Справа №585/1001/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1152/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Хвостика С. Г. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06 травня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Дочірнього підприємства «Аква-сервіс» ПП «Еліпс» про прийняття на роботу, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про прийняття на роботу, який мотивує тим, що на початку лютого 2015 року їй стало відомо про наявність вакантної посади контролера водопровідного господарства на підприємстві ДП»Аква-Сервіс» ПП»Еліпс» через звільнення працівника ОСОБА_4 З заявою про прийняття на роботу в звязку з наявністю вакантної посади вона звернулася 13.02.2015 року. 19.02.2015 року листом за № 58 їй було відмовлено у прийнятті на роботу у звязку з тим, що дана вакантна посада закрита за рахунок внутрішнього переміщення працівників, в той час як їй достеменно відомо, що на дану посаду взято нового працівника. При цьому зазначила, що вона має стаж роботи на цій посаді, оскільки раніше працювала контролером водопровідного господарства на даному підприємстві, а також є безробітною, самотньою матірю. Крім того, посилається на те, що кількісний склад персоналу розраховується відповідно до «Норм обслуговування та нормативів чисельності працівників, зайнятих з експлуатації мереж, очисних споруд, насосних станцій, водопровідно-каналізаційного господарства та допоміжних обєктів до них», затв. наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 06.06.1997 року № 39, а зважаючи на це будь-яке внутрішнє переміщення (за рахунок якого, як зазначено в листі від 19.02.2015 року за № 58 надісланому на її адресу) передбачає перевантаження інших працівників відповідно до встановлених норм, що є порушенням чинного законодавства. Також зазначає, що вона є безробітною, сама виховує дитину, а згідно положень трудового законодавства в Україні заборонено відмовляти жінкам в прийнятті на роботу і знижувати їм заробітну плату з мотивів, повязаних з вагітністю чи наявністю дітей. Тому, просить визнати незаконними дії адміністрації ДП «Аква-Сервіс» ПП «Еліпс», прийняти її на роботу в ДП «Аква-Сервіс» на посаду контролера та стягнути з підприємства заробітну плату за час вимушеного прогулу починаючи з 13.02.2015 року до моменту проголошення рішення суду у справі.

Рішенням суду від 06 травня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове яким задоволити позов. В доводах апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду винесене з порушенням норм матеріального права, не відповідає фактичним обставинам справи. Судом не враховано, що вона раніше зверталась з аналогічною заявою до відповідача про прийняття на роботу та просила вважати це її звернення дійсним у випадку утворення вакантної посади. Проте, на підприємство було прийнято нового працівника, а їй відмовлено у прийнятті на роботу. Крім того судом не враховано її пояснення з посиланням на відповідні докази про порушення відповідачем норм чисельності та виробітку працівників, що призвело до порушення її права на працю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_3, яка підтримала апеляційну скаргу, представників відповідача ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_6, які заперечують проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що у відповідача на день подання нею заяви про прийняття на роботу існували вакантні посади контролера водопровідного господарства, а надані відповідачем документи, свідчать про протилежне.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, так як суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_3 перебувала у трудових відносинах з ДП «Аква-сервіс» ПП «Еліпс». В жовтні 2013 року її було звільнено з роботи контролера водопровідного господарства за угодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України) (а. с. 32-33).

13.02.2015 року ОСОБА_3 звернулась до відповідача з заявою про прийняття її на роботу на посаду контролера водопровідного господарства, посилаючись на наявність робочих місць та звільнення контролера водопровідного господарства ОСОБА_4 ( а. с.3).

19.02.2015 року листом за № 58 ОСОБА_3 повідомлено, що станом на 13.02.2015 року вакантні посади контролерів водопровідного господарства в ДП «Аква-Сервіс» ПП «Еліпс» відсутні, а вакансія звільненого ОСОБА_4 зайнята 02.02.2015 року за рахунок внутрішнього переміщення працівників (а.с.4 ).

На підтвердження відсутності вакантних посад на підприємстві на час звернення позивачки, відповідач надав суду відповідні докази: наказ № 29 від 30.01.2015 року про звільнення ОСОБА_4 з посади контролера водопровідного господарства з 30.01.2015 року за власним бажанням в звязку з виходом на пенсію; наказ № 30 від 02.02.2015 року про переведення з 02.02.2015 року контролера водопровідного господарства ОСОБА_7 з відділу по обслуговуванню фізичних осіб у відділ по обслуговуванню юридичних осіб; наказ № 31 від 02.02.2015 року про переведення з 02.02.2015 року контролера водопровідного господарства ОСОБА_8 на постійне місце роботи на посаді контролера водопровідного господарства; наказ № 32 від 02.02.2015 року про прийняття на роботу, на час декретної відпустки контролера водопровідного господарства ОСОБА_9, ОСОБА_10 контролером водопровідного господарства з 02.02.2015 року; штатний розклад ДП «Аква-сервіс» ПП «Еліпс» згідно якого на підприємстві з 01.01.2015 року визначено наступну кількість посад контролерів: у відділі по обслуговуванню юридичних осіб 2, у відділі по обслуговуванню фізичних осіб 12; довідки від 20.04.2015 року № 112, № 113 відповідно до яких станом на 13.02.2015 року за штатним розкладом в абонентському відділі ДП «Аква-сервіс» ПП «Еліпс» нараховувалося 14 штатних одиниць контролерів водопровідного господарства та така ж кількість контролерів фактично працювала; в довідках наведено список працюючих контролерів, а також додано відомості про видачу цим працівникам заробітної плати за лютий 2015 року (а.с.15-25).

Суд першої інстанції надав відповідну правову оцінку зазначеним доказам та прийшов до правильного висновку про відсутність у відповідача підстав для прийняття позивачки на роботу на посаду контролера водопровідного господарства, так як на час подачі нею заяви про прийняття на роботу, на підприємстві були відсутні вакантні посади контролерів.

При цьому суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги доводи позивачки про те, що вона 14 серпня 2014 року зверталася до відповідача з заявою про прийняття на роботу, в якій також просила враховувати її звернення про прийняття на роботу при наявності вільної посади контролера водопровідного господарства, так як заява про прийняття на роботу подається безпосередньо на вільну посаду. В судовому засіданні апеляційного суду позивачка пояснила, що на її заяву від 14 серпня 2014 року відповідач надав їй відповідь про неможливість прийняття її на роботу у звязку з відсутністю вакантних посад контролерів водопровідного господарства. Повідомлення ж роботодавцем конкретних осіб про наявність на підприємстві вакантних посад згідно діючого трудового законодавства є правом, а не обовязком роботодавця.

Суд першої інстанції також прийшов до правильного висновку про те, що визначати чисельність працівників і штатний розпис, є виключним правом власника або уповноваженого ним органу, яке нормативно закріплено у ч.3 ст.64 ГК України та суд, при вирішенні спору, не вправі обговорювати питання про відповідність штатної чисельності працівників діючим нормативам.

Інші доводи апеляційної скарги, за встановлених обставин, не впливають на висновки суду по суті спору.

Таким чином, виходячи з викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не містять даних, які давали б підстави для скасування рішення суду, яке є законним, відповідає вимогам матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

При цьому на підставі ч. 1 ч. 3 ст. 82 ЦПК України, колегія суддів, враховуючи майновий стан позивачки, перебування у неї на утриманні двох неповнолітніх дітей, вважає за необхідне звільнити її від оплати судових витрат на правову допомогу адвоката, які просили стягнути з неї представники відповідача. При цьому колегія суддів враховує також ту обставину, що відповідачем не надано доказів необхідності укладення договору про надання правової допомоги з адвокатом, за наявності на підприємстві юрисконсульта ОСОБА_5, який приймав участь у розгляді справи та за посадою повинен здійснювати захист інтересів підприємства в судах.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.1; 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -