АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Басюк Ю.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Фролькіса С.Е.

прокурора Олійника С.Д.

розглянувши цивільну справу за заявою позивача ОСОБА_4 про перегляд за ново виявленими обставинами рішення Апеляційного суду м. Києва від 08 жовтня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційна виробничо - впроваджувальна фірма «Сапсан», третя особа: Державна реєстраційна служба України про визнання права власності та зобов'язання вчинити дії, за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційна виробничо - впроваджувальна фірма «Сапсан» до ОСОБА_4 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа №755/3727/2013
№ апеляційного провадження:88-ц-796/2/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Антипова Л.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
У лютому 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищевказаним позовом та, уточнивши позовні вимоги, просив визнати за ним право власності на торговельний комплекс, розташований за адресою: АДРЕСА_1, який складається з будівель: літ. «А» загальною площею 3 420 кв. м (фундамент залізобетон), 1995 року будівництва; літ «Б» загальною площею 2 850 кв. м (фундамент залізобетон), 1995 року будівництва; літ «В» загальною площею 900 кв, м (фундамент залізобетон), 1995 року будівництва; літ «Г» (другий поверх) загальною площею 136,1 кв. м (фундамент залізобетон), 1995 року будівництва; літ «Д» загальною площею 12,8 кв. м (фундамент залізобетон), 1995 року будівництва; літ. «Е» загальною площею 120 кв. м (фундамент залізобетон), 1995 року будівництва: літ «Ж» загальною площею 12,9 кв. м (фундамент залізобетон), 1995 року будівництва; літ «З» загальною площею 230 кв. м (фундамент залізобетон), 1995 року будівництва; зобов'язати ТОВ «КВВФ «Сапсан» передати йому проектну, технічну, робочу документацію та документи про прийняття в експлуатацію вищевказаного торговельного комплексу.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 7 липня 1994 року між ним та ТОВ «КВВФ «Сапсан» укладено договір позики, на підставі якого позивач надав відповідачу кошти в розмірі 350 тис. дол. США строком повернення до 7 липня 2010 року для будівництва торговельного комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, адресу якого у подальшому змінено на АДРЕСА_1. У встановлений договором позики строк ТОВ «КВВФ «Сапсан» кошти не повернуло.

У березні 2013 року ТОВ «КВВФ «Сапсан» звернулось до суду із зустрічним позовом.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог посилався на те, що на підставі договору позики від 7 липня 1994 року товариство отримало кошти у розмірі 350 тис. дол. США на будівництво торговельного комплексу за адресою: АДРЕСА_1, адресу якого в подальшому змінено на: АДРЕСА_1. Пунктом 4 договору позики передбачено, що у випадку неповернення "ГОВ «КВВФ «Сапсан» коштів, ОСОБА_4 має право вимагати від ТОВ «КВВФ «Сапсан» частину торговельного комплексу, який буде збудований за надані ним кошти. На даний час встановити, яка частина торговельного комплексу побудована за кошти ОСОБА_4, неможливо. Крім того, ОСОБА_4 не надано доказів на підтвердження використання грошових коштів за цільовим призначенням - будівництво торговельного комплексу. У зв'язку з викладеним ТОВ «КВВФ «Сапсан» просило визнати за ним право власності на торговельний комплекс, розташований за адресою: АДРЕСА_1, який складається з будівель: літ «А» загальною площею 3 420 кв. м (фундамент залізобетон), 1995 року будівництва; літ «Б» загальною площею 2 850 кв. м (фундамент залізобетон), 1995 року будівництва; літ «В» загальною площею 900 кв. м (фундамент залізобетон), 1995 року будівництва; літ «Г» (другий поверх) загальною площею 136,1 кв. м (фундамент залізобетон), 1995 року будівництва; літ. «Д» загальною площею 12,8 кв. м (фундамент залізобетон), 1995 року будівництва; літ «Е» загальною площею 120 кв. м (фундамент залізобетон), 1995 року будівництва; літ «Ж» загальною площею 12,9 кв. м (фундамент залізобетон), 1995 року будівництва; літ «З» загальною площею 230 кв. м (фундамент залізобетон), 1995 року будівництва.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 1 квітня 2013 року, в позові ОСОБА_4 відмовлено, зустрічний позов задоволено. Визнано за ТОВ «КВВФ «Сапсан» право власності на торговельний комплекс, розташований за адресою: АДРЕСА_1, який складається з будівель: літ. «А» загальною площею З 420 кв. м (фундамент залізобетон), 1995 року будівництва; літ «Б» загальною площею 2 850 кв. м (фундамент залізобетон), 1995 року будівництва; літ «В» загальною площею 900 кв. м (фундамент залізобетон), 1995 року будівництва; літ «Г» (другий поверх) загальною площею 136,1 кв. м (фундамент залізобетон), 1995 року будівництва; літ «Д» загальною площею 1.2,8 кв. м (фундамент залізобетон), 1995 року будівництва; літ «Е» загальною площею 120 кв. м (фундамент залізобетон), 1995 року будівництва; літ «Ж» загальною площею 12,9 кв. м (фундамент залізобетон), 1995 року будівництва; літ «З» загальною площею 230 кв. м (фундамент залізобетон), 1995 року будівництва. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, заступник прокурора Дніпровського району м. Києва подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржуване рішення в частині задоволення зустрічного позову ТОВ «Комерційна виробничо-впроваджувальна - фірма «Сапсан» скасувати з ухваленням нового рішення про відмову у його задоволенні. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, на яких ґрунтуються висновки суду щодо наявності у ТОВ «Комерційно-впроваджувальна фірма «Сапсан» права власності на торгівельний комплекс, загальною площею 15 363,6 кв.м., з огляду на те, що в експлуатацію було введено торговельний комплекс із лотків із павільйонів і лотків, площею лише 1828,00 кв.м., тобто майже усі об'єкти, на які судом визнано право власності, в експлуатацію не введені. Судом не встановлено фактичний період проведення будівництва об'єктів нерухомості площею 13525,6 кв. м. не надано оцінки тому факту, що будівництво спірного об'єкту здійснювалось з порушенням вимог чинного земельного та містобудівного законодавства, без належних дозвільних документів, а отже є самочинним будівництвом.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Сапсан-СП» - Фролькіс С.Е. просив рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 01.04.2013 року в частині задоволення зустрічного позову ТОВ «Комерційна виробничо-впроваджувальна - фірма «Сапсан» скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні зустрічного позову про визнання права власності відмовити. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, представник апелянта зазначив, що при постановленні рішення суд першої інстанції без належних правових підстав вирішив питання про їх права та обов'язки. Визнання права власності задоволено за рахунок майна апелянта, яка виділена йому у довгострокове землекористування для обслуговування торгівельного комплексу.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 8 жовтня 2014 року рішення районного суду в частині задоволення зустрічного позову скасовано та постановлено нове рішення про відмову у задоволенні позову. У решті рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 січня 2015 року рішення Апеляційного суду м.Києва від 08 жовтня 2014 року залишено без змін.

19 грудня 2014 року до Апеляційного суду м. Києва надійшла заява позивача ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду м. Києва від 08 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційна виробничо - впроваджувальна фірма «Сапсан», третя особа: Державна реєстраційна служба України про визнання права власності та зобов'язання вчинити дії, за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційна виробничо - впроваджувальна фірма «Сапсан» до ОСОБА_4 про визнання права власності, в якій він просить рішення Апеляційного суду м. Києва від 08 жовтня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким апеляційну скаргу прокурора Дніпровського району м. Києва в інтересах Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві та Київської міської ради залишити без задоволення, апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фролькіса С.Е., який діє в інтересах ТОВ «Сапсапн-СП» - закрити, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01 квітня 2013 року залишити без змін.

Свої вимоги ОСОБА_4 обґрунтовує тим, що тільки 09 грудня 2014 року йому стали відомі ново виявлені обставини, а саме, що ТОВ «Сапсан-СП» звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01 квітня 2013 року, приховав той факт, що ще у 2012 році передав третім особам право власності на спірне майно.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4, підтримала доводи заяви про перегляд рішення за ново виявленими обставинами.

Прокурор Олійник С.Д. та представник ТОВ «Сапсан- СП» Фролькіс С.Е., заперечували проти доводів заяви ОСОБА_4

Розглянувши справу в межах доводів заяви, колегія суддів дійшла висновку, що заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно до ч. 2 ст. 361 ЦПК України, підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлений ухвали, що підлягають перегляду;

4) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені. Не можуть вважатись нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами.

Як убачається з матеріалів справи, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4 та задовольняючи зустрічні вимоги ТОВ «КВВФ «Сапсан», суд першої інстанції виходив із того, що права ТОВ «КВВФ «Сапсан», як власника майна, відповідно до ст. 331 ЦК України було порушено, оскільки були вчинені всі передбачені законодавством дії щодо визнання права власності на це майно.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічного позову та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що судом першої інстанції не встановлено факту отримання ТОВ «КВВФ «Сапсан» у власність спірного торговельного комплексу, відсутня передбачена, законом дозвільна документація для визнання права власності на спірне майно за ТОВ «КВВФ «Сапсан».

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що заява про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами не підлягає задоволенню, оскільки не можуть вважатись нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами.

Таким чином, заявником не наведені обставини, які б могли кваліфікуватися як нововиявлені в розумінні положень ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 305, 307, 313, 314, 315, 317, 319, 363, 365 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Заяву позивача ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду м. Києва від 08 жовтня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційна виробничо - впроваджувальна фірма «Сапсан», третя особа: Державна реєстраційна служба України про визнання права власності та зобов'язання вчинити дії, за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційна виробничо - впроваджувальна фірма «Сапсан» до ОСОБА_4 про визнання права власності - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: