надав, а відповідач взяв 11 600 грн. під зобовязання повернути всю суму до 25.11.2014 року. ( а.с.7).
На виконання договору позики, відповідачем ОСОБА_2 частково повернуто борг : 30.12.2014 року повернуто позивачу 1000 грн., шляхом поповнення банківської картки; 15.03.2015 року повернуто 3 498 грн., шляхом поповнення банківської картки. ( а.с. 10,11).
Однак, відповідач свої зобовязання за договором в частині повернення грошових коштів, в повному обсязі, не виконав.
На неодноразові звернення позивача з вимогою виконати зобовязання та повернути іншу частину боргу в розмірі 7 102 грн., відповідач ніяким чином не реагує.
У відповідності зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк(термін).
Як вбачається, строк виконання зобовязання був визначений в договорі позики ( розписці) датою 25.11.2014 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими : знаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на : держання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.
Згідно з ч.І ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Відповідно до ч.ч.1,3 ст.549 ЦК України, встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання; Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від шуми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.
Як вбачається з договору позики від 29.08.2014 року, виконання зобовязання було забезпечено неустойкою, а саме: пенею у розмірі 1% від суми боргу за кожний день прострочення платежу.
Отже, станом на 20.04.2015 року відповідач ОСОБА_2 має невиконані зобов'язання перед позивачем ОСОБА_1, в результаті чого виникла заборгованість в розмірі 24 890 грн. 52 коп., з яких:
- сума боргу в розмірі 7102 грн.,
· проценти, за час користування коштами, в розмірі 1124 грн.60 коп.;
· індекс інфляції за весь час прострочення в розмірі 2 022 грн.82 коп.;
· 3% річних в розмірі 119 грн.36 коп.;
· пеня в розмірі 14 521 грн. 74 коп.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позичальник (відповідач) свої обовязки щодо повернення боргу в повному обсязі не виконав, а тому загальна сума боргу за договором позики з урахуванням процентів, суми індексу інфляції, 3% річних, пені становить 24 890 грн. 52 коп., та підлягає стягненню з нього на користь позикодавця (позивача в справі).
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати : 248 грн. 91 коп. судового збору.
На підставі ст.ст. 526, 530, 546, 549, 625, 1046-1050 ЦК України; керуючись ст. ст. 57-62, 88, 169, 212-215, 226- 229 ЦПК України суд,
Позов задовольнити .
Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1( ідентифікаційний номер НОМЕР_2), за договором позики від 29.08.2014 року, суму основного боргу в розмірі 7 102 грн., відсотки в розмірі 1 124 грн.60 коп., суму індексу інфляції в розмірі 2 022 грн.82 коп., 3% річних - у розмірі 119 грн.36 коп., пеню у розмірі 14 531 грн.74 коп.; та понесені судові витрати 248 грн. 91 коп. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем до апеляційного суду Київської області в загальному порядку.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення.
Суддя Саган В.М.