У х в а л а

іменем україни

20 травня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Угорницької сільської ради Івано-Франківської міськради Івано-Франківської області, ОСОБА_3 про визнання недійсними рішення сільської ради, державного акта на право власності на земельну ділянку та договору купівлі-продажу земельної ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 2 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом. Зазначав, що рішенням Угорницької сільської ради Івано-Франківської міськради Івано-Франківської області від 20 липня 2005 року йому було надано земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку, господарських будівель та споруд на масиві «За школою», на забудову якої ним виготовлено будівельний паспорт. У зв'язку з виїздом за кордон він доручив оформити земельну ділянку своїй дочці ОСОБА_2, яка також організовувала будівництво будинку на кошти, які він переказував. Після повернення з-за кордону дізнався, що земельна ділянка та незавершений будівництвом житловий будинок уже належать не йому, а ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу від 13 грудня 2013 року, рішення сільської ради про надання йому земельної ділянки скасовано. Він не звертався до сільської ради про скасування зазначеного рішення, не подавав заяву про переоформлення права власності на земельну ділянку на дочку ОСОБА_2, договір купівлі-продажу не містить даних про знаходження на спірній земельній ділянці незакінченого будівництвом житлового будинку. Враховуючи викладене, просив задовольнити позов.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 2 березня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Наявність права на спірну земельну ділянку ОСОБА_1 обґрунтовував рішенням Угорницької сільської ради Івано-Франківської міськради Івано-Франківської області від 20 липня 2005 року.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що ОСОБА_1 не набув права користування спірною земельною ділянкою на підставі цього рішення, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 125 ЗК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

У матеріалах справи відсутні документи, що посвідчують право власності чи право постійного користування земельною ділянкою ОСОБА_1 Останнім таких не подано і на їх існування він не посилався.

Доводи касаційної скарги не спростовують наведеного та встановлених судами на підставі поданих сторонами доказів, яким дана належна оцінка, обставин і зроблених в ухвалених ними судових рішеннях висновків, у зв'язку з чим підстави для їх скасування і її задоволення відсутні.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення судових рішень без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 2 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Наумчук
Судді:В.О. Кузнєцов Г.І. Мостова