Справа № 278/1443/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 року

Житомирський районний суд Житомирської області

у складі: головуючого судді - Баренко С. Г.,

за участю секретаря судового засідання Лабенської Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до територіальної громади в особі Левківської сільської ради Житомирського району (далі Громада) про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку,-

ВСТАНОВИВ:

У позові проти Громади ОСОБА_3 та ОСОБА_2 просять визнати за ними право власності на житловий будинок та земельну ділянку АДРЕСА_1 як за спадкоємцями за законом, мотивуючи відмовою нотаріуса в оформленні права на спадщину. Позивачі можуть захистити своє невизнане право на отримання спадщини лише в суді.

У письмовій заяві до суду позивачі свої вимоги підтримали, просили справу розглядати без їх участі.

Представник Громади звернувся з аналогічним клопотанням, позов визнав.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені обставини, які відповідають цивільним правовідносинам.

Суд розглядає справу в межах заявлених вимог.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачів ОСОБА_4. (а.с. 8, 11, 19). Внаслідок його смерті відкрилася спадщина на все належне спадкодавцю майно. Згідно зі ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Зі змісту ст.ст. 1296, 1297 ЦК України вбачається, що оформлення права на спадщину, в тому числі на нерухоме майно, проводиться шляхом видачі нотаріусом відповідного свідоцтва. Проте, постановою нотаріуса від 29.04.2015 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний будинок та земельну ділянку позивачам було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлювальних документів на майно (а.с. 21).

Як убачається зі справи, житловий будинок АДРЕСА_1 був побудований у 1965 році (а.с. 13-16). Згідно з довідкою виконкому Левківської сільської ради № 1098, від 18.06.2015 у погосподарській книзі № 29 по сільській раді спірний будинок 1965 року забудови рахувався за спадкодавцем, як за власником (а.с. 30).

За постановою Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року за № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в УРСР", Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР від 31.01.1966, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР від 31.10.1975 та за іншими нормативними актами записи у по господарських книгах є особливою формою статистичного обліку і визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджували право приватної власності. Саме таке розяснення надав і Пленум ВССУ в своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», вказуючи, що у п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах (п.3.1). А тому суд дійшов висновку, що житловий будинок №70 відноситься до спадкового майна.

З огляду на зміст глави 84 ЦК України та розяснень Пленуму ВСУ, що надані у Постанові №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» (п.23), право позивача на отримання у спадок наведеного житлового будинку встановлюється судом.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Ураховуючи усі обставини справи у сукупності, а також те, що Громада не оспорює право власності спадкодавця, загальні засади цивільного судочинства, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в частині визнання права власності на житловий будинок за позивачами.

Поряд з цим, земельна ділянка площею 0,62 га, якою користувався спадкодавець у приватну власність йому не передавалася, державної реєстрації цієї земельної ділянки за спадкодавцем також не відбулося (а.с. 18). Ст.182 ЦК України вимагає державної реєстрації права власності на нерухоме майно..

У розясненнях, що містяться у п.3.5 Листа Пленуму ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» також зазначено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності зокрема, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю тощо. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування. Таким чином, вимога про визнання права власності на частину земельної ділянки є неґрунтовною.

З огляду на обставини справи, керуючись: ст. ст. 15,16,182, 328, 392, 1216, 1225, 1268, 1276, 1297 ЦК України, ст. ст. 3, 11, 57, 60, 61, 88, 130, 197, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2 право власності за кожним на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1 (загальна площа всього будинку 94,5 кв.м., житлова 32,8 кв.м.) як за спадкоємцем за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4.

В решті вимог відмовити за безпідставністю.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення строку на апеляційне оскарження.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: С.Г. Баренко