Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/936/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Український В. В.
Доповідач Кривохижа В. І.
РІШЕННЯ

Іменем України

10.06.2015 колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючої: Кривохижі В.І.

Суддів: Бубличенко В.П. Мурашка С.І.

при секретарі Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа: ТОВ ФК «Кредит-Капітал» про зменшення суми заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на заочне рішення Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 листопада 2014 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - банк), третя особа: ТОВ ФК «Кредит-Капітал» про зменшення суми заборгованості за кредитним договором.

Зазначала, що 14 серпня 2008 року між нею та банком укладено кредитний договір № 500157519, відповідно до якого відповідач надав їй кредит у сумі 3 245 доларів США під 30% річних, зі сплатою щомісяця до 14 числа по 138 доларів США з остаточною датою повернення 14 серпня 2011 року. Рішенням Постійного діючого Третейського суду від 10 березня 2011 року без виклику сторін по справі з неї на користь відповідача стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 21 678,10 грн., а саме: за кредитом - 15 992,11 коп., штраф - 4 402,88 грн., пеня - 1 283,11 грн., а також стягнуто судові витрати в сумі 10 грн. Однак при ухваленні рішення третейським судом не враховано кошти, які були виплачені нею під час розгляду справи в рахунок погашення кредитних зобовязань, починаючи з 15 жовтня 2010 року, на загальну суму 10 600 грн. Вважаючи, що заборгованість за кредитним договором, зазначена у рішенні третейського суду, повинна бути зменшена на 10 600 грн. (21 678,10 грн.- 10 600 грн. = 11 078,10 грн.), вона і просила її зарахувати.

Заочним рішенням Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 листопада 2014 року позовні вимоги про зменшення суми заборгованості за кредитним договором задоволено. Зараховано 10 600 грн. в рахунок погашення ОСОБА_2 боргу за кредитним договором №500157519 від 14 серпня 2008 року на користь банку, стягнутого рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 10 березня 2011 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №500157519 від 14 серпня 2008 року (справа №651-11/176/11).

В апеляційній скарзі представником відповідача ставиться питання про скасування рішення суду через порушення норм матеріального і процесуального права з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Зазначається, зокрема, що банк не є належним відповідачем, оскільки згідно договору про відступлення права вимоги від 18 грудня 2012 року усі права кредитора належать ТОВ «ФК «Кредит Капітал». При цьому, спір уже був розглянутий третейським судом і всі платежі, на які позивач посилається у позові, були зараховані в рахунок погашення кредитної заборгованості. До того ж діючим законодавством не передбачено такої форми захисту, як внесення змін судом загальної юрисдикції до рішення третейського суду. Просить застосувати позовну давність щодо зарахування платежів.

Сторони та третя особа належним чином відповідно до ст.ст.74, 76 ЦПК України повідомлені про час і місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, в судове засідання не з»явилися, що відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Проте рішення суду зазначеним вимогам не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що виплачені позивачем в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 14 серпня 2008 року кошти в сумі 10 600 грн. не враховано при ухваленні 10 березня 2011 року рішення Постійно діючим Третейським судом, а іншим чином, ніж зверненням до суду, позивач не має можливості урегулювати ситуацію.

Однак з такими висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що 14 серпня 2008 року між банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №500157519, за умовами якого банк надав останній кредит в сумі 3 245 доларів США зі сплатою 30% річних, строком до 14 серпня 2011 року (а.с.6-9).

Згідно рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 10 березня 2011 року у справі №651-11/176/11 за позовом банку до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №500157519 від 14 серпня 2008 року, з останньої на користь банку стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 21 678,10 грн. станом на 14 вересня 2010 року, а саме: за кредитом - 15 992, 11 грн.; штраф - 4 402,88 грн.; пеня - 1 283,11 грн., а також судові витрати в сумі 10 грн. (а.с.10-14).

Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо зменшення суми заборгованості за кредитним договором, позивач посилалась на те, що при ухваленні рішення у справі №651-11/176/11 третейським судом не враховані платежі на суму 10 600 грн., сплачені нею під час розгляду справи.

Тобто, посилаючись на зменшення розміру заборгованості за час розгляду справи, яка не була врахована судом, позивач по суті не погоджувалась із рішенням третейського суду.

Відповідно до ст.51 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду може бути оскаржене сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ.

Статтею 2 цього Закону передбачено, що компетентний суд - місцевий загальний суд чи місцевий господарський суд за місцем розгляду справи третейським судом.

Із матеріалів справи вбачається, що місцем третейського розгляду є м.Чернігів (а.с.10).

Таким чином, суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень, розглянувши заявлені вимоги.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст.16 ЦК України.

Позивач, звернувшись до суду з вказаним позовом, обрала невірний спосіб захисту свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України.

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що 18 грудня 2012 року між банком та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги (а.с.65-74) і згідно витягу з реєстру заборгованостей боржників у перелік кредитних договорів входить і вищезазначений договір №500157519 від 14 серпня 2008 року, укладений між сторонами (а.с.75).

Тобто, на даний час усі права кредитора за вищезазначеним кредитним договором належать ТОВ «ФК «Кредит Капітал».

Отже, суд першої інстанції не визначився із характером спірних правовідносин, не з'ясував всі обставини справи, не дослідив всі докази та не надав їм оцінки.

Наведене свідчить про те, що у суду першої інстанції не було передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог.

Посилання у скарзі на застосування позовної давності не грунтується на законі, оскільки відмовити в позові через пропуск без поважних причин строку звернення до суду можливо лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог при пропуску строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Враховуючи, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, неправильно застосовані норми матеріального права, відповідно до ст.309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Заочне рішення Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 листопада 2014 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа: ТОВ ФК «Кредит-Капітал», про зменшення суми заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча:

Судді: