Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №226/168/15 Головуючий у 1-й інстанції Петунін І.В.
Провадження №22-ц/778/2808/15 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької с області у складі:

Головуючого Бєлки В.Ю.

Суддів Онищенка Е.А.

Панкеєва О.В.

При секретарі Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 27 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська», про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ДП «ВК «Краснолиманська» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначав, що з 22.08.2005 року по 25.03.2013 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, був звільнений на підставі ч.1 ст.36 КЗпП України за згодою сторін, проте розрахунок з ним проведений не був.

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 20.08.2013 року з ДП «ВК «Краснолиманська» стягнуто на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26.03.2013 року по 31.05.2013 року.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16.09.2014 року було встановлено, що відповідач не виплатив йому компенсацію за 6 днів невикористаної відпустки, було зобов'язано нарахувати га виплатити цю компенсацію.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 14.01.2015 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Розрахунок з ним до теперішнього часу не проведений. Зазначає, що з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.06.2013 року по 20.01.2015 року в розмірі 174041,28 грн.

Крім того зазначав, що своїми неправомірними діями відповідач спричинив йому моральну шкоду, внаслідок фінансових труднощів у нього погіршився апетит, з'явилося безсоння, він став дратівливим, він змушений був доклад адати додаткові зусилля для організації життя, були порушені нормальні життєві зв'язки. Моральну шкоду він оцінює в 900 грн.

Враховуючи вищевикладене просив суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 174041,28 грн. та моральну шкоду в розмірі 900 грн.

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 27 лютого 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ДП «ВК «Краснолиманська» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 142271,84 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ДП «ВК «Краснолиманська» в дохід держави судовий збір в розмірі 1422,72 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ДП «ВК «Краснолиманська» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення, є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з наявності підстав передбачених статтею 117 КЗпП України для задоволення позову.

Проте з такими висновками суду погодитись не можна.

Згідно ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Встановлено, що позивач ОСОБА_3 з 22.08.2005 року по 25.03.2013 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, був звільнений на підставі ч.1 ст.36 КЗпП України за згодою сторін, проте розрахунок з ним проведений не був.

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 20.08.2013 року з ДП «ВК «Краснолиманська» стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26.03.2013 року по 31.05.2013 року.

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду до відповідача про зобовязання нарахування компенсації за невикористані відпустки .

Рішенням Краснолиманського міськрайонного суду Донецької області від 16 вересня 2014 року зобовязано відповідача нарахувати та сплатити ОСОБА_3 грошову компенсацію за невикористані 6 днів відпустки за період з 18.01.2013 по день звільнення 25.03.2013 року.

Позивач вважає, що невиплата компенсації за 6 днів відпуски являється невиплатою належної суми вказаної статтею 117 КЗпП України.

Проте з такими доводами погодитись не можна оскільки позов щодо штрафних санкцій передбачений статтею 117 КЗпП України розглянуто , а донарахування спірних сум за 6 днів відпустки входить до меж розглянутого спору, за яким вже відбулося стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунків.

Крім того штрафні санкції статті 117 КЗпП України застосовуються лише при відсутності спору про розмір виплат.

Проте рішення Краснолиманського міськрайонного суду Донецької області від 16 вересня 2014 року свідчить про спір між сторонами щодо нарахування компенсації за невикористані дні відпустки.

Судова колегія приходить до висновку, що вказані порушення призвели до неправильного вирішення справи, тому суд апеляційної інстанції на підставі ст. 309 ЦПК України рішення суду скасовує та ухвалює нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» задовольнити.

Рішення Димитровського міського суду Донецької області від 27 лютого 2015 року по цій справі скасувати, та ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська», про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: