АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Доповідач - Заришняк Г.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Мараєвої Н.Є., Андрієнко А.М .

при секретарі - Гарматюк О.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в Апеляційному суді міста Києва цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 06 липня 2015 року по справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Управліннязазначало, що відповідач ОСОБА_2 перебуває на пенсійному обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність». Відповідно до заяви про перерахунок пенсії відповідача він був непрацюючою особою. Однак, згідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу відповідача за 2006-2008 роки він був працевлаштований. Про своє працевлаштування ОСОБА_2 не повідомив вчасно. Якщо за застраховану особу були сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (з 01.01.2011 - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування) це є підтвердженням того, що особа працювала на умовах трудового договору (контракту) або виконувала роботи за договором цивільно-правового характеру. У зв'язку з працевлаштуванням відповідача виникла переплата пенсії за період з 01.07.2010 року по 31.05.2013 року у розмірі 2439,72 грн.

Посилаючись на викладене та з урахуванням уточнених вимог, позивач просив суд на підставі ст. 1212 ЦК України стягнути з відповідача на користь Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва суму переплачених коштів в розмірі 2439,72 грн.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 06 липня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Управління Пенсійного фонду України 441,31 грн.

У задоволенні іншої частини позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Управління в повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача підтримав апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Відповідач ОСОБА_2 проти апеляційної скарги заперечував.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, відповідач ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію на підставі Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність».

Звертаючись з даним позовом, позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог просить стягнути з відповідача в примусовому порядку та в повному обсязі переплату, завдану позивачу незаконним отриманням пенсії в сумі 2 439 грн. 72 коп., посилаючись на те, що відповідач, будучи працевлаштованим, про зміну свого статусу органи Пенсійного Фонду не повідомив, що призвело до переплати пенсії в розмірі 2 439 грн. 72 коп.

Відповідно до вимог п.3 ч.2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застрахована особа зобов'язана повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про зміну даних, що вносяться до її персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування, виїзд за межі держави та про обставини, що спричиняють зміну статусу застрахованої особи, протягом десяти днів з моменту їх виникнення.

Як вбачається з індивідуальних відомостей про застраховану особу, відповідач з 2006 по 2008 роки був працевлаштований, внаслідок чого з липня 2010 року по травень 2013 року виникла переплата пенсії в розмірі 2 439,72 грн.

Як видно з пояснень сторін та наявних в матеріалах справи листів позивача, адресованих ОСОБА_2, 21 червня 2010 року відповідачем було надано Управлінню Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва копію трудової книжки, з цього часу позивачу було відомо про факт працевлаштування відповідача, однак, з 01.07.2010 року по 31 травня 2013 року Управлінням продовжувалися виплачуватися відповідачу суми пенсії та індексації, як непрацюючий особі.

Із повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 13.12.13 р. за №31110/10/К-2496 вбачається, що факт про вступ відповідача на роботу був виявлений 21.06.2010 р. після надання ним до райуправління копії трудової книжки, тому Комісія Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві з питань розгляду скарг громадян постановила переглянути періоди та розмір переплати, що підлягає утриманню з пенсії відповідача, та визначила переплату за період з 01.06.2006 р. по 30.06.2010 р.

Розпорядженням позивача від 10.01.2014 р. (а.с.46) встановлено вину відповідача в переплаті пенсії за період з 01.06. 2006 р. по 30.06.2010 р. та вину Пенсійного фонду в переплаті пенсії з 01.07.2010 р. по 31.05.2013 р.

За змістом частин першою та другою статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майноабо зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідачем ОСОБА_2 до винесення судом рішення заявлено про застосування позовної давності (а.с. 17).

Оскільки позивач звернувся в суд з даним позовом 25.12.2014 року, суд першої інстанції вірно стягнув з відповідача переплату пенсії за період з січня 2012 року по травень 2013 року в межах строку позовної давності в розмірі 441,31 грн., а в решті вимог відмовив в зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Відповідач ОСОБА_2 згоден з даним рішенням суду, не оскарживши його.

Доводи апеляційної скарги представника відповідача висновки суду не спростовують.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального закону й не може бути скасованим з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 06липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: