АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/7227/14-ц Номер провадження 22-ц/786/851/15Головуючий у 1-й інстанції Сорока К. М. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Хіль Л.М.

суддів: Чічіля В.А., Мартєв С.Ю.

при секретарі Колодюк О.П.

за участі ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк»

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 22 жовтня 2014 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_4, за участі третьої особи ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2014 року ПАТ «Альфа-Банк» звернулось до суду із вказаним позовом та просило стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором №490064442 від 18 квітня 2008 року у сумі 272 916,92 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог вказувало, що 18.04.2008 року ЗАТ «Альфа Банк» (19 серпня 2009 року переіменованого в ПАТ «Альфа-Банк») уклало з ОСОБА_2 кредитний договір №490064442. ЗАТ «Альфа-Банк», відповідно до умов якого позивач зобовязався надати ОСОБА_2 кредит в сумі 70750 грн., а остання погасити його до 18 квітня 2014 року.

Вказувало, що вони свої зобовязання виконали, надавши боржнику по справі кредит в сумі 70750 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку. ОСОБА_2 свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 16.04.2014 року має прострочену заборгованість за кредитом- 45875,12 грн., за відсотками- 6492,60 грн. по комісії-3271,25 грн. Окрім того в звязку з систематичним порушенням боржником своїх обовязків зі сплати кредиту йому нараховано неустойку, яка станом на 16.04.2014 року складає -787963,03 грн.

В забезпечення виконання зобовязання позичальника, що випливають з договору кредиту, між ЗАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки №490064442-ІІ від 18 квітня 2014 року. Згідно вказаного договору поруки відповідач, як поручитель поручається за виконання боржником обовязків, які виникли на підставі договору.

Вважає, що вказана сума боргу в розмірі 272 916,92 грн має бути стягнута з відповідача ОСОБА_4

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 22 жовтня 2014 року у задоволенні позовних вимог ПАТ «Альфа-Банк» - відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Вказане рішенняв апеляційному порядку оскаржило ПАТ «Альфа-Банк», просило скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме безпідставність висновків суду про недійсність кредитного договору, спливу строку позовної давності та неможливість стягнення заборгованості з поручителя окремо від боржника.

Третя особа ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні просили оскаржуване рішення залишити без змін, посилаючись на його законність та обгрунтованість

Представник ПАТ «Альфа-Банк» будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду на засідання не зявились, про причини неявки не повідомили.

Відповідач ОСОБА_4 був відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України повідомлений про час та місце судового розгляду шляхом оголошення в пресі, проте в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні

Судове рішення ухвалене у справі не відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 18 квітня 2008 року між ЗАТ «Альфа Банк» (19 серпня 2009 року переіменованого в ПАТ «Альфа-Банк») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №490064442, відповідно до якого останній було надано кредит у розмірі 75 750 грн. строком на 6 років, тобто до 18 квітня 2014 року.

В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором 18 квітня 2008 року між ЗАТ «Альфа Банк» (19 серпня 2009 року переіменованого в ПАТ «Альфа-Банк») та ОСОБА_4 було укладено договір поруки №490064442-П, відповідно до якого останній поручився за виконання обовязків ОСОБА_2, що виникли на підставі кредитного договору№490064442 від 18 квітня 2008 року або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому.

У порушення умов кредитного договору ОСОБА_2 свої зобовязання не виконала, внаслідок чого станом на 16 квітня 2014 року має заборгованість у розмірі 272 916,92 грн.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ «Альфа-Банк» суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено трирічний строк позовної давності для вимоги про стягнення заборгованості із поручителя.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком місцевого суду.

Згідно із ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 19.03.2014 року №6-20цс14, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

З урахуванням того, що останній щомісячний платіж, відповідно до кредитного договору №490064442 від 18 квітня 2008 року встановлений 18 квітня 2014 року, а позов було подано у травні 2014 року, то банком не було пропущено строк позовної давності в частині вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, що виникла з травня 2011 року та в частині стягнення неустойки з травня 2013 року.

Отже, висновок місцевого суду про повну відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ «Альфа-Банк» з підстав пропуску строків позовної давності є помилковим.

Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч.1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Строк дії поруки, що визначений ч.4 ст. 559 ЦК України не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення кого вони припиняються.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань, застосоване в другому реченні ч.4 ст. 559 ЦК України словосполучення «предявлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, як умови чинності поруки, розуміється як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Договором поруки №490064442-П від 18 квітня 2008 року не визначено строку закінчення поруки. Кредитним договором №490064442 від 18 квітня 2008 року передбачено повернення кредиту та процентів боржником періодичними щомісячними платежами.

Отже, виходячи з положень ч.4 ст. 559 ЦК України та змісту кредитного договору та договору поруки, вимога ПАТ «Альфа-Банк» повинна предявлятися до ОСОБА_4 в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням.

З урахуванням того, що позовна заява була подана ПАТ «Альфа-Банк» у травні 2014 року, то стягненню з ОСОБА_4 на користь позивача підлягає заборгованість за шість місяців з дня предявлення позовної вимоги, яка відповідно до розрахунку, наданого банком (а.с. 18-19), становить 100 150,15 грн.

Наявність у матеріалах справи копії звернення ПАТ «Альфа-Банк» до третейського суду із вимогами до ОСОБА_2, на що посилався у своєму рішенні суд першої інстанції, жодним чином не перешкоджає зверненню до суду із вимогами до поручителя.

Окрім того, безпідставними є висновки суду першої інстанції щодо ведення ПАТ «Альфа-Банк» нечесної підприємницької діяльності, оскільки це суперечить принципу диспозитивності, визначеному ст. 11 ЦПК України, адже вказане питання не є предметом спору та не досліджувалось в судовому засіданні.

Виходячи з викладеного, внаслідок порушення судом першої інстанції норм матеріального права, місцевим судом ухвалено помилкове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ «Альфа-Банк», яке відповідно до ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1, 5 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, стягненню з відповідача підлягають судові витрати ПАТ «Альфа-Банк» повязані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме 1 502,24 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.4, 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 22 жовтня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором №490064442 від 18 квітня 2008 року у сумі 100 150,15 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» судовий збір у сумі 1 502,24 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: Л.М. Хіль

Судді В.А. Чічіль

С.Ю. Мартєв

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: