АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Хіль Л.М.

суддів: Бутенко С.Б., Чічіля В.А.

при секретарі Колодюк О.П.

за участі ОСОБА_2, представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, представників третьої особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, прокурора Вороненко А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами Комунального підприємства "Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця" Полтавської міської ради та Полтавської міської ради

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 24 березня 2015 року

по справі за позовом першого заступника прокурора міста Полтави ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_2 до Комунального підприємство "Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця" Полтавської міської ради про визнання наказу про звільнення незаконним, його скасування, поновлення на роботі, стягнення середньго заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року перший заступник прокурора м. Полтави ОСОБА_7 звернувся в інтересах ОСОБА_2 до суду із вказаним позовом та, остаточно визначившись у позовних вимогах відповідно до заяви від 24 березня 2015 року (т.2 а.с. 64-65), просив скасувати наказ начальника КП ПМШЕД Полтавської міськради №36-к від 02 липня 2014 року про звільнення ОСОБА_2; поновити ОСОБА_2 на посаді машиніста екскаватора 5 розряду у КП ПМШЕД Полтавської міськради з 03 липня 2014 року; стягнути з КП ПМШЕД Полтавської міськради на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 28 545,92 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що відповідно до наказу начальника КП ПМШЕД Полтавської міськради №36-к від 02 липня 2014 року ОСОБА_2 був звільнений з посади машиніста екскаватора 5 розряду у КП ПМШЕД Полтавської міськради на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

При цьому, зазначав, що таке звільнення відбулося із грубим порушенням процедури скорочення чисельності або штату працівників, визначеної трудовим законодавством України.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 24 березня 2015 року позовні вимоги першого заступника прокурора м. Полтави ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_2 задоволено.

Скасовано наказ начальника КП ПМШЕД Полтавської міськради №36-к від 02 липня 2014 року про звільнення ОСОБА_2

Поновлено ОСОБА_2 на посаді машиніста екскаватора 5 розряду у КП ПМШЕД Полтавської міськради з 03 липня 2014 року.

Стягнуто з КП ПМШЕД Полтавської міськради на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 25 868,82 грн.

Стягнуто з КП ПМШЕД Полтавської міськради на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 2004,87 грн.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_2 на роботі та стягнення середнього заробітку за 1 місяць допущено до негайного виконання.

Вказане рішення апеляційному порядку окремо один від одного оскаржили КП ПМШЕД Полтавської міськради та Полтавська міськрада, просили скасувати його та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог першого заступника прокурора м. Полтави ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме безпідставність висновку про порушення процедури вивільнення працівників за п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні

Судове рішення ухвалене у справі відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що наказом начальника КП «ПМШЕД» Полтавської міськради №86-к від 11 жовтня 2012 року ОСОБА_2 прийнятий на роботу машиністом екскаватора 5 розряду.

Наказом начальника КП «ПМШЕД» Полтавської міськради №36-к від 02 липня 2014 року ОСОБА_2 звільнений з посади у звязку із скороченням чисельності штату працівників згідно п.1 ст. 40 КЗпП України. Вказаний наказ та турдову книжку ОСОБА_2 отримав 02 липня 2014 року.

Лист в.о. начальника КП «ПМШЕД» Полтавської міськради ОСОБА_8 від 06 березня 2014 року на адресу голови профспілкового комітету начальника КП «ПМШЕД» Полтавської міськради щодо вивільнення працівників, не містить конкретної інформації щодо змін в організації виробництва і праці. На засіданні профкому від 11 березня 2014 прийнято рішення про тимчасове припинення даного листа до зясування ситуації щодо повного фінансування підприємства на 2014 рік.

КП «ПМШЕД» Полтавської міськради 06 червня 2014 року направило на адресу голови профспілкового комітету подання про отримання згоди на звільнення працівників у звязку зі скороченням, на яке 23 червня 2014 року профспілковий комітет відмовив у звільненні працівників, надавши на це відповідне обґрунтування.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог першого заступника прокурора м. Полтави ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено порядок вивільнення працівників, а саме не проведення консультацій щодо звільнення із профспілковим органом, здійснення вивільнення за відсутності згоди останнього та відсутності підстав для скорочення працівників.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини.

Відповідно до ч.2 ст. 49-4 КЗпП України ліквідація, реорганізація підприємств, зміна форм власності або часткове зупинення виробництва, що тягнуть за собою скорочення чисельності або штату працівників, погіршення умов праці, можуть здійснюватися тільки після завчасного надання професійним спілкам інформації з цього питання, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про строки проведення звільнення. Власник або уповноважений ним орган не пізніше трьох місяців з часу прийняття рішення проводить консультації з професійними спілками про заходи щодо запобігання звільненню чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом'якшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення.

Відповідно до п.2 Розділу УІ «Забезпечення продуктивної зайнятості» Колективного договору Комунального підприємства "Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця" у разі виникнення причин економічного характеру, через які неминуче вивільнення працівників з ініціативи сторони власника сторона власника зобов»язується проводити їх лише за умови письмового повідомлення профспілкової сторони не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень, про причини і терміни вивільнення, кількість та категорії працівників, що підлягають скороченню.

Проводити консультації з профспілковою стороною стосовно визначення та затвердження заходів щодо запобігання звільненням працівників, їх можливого працевлаштування та забезпечення соціальної підтримки.

Проведення таких консультацій з профспілкою про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або помякшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень адміністрацією підприємства взагалі не проводилося і матеріали справи не містять доказів, які б це спростовували, а тому доводи апеляційних скарг в цій частині є неспроможними.

Доводи апеляційних скарг щодо законності звільнення ОСОБА_2, виходячи з необґрунтованості відмови профспілкового органу є безпідставними.

Рішення виборного органу первинної профспілкової організації міської шляхово-експлуатаційної дільниці м. Полтави від 23.06.2014 року про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_2 є обгрунтованим та містить посилання на порушення відповідачем процедури звільнення, передбаченої законодавством України, зокрема, ст.22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», ст.ст.40,42,49-2 КЗпП України, недотримання гарантій, передбачених колективним договором.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у Постанові від 22 жовтня 2014 року у справі № 6-163цс14 відповідно до частини другої статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» і частини другої статті 252 КЗпП України однією з гарантій можливості здійснення працівниками підприємства, установи, організації обраних до складу виборної профспілкової організації своїх повноважень є заборона притягнення їх до дисциплінарної відповідальності без попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є.

Згідно із частиною шостою статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору з працівником має бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у такій згоді, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що власник має право звільнити працівника без згоди профспілкового органу за відсутності обґрунтування профспілковим органом такої відмови, а не з мотивів її відмови.

Таким чином, незгода роботодавця із мотивами відмови профспілки у звільненні ОСОБА_2, на що посилаються апелянти, не спростовує незаконність проведення такого звільнення.

Попередження ОСОБА_2 про майбутнє звільнення та пропонування йому іншої робот, на що вказують апелянти в обґрунтування правомірності звільнення, жодним чином не спростовують незаконності звільнення всупереч обґрунтованій відмові на це профспілкового органу.

Обґрунтування економічної доцільності внесення змін до організаційної структури КП «ПМШЕД» Полтавської міськради, а відповідно і вивільнення працівників, які наведені апелянтами, не звільняє підприємство від обовязку дотримання законодавчого порядку вивільнення працівників, за п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

Окрім того, таке обґрунтування не підтверджено жодними доказами, які б вказували на неналежне фінансування підприємства, а тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність причин економічного характеру щодо скорочення чисельності або штату працівників КП «ПМШЕД» Полтавської міськради з метою недопущення нераціонального використання бюджетних коштів.

Інших доводів, які б впливали на висновки суду або вказували на їх помилковість, апелянтами не надано.

Виходячи з викладеного, доводи апеляційної скарги про помилковість судового рішення спростовуються матеріалами справи і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції допущені порушення норм матеріального та процесуального права, які передбачені ст.309 ЦПК України як підстави для скасування або зміни рішень.

Керуючись ст. ст. 303 ч.1, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Комунального підприємства "Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця" Полтавської міської ради та Полтавської міської ради - відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 24 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Л.М. Хіль

Судді С.Б. Бутенко

ОСОБА_9

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: