_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/5146/15-ц
Провадження № 2/520/3082/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2015 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого-судді: Маломуж А.І.;

за участю секретаря Месропянцевої О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ЖБК «Вимпел» в особі ОСОБА_2 «Про зобовязання видання довідки та відшкодування матеріальної та моральної шкоди»

ВСТАНОВИВ:

09.04.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м.Одеси з позовною заявою про зобовязання видати довідку та відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якому просить суд зобовязати ЖБК «Вимпел-11» видати йому довідку про склад сімї форми-1, стягнути з ОСОБА_2 моральну коду у розмірі 8000,00 гривень, відремонтувати телевізійну антенну, видати книжку про сплату холодної води, встановити паркан під вікно.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02 липня 2014 року він купив квартиру за адресою: м. Одеса. АДРЕСА_1, в якій на теперішній час і проживає. Як вказую позивач, виконавчий директор ЖБК «Вимпел-11» ОСОБА_2 повідомила йому про необхідність сплати внеску у фонд кооперативу у розмірі 2000,00 гривень. Визначені статутом кооперативу внески сплачувати не бажає, натомість ОСОБА_2 відмовила йому в отриманні довідки форми-1. Після цього він неодноразово звертався до ОСОБА_2 з приводу отримання довідки, однак вона йому відмовляла, у звязку з чим він відчув негативні емоції, зазнав фінансові труднощі, оскільки перебуваючи на пенсії не міг переоформити квартиру та був змушений сплачувати комунальні послуги за 4 колишніх власників квартири.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання зявилася, проти позову заперечувала, зокрема зазначивши, що до повноважень ЖБК «Вимпел 11» не належить повноваження щодо ремонту телевізійної антени, обовязок щодо видачі довідки форми-1 та інше. У задоволенні позовних вимог просила відмовити у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, керуючись принципом всебічного, повного та об'єктивного розгляду справи, дійшов висновку про необґрунтованість цивільного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Так, в ході розгляду справи судом позивачем не надано жодного належного доказу того, що йому було відмовлено у видачі довідки про склад сімї.

Крім того, відповідно до листа КРА ОМР від 11.11.2014 року встановлено, що особа, яка бажає отримати довідку форми-1 може самостійно звернутися до адресно-довідкового бюро для отримання такої інформації. Доказів звернення за такою інформацією позивачем не надано.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 цієї статті встановлено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відтак, обов'язковою умовою відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди є наявність вини у діях особи, яка заподіяла таку шкоду.

Однак, відповідачем не представлено жодних доказів щодо вини відповідача у заподіянні шкоди, а також нічим не обґрунтований її розмір.

Згідно ч.1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, відповідно до п.3 ч.2 ст.23 ЦК України полягає у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Частиною першою ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно абз.2 ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 25.05.2001 року визначено, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

В пункті 5 вказаної постанови зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Враховуючи наведене, досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження підстави стягнення моральної шкоди, оскільки не доведено факту заподіяння зі сторони відповідача позивачу моральних страждань чи втрат немайнового характеру.

Позивачем не доведено, які негативні наслідки мають місце, у чому саме полягають моральні втрати, чим обґрунтовано розмір їх відшкодування.

Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, позивачем не обгрунтовано і вимоги щодо обов'язку встановлення відповідачем паркану та ремонту телевізійної антенни позивача.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення позову, а тому в позові слід відмовити повністю.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 213, 215, 218, 223 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ :

У задоволені позову ОСОБА_1 до ЖБК «Вимпел» в особі ОСОБА_2 «Про зобовязання видання довідки та відшкодування матеріальної та моральної шкоди»- відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Маломуж А. І.