Номер провадження 2/754/1662/15
Справа №754/1117/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

11.06.2015 року Деснянський районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

при секретарі Базік А.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_3 про визнання поруки припиненою, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до відповідачів про припинення договору поруки. Свої вимоги мотивує тим, що 13.10.2006 року між АКІБ "УкрСиббанк" та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого, Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 80тис. дол. США, з процентною ставкою 9,8 % річних, строком до 13.10.2027року. Зазначив, що в якості забезпечення зобов'язань за кредитним договором відповідачем ОСОБА_3 13.10.2006року між АКІБ "УкрСиббанк" та позивачем ОСОБА_4 був укладений договір поруки № 49688. Відповідно до якого ставка за користування кредитом була встановлена на рівні 9,8% річних.

Крім того, вказав, що 25.01.2011року між відповідачем ОСОБА_3 та відповідачем АКІБ "УкрСиббанк" було підписано додаткову угоду № 1 до кредитного договору, згідно якої було погоджено збільшення розміру щомісячного ануїтетного платежу та визначено графік погашення кредиту, також сторони домовились, що за користування кредитними коштами понад встановлений договором термін встановлюється процентна ставка у подвійному розмірі від ставки, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення.

Однак, згоду на це позивач не надавав, так як при підписанні додаткової угоди №1 від 25.01.2011р. до договору поруки, надав згоду лише на зміну основного зобовязання, що забезпечується договором, а саме: графік погашення кредиту; всі інші умови кредитного договору залишаються без змін, тому просив визнати його поруку за договором поруки від 13.10.2006 року, укладеним з АКІБ "УкрСиббанк" припиненою.

Представник позивача та сам позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Пояснювали, що оскільки ПАТ "УкрСиббанк" підвищив відсоткову ставку за користування кредитом по основному договору, то обсяг відповідальності ОСОБА_4 значно збільшився, однак згоду на це позивач не давав, а тому вважає, що порука ОСОБА_4 відповідно до ст. 559 ЦК України припинилася.

Представник відповідача у судове засідання заперечував щодо задоволення позовних вимог, надав письмові заперечення, просив відмовити посилаючись на викладені обставини в запереченнях.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, причину неявки до суду не повідомила. Однак на судовому засіданні 02.04.2015р. проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

Заслухавши пояснення представника учасників процесу, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ПАТ "УкрСиббанк" є повним правонаступником АКІБ "УкрСиббанк".

Судом встановлено, що 13.10.2006року між ОСОБА_3 та АКІБ "УкрСиббанк" був укладений договір про надання споживчого кредиту №0.

Відповідно до п. 1.1, 1.2.2 кредитного договору Банк зобов'язується надати Позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 80 000 дол. США, з встановленим графік погашення кредиту, строком до 13.10.2027року.

Згідно п. 1.3.1. даного договору процентна ставка за кредитом за цим Договором встановлюється в розмірі 9,8 % річних.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) цього виконання, та воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

В якості забезпечення зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором 13.10.2006року між Банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 49688.

Відповідно до п. 1.3, договору поруки, Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за Основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплати процентів, можливих збитків, за сплату пені і інших штрафних санкцій передбачених в вищеназваному кредитному договорі.

Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Частиною 1 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Частина 2 цієї норми визначає, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом указаних норм матеріального права поручитель хоча й пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Поручитель, зокрема, має право висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч. 2 ст. 555 цього Кодексу).

Стаття 559 ЦК України передбачає підстави припинення відносин поруки, зокрема ч.1 ст. 559 ЦК України встановлює, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Підставами для припинення поруки можуть бути лише ті факти, які виникли після вчинення правочину. Закон пов'язує припинення поруки зі зміною зобов'язання, забезпеченого порукою.

У постанові Верховного Суду України (справа 6-73цс12) висловлена правова позиція, яка є обов'язковою для всіх судів України згідно з ст. 360-7 ЦПК України. Припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Згідно роз'яснень п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

Якщо у договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень ч.1 ст. 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

Як встановлено судом, що 25.01.2011 року між ОСОБА_3 та ПАТ "УкрСиббанк" було підписано додаткову угоду № 1 договору про надання споживчого кредиту № 0.

Згідно додаткової угоди №1 розмір ануїтетного платежу складає 684,10дол. США. У пункті 5 додаткової угоди зазначено, що за користування кредитними коштами понад встановлений договором термін встановлюється процентна ставка у подвійному розмірі від ставки, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення.

Таким чином ОСОБА_3 та ПАТ «УкрСиббанк» збільшили обсяг відповідальності ОСОБА_3 перед Банком в порівнянні з тією відповідальністю, що існувала за кредитним договором до підписання додаткової угоди, що у свою чергу мало наслідком збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Суд критично ставиться на посилання представника Банку, про те, що при підписанні додаткової угоди №1 до договору поруки позивач ОСОБА_4 надав свою згоду на збільшення розмірі зобовязань, оскільки судом встановлено, що 25.01.2011р. між ОСОБА_4 та ПАТ «УкрСиббанк» була укладена додаткова угода №1 до договору поруки, в якій поручитель надає свою згоду на зміну основного зобовязання, що забезпечується договором, а саме: графік погашення кредиту; всі інші умови кредитного договору залишаються без змін.

Згідно п.2 додаткової угоди №1 до договору поруки, зазначено, що договір доповнюється п.5.11 наступного змісту: сторони ознайомлені з усіма умовами договору(ів), що обумовлюють основне зобовязання, в тому числі стосовно можливості зміні розміру зобовязань ц більшу та/або меншу сторону…. . Сторони підтверджують, що згідно цього договору забезпечуються також і розмір зобовязань, строк і порядок їх виконання, який може бути змінено відповідно до умов вищевказаних договору(ів), що обумовлюють основне зобовязання.

Також умови договору поруки, укладеного між сторонами, не передбачають права банку підвищувати процентну ставку за користування кредитом без згоди поручителя.

Пунктом 2.1 договору поруки передбачено, що Кредитор не вправі без згоди Поручителя змінювати умови Основного договору з Боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. Під згодою розуміється як візування змін в Кредитний договір поручителем, так і отримання згоди шляхом обміну листами факсимільними повідомленнями і т.інш.

Умови договору поруки щодо зобов'язання поручителя солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії, що укладені між банком та позичальником, не можуть свідчити про те, що поручитель дав згоду на збільшення обсягу його відповідальності без його згоди, так як дані умови не містять такого положення. Такого ж положення не міститься і у додатковій угоди №1 до договору поруки.

Доказів про те, що ОСОБА_4 був повідомлений саме про збільшення процентної ставки у подвійному розмірі суду не надано.

Також, згідно з правової позиції яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 лютого 2013 року в справі № 6-172цс12. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Таким чином, у зобовязаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобовязань перед банком.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно зі ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Отже, матеріали справи не містять доказів того, що поручитель був проінформований про збільшення обсягу його відповідальності і не заперечував проти цього.

Оскільки Банк змінив умови договору зі збільшення об'єму відповідальності без згоди поручителя, за відсутності у договорі(ів) вказівки на те, що такі зміни можливі без повідомлення поручителя, відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, суд приходить до висновку, що слід визнати поруку ОСОБА_4 за договором поруки від 13.10.2006року, укладеного між ним та ПАТ «УкрСиббанк» припиненою.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача ОСОБА_4 підлягають витрати по оплаті судового збору у розмірі 243,60грн.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України ст.ст. 251, 252, 526, 530,553, 559,629,1046ЦКУкраїни, ст.ст. 3, 10, 11, 15, 58, 60, 212- 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_3 про визнання поруки припиненою задовольнити.

Визнати Договір поруки № 49688 від 13 жовтня 2006 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 припиненим.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 243,60грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя Бабко В.В.