АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1556/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_8 до Публічного акціонерного товариства "Уманьферммаш', ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11, ОСОБА_6, ОСОБА_12, третя особа без самостійних вимог - ОСОБА_13 про визнання договору купівлі - продажу недійсним та застосування наслідків недійсності, за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Публічне акціонерне товариство "Уманьферммаш', ОСОБА_9, ОСОБА_14, ОСОБА_13, ОСОБА_12 про визнання недійсним договору №243 про встановлення права користування земельною ділянкою від 29.05.1998 року, укладеного між ОСОБА_8 та ПАТ "Уманьферммаш", за позовом третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_13 до ПАТ "Уманьферммаш", ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_14, ОСОБА_6, ОСОБА_12 про визнання договорів недійсними, -

в с т а н о в и л а :

07 жовтня 2014 року ОСОБА_8 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Уманьферммаш», ОСОБА_9, ОСОБА_14, ОСОБА_6, ОСОБА_12 про визнання договору недійсним.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 27 листопада 1997 року Відкрите акціонерне товариство «Уманьферммаш» отримало в постійне користування земельну ділянку розміром 1,5789 га по вул. Деревянко - 15А з цільовим призначенням «для виробничих потреб», що підтверджується державним актом серії ЧР 23 164 від 11 березня 1998року. 29 травня 1998 року ВАТ «Уманьферммаш» за договором № 243 передало ОСОБА_8 частину цієї земельної ділянки в тимчасове користування для здійснення не забороненої законом діяльності. Після укладення договору, ВАТ «Уманьферммаш» надало дозвіл на здійснення будов/будівництва/реконструкції прохідної, колонки, гаража та готелю, після здійснення яких, мала бути визначена його частка в новоствореному майні. Тільки в жовтні 2014 року ОСОБА_8 стало відомо, що, не дивлячись на цей дозвіл та часткове виконання ним робіт по реконструкції/будівництву, належні ВАТ «Уманьферммаш» земельна ділянка та будівлі на ній були незаконно виведені з володіння ВАТ «Уманьферммаш» на підставі договору купівлі-продажу від 02 червня 1998 року та рішення виконкому Уманської міської ради №351 від 13 серпня 1998 року, що порушило його права, зокрема і тому, що незаконним виведенням із володіння ВАТ «Уманьферммаш» зазначеного в оскаржуваному договорі нерухомого майна, він позбавлений можливості заявити обґрунтовані претензії до ПАТ «Уманьферммаш» щодо своєї частини у майні, оскільки це майно вже не належить «Уманьферммаш». Позивач в це спочатку не повірив, а тому письмово звернувся з інформаційними запитами до зацікавлених осіб з проханням підтвердити або спростувати цю інформацію, на що отримав відповіді.

А тому, вважає, що договір купівлі-продажу від 02 червня 1998 року суперечить законодавству, яке діяло на момент його укладення, оскільки продаж основних засобів державного чи змішаної форми власності підприємства через товарну біржу, суперечить Законам України «Про товарну біржу», «;Про підприємства в Україні», «;Про приватизацію державного майна», «;Про приватизацію невеликих державних підприємств» та нормативним актам, виданих на виконання цих законів, а тому договір купівлі-продажу від 02 червня 1998 року, на підставі ст.48 ЦК Української РСР, з врахуванням ст.47 ЦК Української РСР, має бути визнаним судом недійсним, з поверненням сторін цього договору у попереднє становище, що зробить можливим реалізацію його прав.

У звязку з цим, ОСОБА_8 просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу від 02 червня 1998 року, укладений між ВАТ «Уманьферммаш» та ОСОБА_9 та ОСОБА_15, зареєстрований на товарній біржі «Українська Біржа Нерухомості» (Черкаська філія) за реєстраційним номером 153-1, застосувати наслідки недійсності правочину та просив стягнути з відповідачів судові витрати.

27 жовтня 2014 року ОСОБА_6 подав до суду зустрічний позов до ОСОБА_8, треті особи без самостійних вимог ПАТ «Уманьферммаш», ОСОБА_9, ОСОБА_14, ОСОБА_13, ОСОБА_12 про визнання недійсним договору № 243 від 29.05.1998 року.

Ухвалою суду від 11 грудня 2014 року позови були об'єднані в одне провадження.

В зустрічному позові ОСОБА_6 ставить питання про визнання договору № 243 про встановлення права користування земельною ділянкою від 29 травня 1998 року, укладеного між ВАТ «Уманьферммаш» та ОСОБА_8 недійсним та стягнення з ОСОБА_8 судового збору.

Свої вимоги обгрунтовував тим, що з позовної заяви ОСОБА_8 вбачається, що підставою для звернення ОСОБА_8 до суду є договір № 243 про встановлення права користування земельною ділянкою від 29 травня 1998 року, об'єктом договору є земельна ділянка площею 0,4845 га, яка є частиною земельної ділянки загальною площею 1,5789 га, за адресою вул. Деревянка - 15 А у м. Умань Черкаської області.

ОСОБА_6 вбачає, що договір містить елементи підробки, а саме підпис представника ВАТ «Уманьферммаш» ОСОБА_16 в договорі користування не відповідає підпису представника ВАТ «Уманьферммаш» ОСОБА_16 в договорі купівлі-продажу від 02 червня 1998 року, а печатка ВАТ «Уманьферммаш» на договорі користування має певні пошкодження, що може свідчити про її підроблення, тому цей договір є недійсним.

21 грудня 2014 року третя особа ОСОБА_13 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Уманьферммаш», ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_14, ОСОБА_6, ОСОБА_12 про визнання договорів недійсними, який ухвалою суду від 05 березня 2015 року був об'єднаний в одне провадження з первісним та зустрічним позовами.

У своєму позові ОСОБА_13 просила суд визнати недійсними договір купівлі-продажу технічної стоянки автомобілів від 02 червня 1998 року та договір № 243 про встановлення права користування земельною ділянкою від 29 травня 1998 року, стягнути на її користь судові витрати.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначала, що відповідно до договору дарування нежитлових будівель №1-2846 від 16 липня 2008 року, ОСОБА_13 є власником 27/50 частин нежитлових будівель, що знаходяться в м. Умань по вул. Деревянка - 15 А Черкаської області.

Відповідно до договору купівлі-продажу технічної стоянки автомобілів від 02 червня 1998 року, до покупців переходять права на всю земельну ділянку за адресою м. Умань по вул. Деревянка - 15 А Черкаської області, а на цій земельній ділянці розташоване її майно.

Вважає цей договір недійсним, оскільки він суперечить законодавству, яке діяло на момент його укладення. Також вважає, що договір про встановлення права користування земельною ділянкою № 243 від 29 травня 1998 року, укладений між ВАТ «Уманьферммаш» та ОСОБА_8, також порушує її права та містить елементи підробки.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08 травня 2015 року позов ОСОБА_8 до Публічного акціонерного товариства "Уманьферммаш', ОСОБА_9, ОСОБА_14, ОСОБА_6, ОСОБА_12, третя особа без самостійних вимог - ОСОБА_13 про визнання договору купівлі - продажу недійсним та застосування наслідків недійсності - задоволено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_8, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Публічне акціонерне товариство "Уманьферммаш', ОСОБА_9, ОСОБА_14, ОСОБА_13, ОСОБА_12 про визнання недійсним договору №243 про встановлення права користування земельною ділянкою від 29.05.1998 року, укладеного між ОСОБА_8 та ПАТ "Уманьферммаш" - відмовлено.

Позов третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_13 до ПАТ "Уманьферммаш", ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_14, ОСОБА_6, ОСОБА_12 про визнання договорів недійсними задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 02 червня 1998 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством «Уманьферммаш» та ОСОБА_9 і ОСОБА_15, зареєстрований на товарній біржі «Українська Біржа Нерухомості» (Черкаська філія) за реєстраційним номером 153-1.

Зобов'язано Публічне акціонерне товариство «Уманьферммаш» повернути ОСОБА_9 28681 гривень, одержаних ним на виконання договору купівлі-продажу від 02 червня 1998 року, зареєстрованого за реєстраційним номером 153-1.

Зобов'язано Публічне акціонерне товариство «Уманьферммаш» повернути 28681 гривень, одержаних на виконання договору купівлі-продажу від 02 червня 1998 року спадкоємцям ОСОБА_15 - ОСОБА_14, ОСОБА_6, ОСОБА_12.

Повернуто у власність Публічному акціонерному товариству «Уманьферммаш» технічну стоянку автомобілів, готель «Б», гаражі «В», прохідну «А», огорожу №1 та замощення І, що розташовані за адресою вул. Дерев'янка - 15А в місті Умань Черкаської області.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Уманьферммаш» на користь ОСОБА_8 судовий збір в сумі 286,81 грн.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 судовий збір в сумі 143,40 грн.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Уманьферммаш» на користь ОСОБА_13 судовий збір в сумі 121,80 грн.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_13 судовий збір в сумі 121,80 грн.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_13 до Публічного акціонерного товариства «Уманьферммаш», ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_14, ОСОБА_6, ОСОБА_12 про визнання договорів недійсними - відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції представник відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу на дане рішення, в якій просить скасувати рішення суду, оскільки вважає його незаконним та протиправним, ухваленим із порушенням норм процесуального права, ухваливши нове рішення, яким відмовити ОСОБА_8 в задоволенні його позову про визнання договору купівлі - продажу недійсним та відмовити ОСОБА_13 у задоволенні позову в частині визнання недійсним договору купівлі - продажу від 02.06.1998 року, стягнути солідарно з Публічного акціонерного товариства «Уманьферммаш» та ОСОБА_8 судові витрати.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони по справі, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до відхилення.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Так, визнавши недійсним договір купівлі-продажу від 02 червня 1998 року, укладений між продавцем ВАТ «Уманьферммаш» та покупцем, ОСОБА_9 і ОСОБА_15, суд першої інстанції прийшов до висновку, що даний договір не відповідає вимогам Законів України «Про підприємства в Україні», «Про приватизацію майна державних підприємств», «;Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», Положенню про порядок відчуження засобів виробництва, що є державною власністю, Положенню про застосування способів приватизації майна державних підприємств, а також Закону України «Про товарну біржу».

Длані висновки суду першої інстанції є вірними та відповідають положенням норм матеріального права, грунтуються на доведених сторонами обставинах.

З матеріалів справи убачається, що з 27 листопада 1997 року в постійному користуванні Відкритого акціонерного товариства «Уманьферммаш», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Уманьферммаш», знаходилася земельна ділянка розміром 1,5789 га з цільовим призначенням для виробничих потреб, що підтверджується державним актом від 11 березня 1998року, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право постійного користування землею, чим, з врахуванням вимог ст.ст. 2, 68 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року (зі змінами від 22 червня 1993 року) та листа Держкомзему України від 24 квітня 1998 року №14-1-7/1205, визначено цільове призначення цієї земельної ділянки, як землі промисловості. Реєстрація прав ВАТ «Уманьферммаш» щодо користування земельною ділянкою, на час розгляду справи в суді, є дійсною.

22 квітня 1998 року між ОСОБА_8 та ВАТ «Уманьферммаш» укладено договір про спільну діяльність по здійсненню будівництва на земельній ділянці за адресою вул. Дерев'янко- 15А в м.Умань.

Факт укладення цього договору, а також його виконання сторонами договору не заперечується та підтверджується наявністю на договорі печатки ВАТ «Уманьферммаш».

За приписом ст.153 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст.430 ЦК Української РСР, за договором про сумісну діяльність сторони зобов'язуються сумісно діяти для досягнення спільної господарської мети, як-то: будівництво і експлуатація міжколгоспного або державно-колгоспного підприємства або установи (що не передаються в оперативне управління організації, яка є юридичною особою), будування водогосподарських споруд і пристроїв, будівництво шляхів, спортивних споруд, шкіл, родильних будинків, жилих будинків і т.ін. Громадяни можуть укладати договір про сумісну діяльність лише для задоволення своїх особистих побутових потреб.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про власність», який введений в дію Постановою Верховної Ради України №885-XII від 26 березня 1991 року майно може належати на праві спільної (часткової або сумісної) власності громадянам, юридичним особам і державам, допускається об'єднання майна, що є власністю громадян, юридичних осіб і держави, та створення на цій основі змішаних форм власності.

Таким чином, в Законі України «Про власність», відсутні будь-які обмеження щодо укладення громадянами договорів про спільну чи сумісну діяльність з метою створення майна для будь-яких потреб.

Враховуючи, що Закон України «Про власність» було прийнято пізніше ст.430 ЦК Української РСР, а також те, що Закон України «Про власність» є спеціальним в регулюванні прав власності, суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку, що договір про спільну діяльність від 22 квітня 1998 року між ВАТ «Уманьферммаш» та ОСОБА_8 відповідав законодавству, яке діяло на момент укладення цього договору та створив права і обов'язки для його сторін.

Укладений 29 травня 1998 року між ОСОБА_8 та ВАТ «Уманьферммаш» договір про передачу позивачу частини земельної ділянки в користування, а також виданий 04 червня 1998 року дозвіл на виконання будівельних робіт, акти про виконання цих робіт, суд першої інстанції правомірно не прийняв до уваги, оскільки, враховуючи пояснення сторін, докази у справі та відповіді з Управління Держземагенства в Уманському районі Черкаської області №8101/7-1-19 від 04 грудня 2014 року, №8284/7-1-19 від 15 грудня 2014 року, №8352/7-1-19 та №8351/7-1-19 від 18 грудня 2014 року, цей договір не підписувався та не пройшов належної державної реєстрації, а тому є неукладеним, що виключає можливість визнання судом такого договору недійсним, а тому зустрічний позов ОСОБА_6 та позов третьої особи в частині визнання договору про передачу частини земельної ділянки в користування №243 від 29 травня 1998 року задоволенню не підлягає.

Окрім того, судом першої інстанції, також, встановлено, що всупереч зазначеним вимогам законодавства, для участі в аукціоні був зареєстрований лише один покупець,який і став переможцем аукціону та придбав технічну стоянку автомобілів за її початковою ціною в сумі 57362 грн., що підтверджується протоколом аукціону №1 від 02 червня 1998 року, договір не був нотаріально посвідчений, а організація та проведення аукціону по продажу зазначеного в договорі майна не відповідала вимогам Положення про застосування способів приватизації майна державних підприємств, затвердженого наказом Фонду державного майна України №56 від 04 лютого 1993 року.

Відповіднодо ст.47 ЦК Української РСР, нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди.

Також, при дослідженні дозволу №720/01 Регіонального відділення Фонду державного майна по Черкаській області від 17 квітня 1998 року, про який зазначено в оспорюваному договорі, встановлено, що регіональне відділення погоджує продаж основних засобів, а саме: сторожевого поста, гаража металевого, гаража цегляного - шість позицій, приміщення адмінбудинку та складу для зіп, кран-балки, холодильної вітрини, токарного верстата. Натомість, за договором купівлі-продажу від 02 червня 1998 року було продано майно, дозвіл на продаж якого Фонд державного майна не надавав, а саме: готель «Б», площею 236,0 кв.м., гаражі «В», площею 287,2 кв.м., прохідну «А», площею 33,5 кв.м., огорожа №1 та замощення І, тобто, продане за оспорюваним договором купівлі-продажу майно було відчужено без дозволу Фонду державного майна України.

Відповідно до ст.48 ЦК Української РСР, недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону,в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей. По недійсній угоді кожна з сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах, а тому висновки суду першої інстанції про застосування наслідків недійсності правочину є вірними.

Також, є вірними висновки суду першої інстанції про відмову в застосуванні строків позовної давності, оскільки порушене права позивачем було виявлено на даний час.

При прийнятті даного рішення, суд першої інстанції правомірно врахував обставини, встановлені рішенням апеляційного суду Черкаської області від 15 січня 2015 року у цивільній справі №22ц/793/59/15, яким було задоволено апеляційні скарги ПАТ «Уманьферммаш» та ОСОБА_8 і скасовано рішення Уманського міськрайонного суду від 19 червня 2008 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_9, ОСОБА_15 до Виконавчого комітету Уманської міської ради про визнання права власності та перерозподіл часток у спільній власності, у задоволенні позову відмовлено, а також, обставини, встановлені постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 лютого 2015 року, якою позов ОСОБА_8 було задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення Виконавчого комітету Уманської міської ради №351 від 13 серпня 1998 року в частині надання в постійне користування ОСОБА_9 та ОСОБА_15 земельної ділянки площею 1,5789 га по вулиці Дерев'янко - 15А під технічну стоянку автомобілів. Цією постановою суду встановлено, що дії виконавчого комітету Уманської міської ради, які були вчинені на підставі договору купівлі-продажу від 02 червня 1998року, є неправомірними, чим були порушені права ПАТ «Уманьферммаш», ОСОБА_8 та ОСОБА_13, оскільки належне останній нерухоме майно знаходиться на земельній ділянці за адресою: вул. Деревянка 15А у м.Умань.

У звязку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції вірно застосовано норми матеріального права та ухвалено рішення з додержанням положень чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Аналізуючи норми матеріального права, докази у справі, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на законність судового рішення, а тому апеляційна скарга підлягає до відхилення, а рішення суду першої інстанції до залишення без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, ст. 304, ст. 307, ст. 308, ст. 314, ст. 315, ст. 317, ст. 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_8 до Публічного акціонерного товариства "Уманьферммаш', ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11, ОСОБА_6, ОСОБА_12, третя особа без самостійних вимог - ОСОБА_13 про визнання договору купівлі - продажу недійсним та застосування наслідків недійсності, за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Публічне акціонерне товариство "Уманьферммаш', ОСОБА_9, ОСОБА_14, ОСОБА_13, ОСОБА_12 про визнання недійсним договору №243 про встановлення права користування земельною ділянкою від 29.05.1998 року, укладеного між ОСОБА_8 та ПАТ "Уманьферммаш", за позовом третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_13 до ПАТ "Уманьферммаш", ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_14, ОСОБА_6, ОСОБА_12 про визнання договорів недійсними, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :