АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний номер справи 754/3204/15-ц Головуючий в І інстанції: Буша Н.Д.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/7319/2015 Доповідач: Слободянюк С.В

16 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:
головуючого судді Слободянюк С.В.,
суддів - Корчевного Г.В., Шебуєвої В.А.
при секретарі - Трофименко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 квітня 2015 року за позовом Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -
В С Т А Н О В И Л А:
В березні2015 року позовом Управління пенсійного фонду України в Деснянському районі м.Києва (далі УПФУ в Деснянському районі м. Києві) звернулись з позовом до ОСОБА_1 про суми боргу у розмірі 1348 грн. 40 коп.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що відповідач перебуває у них на обліку та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Під час проведення інвентаризації пенсійних справ в виявлено відсутність рішення апеляційної інстанції в справах по яким здійснено перерахунок пенсії, згідно рішень суду про зобов'язання управління провести перерахунок та виплату пенсії за віком із застосуванням показника заробітної плати в середньому на одну особу в цілому по Україні за календарний рік, що визначався згідно зі ст.ст. 40, 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".
В період з 11 квітня 2014 року по 31 травня 2014 року виникла переплата пенсії в сумі 1348 грн. 40 коп.. у зв'язку з приведенням пенсійної справи у відповідність. ОСОБА_1. позивачем було направлено претензію від 04 грудня 2014 року, але останній не повернув надмірно перераховані кошти, тому вони вимушені звертатись до суду з вказаним позовом.
Рішенням Деснянського району м. Києва від 07 квітня 2015 року року відмовлено в задоволені позову.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, УПФУ в Деснянському районі м. Києві подали апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення, ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Апелянт зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи. Так, апелянт вказує, що нормою ст.1215 ЦК України визначено чіткі умови, за яких пенсії не підлягають поверненню а саме: виплата проведена добровільно; виплата не була наслідком рахункової помилки, а також не містить недобросовісності з боку набувача.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу не визнав.

Начальником управління УПФУ в Деснянському районі подано клопотання про розгляд справу без участі представника (а.с.38)

Відповідно до положення ч.2 ст.305 ЦПК неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення скарги з таких підстав.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів і висновків експертів.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1. перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 24 листопада 2010 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії позовні вимоги були задоволені визнано дії УПФУ в Деснянському районі м. Києва щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 у 2010 році з застосуванням показників заробітної плати в середньому на одну особу по Україні за 2007 рік в розмірі 1197, 91 грн. неправомірними. Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва здійснити з 08 квітня 2010 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у відповідності до ст.. 40, 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з застосуванням показників середньої заробітної плати за 2008 рік в розмірі 1573, 99 грн. календарний рік з урахуванням проведених виплат (а.с.6-7).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2011 року постанову Деснянського районного суду міста Києва від 24 листопада 2010 року скасовано та в задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії було відмовлено (а.с.8).

Управлінням Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва у звязку з приведенням пенсійної справи відповідача у відповідність було зясовано, що в період з 11 квітня 2014 року по 31 травня 2014 року виникла переплата пенсії в сумі 1348 грн. 40 коп.

Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються нормами глави 83 ЦК України, яка визначає загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.

До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК України.

Відмовляючи у задоволенні позову суду першої інстанції виходив з того, що сумлінність поведінки одержувача коштів ОСОБА_1 презумуються, та у зв'язку з тим, що позивачем не доведено, що перерахування пенсії сталося з причин, пов'язаних з технічною помилкою або що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмується, отже, зазначене у ст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів ( правова позиція, висловлена у постанові Верховного Суду України від 02.07. 2014 року у справі № 6- 91 цс 14).

Правовою позицією Верховного Суду України 22 січня 2014 року за результатами розгляду справи №6-151цс13 визначено, що безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

Крім того правовою позицією Верховного Суду України від 02 липня 2014 року за результатами розгляду справи №6-91цс14 визначено, що до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України вказані правові позиції є обовязковими для застосування судом.

Статтею 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» установлено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Чинним законодавством встановлено спеціальний порядок стягнення надмірно сплаченої пенсії. Так, згідно ч. 1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4 .

Згідно з п. З цього Порядку повернення коштів проводиться відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім'ї тощо.

Таким чином, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації.

Проте позивачем не було доведено те, що надмірна сплата пенсійних коштів у розмірі 1 348. 40 грн. коп. відбулася з вини відповідача .

А тому, колегія суддів вважає, що без підтвердження фактів недобросовісної поведінки відповідача чи фактів зловживань, які відповідно до ст. 60 ЦПК України повинен довести позивач, посилання представника УПФУ в Деснянському районі м. Києва про наявність підстав, передбачених ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення», для стягнення з відповідача безпідставно отриманої пенсії є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про те, що пенсія виплачувалась відповідачу не добровільно, а на підставі рішення суду, тому відсутні підстави для застосування ст. 1215 ЦК України, колегія суддів також вважає необґрунтованими, оскільки з матеріалів справи вбачається, що постанова Київського апеляційного адміністративного суду про скасування постанови Деснянського районного суду м. Києва від 24 листопада 2010 року була прийнята 05 жовтня 2011 року за апеляційною скаргою Управління, а переплата пенсії виникла за період з 11 квітня 2014 року по 31 травня 2014 року.

Крім того, позивачем не надано обґрунтованих розрахунків, з яких можливо дійти висновку, що кошти у розмірі 1 348, 40 грн. становлять саме різницю між розміром пенсії, яка виплачувалась позивачу на підставі судового рішення, яке не набуло законної сили, та пенсії, яка була перерахована у зв'язку зі скасуванням зазначеного рішення. За таких обставин відсутні підстави вважати, що вказана виплата проведена не добровільно.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла до висновку про відсутність правових підстав для скасування рішення суду та задоволення позову, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження факту недобросовісного набуття відповідачем отриманих коштів в сумі 1 348, 40 грн., які є пенсійною виплатою, як і не встановлено наявності рахункової помилки, то відповідно до вимог ст. 1215 ЦК України зазначена сума поверненню не підлягає.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається; висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи; доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення

Керуючись ст.ст.303,307,308, 313 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києві відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: