У Х В А Л А

Іменем України

07 травня 2015 року м. Ужгород

Судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі: головуючого - Власова С.0.,

суддів- Дроботі В.В., ОСОБА_1,

при секретарі - Чучка Н.В.,

з участю: представника державної виконавчої служби - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника стягувача ОСОБА_3 ОСОБА_4 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 09 грудня 2014 року у справі за поданням державного виконавця, погодженого з начальником міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції, про надання дозволу на примусове входження до житлового приміщення боржника, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2014 року державний виконавець звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника, посилаючись на те, що на виконанні в МВ ДВС Ужгородського МРУЮ знаходиться виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №2п-2382/10 від 25.11.2010 року, виданого Ужгородським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_5 в користь КС «Альянс Україна» заборгованості в сумі 455 717, 27 грн.

Ініціатор подання зазначав, що 22.03.2013 року на підставі ухвали суду державним виконавцем змінено сторону виконавчого провадження стягувача КС «Альянс Україна» на правонаступника ОСОБА_6 та ОСОБА_3. Станом на 25.11.2014 року боржником не вчинено дій, спрямованих на погашення заборгованості. 18.11.2014 року боржнику надіслано повідомлення щодо призначення примусового виконання виконавчого документа за адресою: м.Ужгород, вул. Гвардійська,15/1/110 на 25.11.2014 року, однак, боржник був відсутній, чим, як на думку державного виконавця, перешкоджає проведенню виконавчих дій, про що складено відповідний акт.

Посилаючись на зазначені обставини, як на такі, які унеможливлюють виконання виконавчого документа, просив суд дати дозвіл на примусове входження до житла боржника: у кв. №110, буд..15/1 по вул. Гвардійській в м.Ужгороді.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 09 грудня 2014 року у задоволенні подання державного виконавця, погодженого з начальником міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції, про надання дозволу на примусове входження до житлового приміщення боржника відмовлено з тих підстав, що суду не надано належних доказів того, що боржник чи інші особи чинять перешкоди державному виконавцю у входженні до житла боржника.

Державна виконавча служба в апеляційному порядку судове рішення не оскаржила.

Представник стягувача ОСОБА_3-ОСОБА_4 подав на судове рішення апеляційну скаргу, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому вказує, що згідно відповіді державного виконавця вказане виконавче провадження перебуває на виконанні з березня 2013 року і жодного майна, на яке може бути звернуто стягнення, крім квартири, щодо якої державний виконавець звернувся до суду із поданням-немає, а тому просить суд оскаржувану ухвалу від 09.12.2014 року скасувати і постановити нову, якою подання державного виконавця задовольнити.

У судовому засіданні представник державної виконавчої служби апеляційну скаргу представника стягувача ОСОБА_4 підтримав, просив її задовольнити.

ОСОБА_4 подав апеляційному суду заяву про розгляд справу в його відсутності.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника державної виконавчої служби ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Встановлено, що на виконанні в МВ ДВС Ужгородського МРУЮ знаходиться виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №2п-2382/10 від 25.11.2010 року, виданого Ужгородським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_5 в користь КС «Альянс Україна» заборгованості в сумі 455 717, 27 грн. (а.с.9).

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 10.10.2013 року змінено сторону виконавчого провадження стягувача КС «Альянс Україна» на правонаступника ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (а.с.5-6).

Державний виконавець Копрушак Т.Г. надсилав лист за вих.. №6-147/14 від 18.11.2014 року боржнику ОСОБА_5 на адресу м. Ужгород, вул. Гвардійська,15/1/110, про призначення проведення виконавчих дій на 25.11.2014 року об 11.00 год., однак немає даних про його вручення боржнику (а.с.11).

25.11.2014 року державним виконавцем складено акт, згідно якого при виході за адресою боржника, а саме: м.Ужгород, вул.Гвардійська, 15/1/110, з метою складення акту опису і арешту майна, боржник був відсутній за вказаною адресою (а.с.14).

Статтею 376 ЦПК України визначено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Разом з тим, з подання державного виконавця вбачається, що згідно відповіді від ДПС України ОСОБА_5 одержує доходи в ПрАТ СК «Інто», що знаходиться за адресою: Одеська обл., м.Одеса, вул.Космонавтів,23/4, що спростовує твердження апеляційної скарги щодо відсутності у боржника будь-якого майна та коштів для виконання виконавчого листа.

Отже, суд першої інстанції вірно вказав на той факт, що доказів, які б свідчили про те, що боржник чинить перешкоди у входження до житла матеріали справи не містять, доказів належного повідомлення божника про місце і час проведення відповідної виконавчої дії також у матеріалах справи відсутні, а сам по собі факт відсутності особи у квартирі не є належною підставою для надання дозволу на примусове проникнення до його житла.

Згідно вимог ст. 303 ч.1 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст.312, 315, 317,319 ЦПК України судова колегія судової палати ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника стягувача ОСОБА_3 ОСОБА_4

ОСОБА_7 - відхилити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 09 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді :