Справа № 133/254/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16.06.2015 року

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі головуючого - судді Крейдіна О.О.

при секретарі Горбатюк Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Козятин

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 Жамалієвича до Державного територіально-галузевого обєднання «Південно-Західна залізниця», профспілкової організації галузевої профспілки Козятинського будівельно-монтажного експлуатаційного управління № 2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Відокремлений підрозділ Козятинське Будівельно-монтажне експлуатаційне управління № 2 про стягнення компенсації у звязку із виходом на пенсію за віком та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 Жамалієвич звернувся в суд з позовом до Державного територіально-галузевого обєднання «Південно-Західна залізниця», профспілкової організації галузевої профспілки Козятинського будівельно-монтажного експлуатаційного управління № 2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Відокремлений підрозділ Козятинське Будівельно-монтажне експлуатаційне управління № 2 про стягнення компенсації у звязку із виходом на пенсію за віком та відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 01.09.2011 р. він був переведений на роботу в експлуатаційну дільницю № 1 ст. Козятин на посаду сторожа.

27.06.2014 р. він був звільнений за власним бажанням у звязку із виходом на пенсію за віком за ст. 38 КЗпП України відповідно до наказу № 97/ос.

Відповідно до ч. 1 ст. 8.11 Колективного договору, при звільненні працівника вперше з роботи у звязку із виходом на пенсію за віком, виплачувати одноразову матеріальну допомогу в розмірі 5 середньомісячних заробітків.

Позивачу виплачено одноразову матеріальну допомогу у звязку із виходом на пенсію за віком у 2014 р.

Відповідно до ч. 2 п. 8.11 Колективного договору БМЕУ-2 у разі звільнення працівників за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію (за віком, за віком на пільгових умовах, за вислугу років) протягом двох місяців після настання цього права, виплачувати їм додаткову матеріальну допомогу за сумлінну працю на залізничному транспорті в таких розмірах при стажі роботи в галузі: 35 до 40 у чоловіків, - 4 середньомісячних заробітків. Середньомісячний його заробіток становить 2754,57 грн.

Таким чином, йому повинно бути виплачено 2754,57*4=11018,28 грн., як додаткова матеріальна допомога за сумлінну працю на залізничному транспорті.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, йому повинно бути виплачено 2754,57*6=16527,42 грн., як виплата за період затримки додаткової матеріальної допомоги за сумлінну працю на залізничному транспорті, оскільки затримка триває більше, ніж пів року.

Вважає, що невиплата вказаної грошової суми, завдала сильних душевних переживань у звязку із порушенням його права, діями відповідача йому заподіяна моральна шкода, яку він оцінює у розмірі 10000 грн.

Крім того, у звязку із намаганням досудово врегулювати спір, він пропустив тримісячний строк звернення до суду. Однак, вважає, що причина пропуску була повязана із специфікою нарахування виплати та спробами отримати їх в не судовий спосіб. Оскільки, 09.12.2014 р. була надана остаточна відмова у виплаті БМЕУ-2, причину пропуску вважає поважною.

Таким чином, просив поновити строки позовної давності, стягнути з відповідача ДТГО «ПЗЗ»: додаткову матеріальну допомогу за сумлінну працю на залізничному транспорті в розмірі 11018,28 грн., 10000 як відшкодування моральної шкоди та 16527,42 грн., як виплата за весь період затримки розрахунку та судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 підтримали позов, підтвердили обставини, на які посилаються позовній заяві.

Представник відповідача ДТГО «ПЗЗ» та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3, а також голова профспілкової організації галузевої профспілки Козятинського БМЕУ № 2 - ОСОБА_4 позовні вимоги не визнали та пояснили, що позивач пропустив тримісячний строк на звернення до суду. Причини щодо пропуску строку, а саме - можливість досудового врегулювання спору, на які вказує ОСОБА_1 - є неповажними. Крім того, позивачу, відповідно до колективного договору, було правомірно виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 5-ти середньомісячних заробітків. На інші види допомоги, згідно колективного договору, ОСОБА_1 права не має.

Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача ДТГО «ПЗЗ» та третьої особи, а також голови профспілкової організації галузевої профспілки Козятинського БМЕУ № 2, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом № 271/ос від 01.09.2011 р. позивач був переведений на посаду сторожа експлуатаційної дільниці № 1 ст. Козятин (а.с.7 зворот).

Наказом начальника ВП БМЕУ-2 ОСОБА_5 № 97/ос від 27.06.2014 р. позивача було звільнено з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням з виходом на пенсію за віком (а.с.6-7).

ОСОБА_1 у звязку із звільненням відповідно до ч. 1 ст. 8.11 Колективного договору було виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 5-ти середньомісячних заробітків (а.с.6, 40 зворот).

Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Посилання позивача про те, що останній пропустив тримісячний строк на звернення до суду за захистом свого порушеного права в звязку з спробами досудово врегулювати спір, суд не бере до уваги.

Причини пропуску позивачем строку позовної давності суд вважає неповажними, так як ОСОБА_1 про порушення свого права дізнався 27.06.2014 р. (при звільненні), однак до суду звернувся лише 04.02.2015 р., тобто, після закінчення передбаченого законом строку на звернення.

Таким чином, в звязку з пропуском ОСОБА_1 строку позовної давності не підлягають задоволенню інші вимоги позивача, а саме: про стягнення з відповідача ДТГО «ПЗЗ»: додаткової матеріальної допомоги за сумлінну працю на залізничному транспорті в розмірі 11018,28 грн., 10000 як відшкодування моральної шкоди та 16527,42 грн., як виплати за весь період затримки розрахунку та судових витрат по справі.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог за строками позовної давності.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити в поновленні строку позовної давності.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 Жамалієвича до Державного територіально-галузевого обєднання «Південно-Західна залізниця», профспілкової організації галузевої профспілки Козятинського будівельно-монтажного експлуатаційного управління № 2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Відокремлений підрозділ Козятинське Будівельно-монтажне експлуатаційне управління № 2 про стягнення компенсації у звязку із виходом на пенсію за віком та відшкодування моральної шкоди.

На рішення суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Вінницької області через Козятинський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: підпис

З оригіналом вірно.

Суддя -

Секретар

16.06.2015 року