Апеляційний суд Житомирської області
Справа №290/622/13-ц Головуючий у 1-й інст. Лесько М. О.
Категорія 53 Доповідач Павицька Т. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Миніч Т.І., Трояновської Г.С.,

при секретарі судового

засідання Ковальській Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Романівський районний центр зайнятості населення про визнання трудового договору розірваним та зобов'язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Романівського районного суду Житомирської області від 25 грудня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

У травні 2013 року ФОП ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання трудового договору розірваним та зобов'язання вчинити певні дії. В обґрунтування позову посилався на те, що 18.01.2008 року він, будучи фізичною особою - підприємцем, уклав безстроковий трудовий договір з ОСОБА_3 Згідно пункту 2 трудового договору працівник зобов'язаний виконувати роботу водія автомобіля, підтримувати автомобіль в належному стані, дотримуватись правил дорожнього руху, відповідати за збереження матеріальних цінностей. Трудовий договір у трьох примірниках (по одному екземпляру для кожної сторони) був зареєстрований спеціалістом Романівського районного центру зайнятості 18.01.2008 року за №8 в присутності ФОП ОСОБА_2 та працівника ОСОБА_3 На протязі січня - квітня 2008 року відповідач виконував покладені на нього обов'язки. Починаючи з 14 по 18 квітня 2008 року відповідач на роботу не з'являвся без попередження та поважних причин, тобто допустив прогул, що стверджується відповідним актом. На неодноразові виклики до районного центру зайнятості для розірвання трудового договору відповідач не з'являвся і до роботи не приступав. Враховуючи вищевикладене, просив визнати розірваним з 21 квітня 2008 року на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений 18 січня 2008 року між ним та ОСОБА_3 Зобов'язати Романівський районний центр зайнятості зняти з реєстрації трудовий договір, укладений 18 січня 2008 року між ним та ОСОБА_3

Рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 25 грудня 2014 року позов ФОП ОСОБА_2 задоволено. Визнано розірваним з 21 квітня 2008 року на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений 18 січня 2008 року між ФОП ОСОБА_2 та найманим працівником ОСОБА_3 Зобов'язано Романівський районний центр зайнятості зняти з реєстрації трудовий договір, укладений 18 січня 2008 року між ФОП ОСОБА_2 та найманим працівником ОСОБА_3 Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 18.01.2008 року між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено безстроковий трудовий договір, зареєстрований Романівським районним центром зайнятості 18.01.2008 року за №8.

Згідно з акту про вичнення працівником прогулу, ОСОБА_3 в період з 14 по 18 квітня 2008 року не з'являвся до роботи.

Наказом 2-к від 21 квітня 2008 року ФОП ОСОБА_2, розірвано з ОСОБА_3 трудовий договір від 18.01.2008 року та звільнено його з займаної посади водія автотранспортного засобу за вчинення прогулу, на підставі акту від 18.04.2008 року.

З листа ФОП ОСОБА_2 до Романівського районного центру зайнятості вбачається, що ФОП ОСОБА_2 просив зареєструвати вивільнення ОСОБА_3 у Романівському центрі зайнятості та здійснити про це відповідний запис у трудовому договорі від 18.01.2008 року, на що отримав відповідь про те, що провести дії по зняттю з реєстрації трудового договору в центрі зайнятості можливо в разі звернення обох сторін трудових відносин до центру зайнятості.

Позивач посилається на те, що відповідач на неодноразові його звернення не з'являвся до центру зайнятості для розірвання трудового договору.

Задовольняючи позов ФОП ОСОБА_2, суд першої інстанції вважав доведеними позовні вимоги щодо визнання розірваним трудового договору укладеного 18 січня 2008 року між ФОП ОСОБА_2 та найманим працівником ОСОБА_3

Проте з таким висновком суду погодитись не можна.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно зі ст. 21 КЗпП України сторонами трудового договору є працівник і власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган, якому й надано право звільнення працівника у певних випадках.

Відповідно до ст. ст. 3, 221, 231 КЗпП України в порядку, передбаченому главою XV цього Кодексу підлягають розглядові індивідуальні трудові спори працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої приналежності, у тому числі членів кооперативів, їх об'єднань, членів колективних сільськогосподарських підприємств, членів інших громадських організацій, які перебувають з ними в трудових відносинах, членів селянських (фермерських) господарств, осіб, які працюють за трудовим договором із фізичними особами.

У ст. 232 КЗпП України визначено, які трудові спори безпосередньо розглядаються в судах і як правило це спори про звільнення, у тому числі і спори про відмову у прийнятті на роботу.

Отже, такого способу захисту прав та інтересів фізичних та юридичних осіб як звернення до суду за вирішенням трудового спору із заявою про визнання трудового договору розірваним законом не передбачено.

При вирішенні спору про визнання трудового договору розірваним, поза увагою суду першої інстанції, залишилась та обставина, що припинення трудового договору, укладеного 18 січня 2008 року між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4, має відбуватися згідно з відповідними нормами КЗпП України та Порядком реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 8 червня 2001 року №260.

У порушення ст. ст. 213-215, ЦПК України суд першої інстанції зазначених положень закону не врахував, задовольнив позов про визнання трудового договору розірваним та зобов'язання вчинити певні дії та вирішив трудовий спір у спосіб, що не передбачений законом; не визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню.

Так як відсутні підстави для визнання розірваним трудового договору за рішенням суду, то немає передбачених законом підстав для зобов'язання Романівський районний центр зайнятості зняти з реєстрації трудовий договір, укладений 18 січня 2008 року між ФОП ОСОБА_2 та найманим працівником ОСОБА_3

Оскільки порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права призвело до неправильного вирішення спору, рішення суду підлягає скасуванню, з ухвалення нового - про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Романівського районного суду Житомирської області від 25 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Романівський районний центр зайнятості населення про визнання трудового договору розірваним та зобов'язання вчинити певні дії.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді