УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О, Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_6, на рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 10 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 05 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») звернулося до суду з указаним позовом, який уточнило в процесі розгляду справи, та остаточно просило стягнути солідарно з відповідачів на його користь суму заборгованості за Генеральним договором про надання кредитних послуг в розмірі 1 621 185 грн 97 коп., що еквівалентно 106 656,27 доларів США.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 09 квітня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_4 укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг № BL3159 з кредитування у вигляді кредитної лінії та надання коштів в межах ліміту, що дорівнює 100 000,00 доларів США, з терміном повернення коштів не пізніше 01 квітня 2028 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним Генеральним договором між позивачем та ОСОБА_5 укладено договори поруки № № BL3159/1 та BL3223/1 зі змінами та доповненнями, згідно з умовами яких остання, як поручитель, зобов'язалася відповідати перед позивачем за виконання зобов'язань ОСОБА_4, що виникли з додаткових угод № № BL3159/3159-KL+ та BL3159/BL3223-К від 10 квітня 2008 року.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань, утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути солідарно з відповідачів.

Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 10 грудня 2014 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Універсал Банк» суму заборгованості за Генеральним договором про надання кредитних послуг № BL3159 в розмірі 1 621 185 грн 97 коп., що еквівалентно 106 656,27 доларів США.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 05 березня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 10 грудня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6, мотивуючи свої доводи порушенням судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди попередніх інстанцій, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, дослідивши та оцінивши висновки експерта по результатах проведення судово-економічної експертизи від 08 вересня 2014 року № 8138, дійшли обґрунтованого висновку, що у зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_4 умов Генерального договору, збільшення кредитної процентної ставки за яким погоджено з поручителем, позивач має право задовольнити свої вимоги шляхом солідарного стягнення заборгованості за вказаним договором з позичальника та ОСОБА_5 як поручителя.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 10 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 05 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

Т.О.Писана