АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Саліхова В.В.

суддів: Музичко С.Г., Прокопчук Н.О.

при секретарі: Бережняк Н.В.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Антоненко О.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 березня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» про стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ «СК «АХА Страхування» з урахуванням зменшення позовних вимог просив стягнути з відповідача 16 286,55 грн. основного боргу з виплати страхового відшкодування, 6 054,71 грн. інфляційних втрат та 2 141,79 грн. 3% річних, а разом 24 483,05 грн.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 30.03.2015 у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Апелянт посилається на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушенням норм матеріального і процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що наявне автотоварознавче дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку завданого власнику ТЗ в результаті його пошкодження та попередня калькуляція вартості відновлювального ремонту, з показників яких і повинен був виходити відповідач. Зазначив, що вигодонабувач має повноваження щодо донарахування страхового відшкодування.

Справа № 758/13844/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/7203/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Супрун Г.Б.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем та його представником не доведено, що відповідач не виконав взяті на себе зобовязання не виплатив у повному обсязі суму страхового відшкодування.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

У відповідності зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається та встановлено при розгляді справи в суді першої інстанції, що 21.04.2008 між ЗАТ «СК «Український Страховий Альянс» (правонаступником якого є ПАТ «СК«АХА Страхування») та ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу №СБ2056057/05АК-КР, згідно умов якого відповідач взяв на себе зобов'язання в разі настання страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування позивачу чи вигодонабувачу АКІБ «УкрСиббанк», а позивач зобов'язувався сплачувати страхові платежі в визначені договором терміни та виконувати інші умови договору (а. с. 4-6). Відповідно п. 7.1 вказаного договору добровільного страхування об'єктом страхування є автомобіль марки «Mitsubishi Galant», кузов/шасі № НОМЕР_2 д.н.з. НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3 22.06.2010 о 15 год. 50 хв. на відрізку автошляху Золотоноша-Сміла-Умань сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої вказаний застрахований транспортний засіб отримав значні механічні пошкодження відповідно до протоколу огляду ТЗ №131 від 24.06.2010 (а. с. 17). Згідно з страхового акту №9464/10/05/24 від 12.10.2010 та на підставі розрахунку від 30.08.2010, відповідачем була затверджена сума страхового відшкодування у розмірі 40 792, 26 грн. (а. с. 7-8), враховуючи вимоги п. 6.3 вищезгаданого договору страхування. На підставі заяви позивача вх. № 9464/10 від 30.06.2010 сума страхового відшкодування в розмірі 40 792,26 грн. була перерахована в рахунок погашення кредитної заборгованості позивача (а. с. 9), що не заперечувалось сторонами (а. с. 50). З цього часу позивач будь-яких претензій до відповідача не заявляв. 20.11.2014 звернувся з вищезгаданим позовом до суду та просив доплатити йому суму страхового відшкодування в сумі 24 483,05 грн.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За правилами ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі, коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Відповідно до п. 7.3 додатку №1 договору страхування від 21.04.2008, розмір завданих збитків визначається на підставі документів згідно з п.п. 6.1, 6.2 умов страхування. За рішенням страховика, розрахунок страхового відшкодування проводиться на підставі автотоварознавчого дослідження (експертизи), яку замовляє страховик та/або попередньої калькуляції чи рахунку з СТО, яка погоджена зі страховиком.

За наведених обставин можливо зробити висновок про те, що за умовами вищезгаданого договору страхування,страховик на власний розсуд приймає рішення щодо розрахунку страхового відшкодування або на підставі автотоварознавчого дослідження (експертизи), або на підставі рахунку з СТО.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Матеріали справи свідчать, що згідно страхового акту №9464/10/05/24 від 12.10.2010, на підставі розрахунку від 30.08.2010 та відповідно до звіту № 131 про оцінку автомобіля відповідачем була затверджена сума страхового відшкодування у розмірі 40 792, 26 грн. без урахування коефіцієнту фізичного зносу та з вирахуванням франшизи (а. с. 7-8), яку страховик, за заявою позивача, перерахував вигодонабувачу відповідно до умов вищевказаного договору страхування. Згідно з наявної в матеріалах справи довідки вих. №436 від 27.11.2014, виданої АТ «УкрСиббанк», кредитні зобов'язання ОСОБА_3 виконані у повному обсязі 11.03.2013, кредитний договір №0 від 21.04.2008, згідно з яким заставленим майном є транспортний засіб марки «Mitsubishi Galant», д.н. НОМЕР_1 припинив свою дію, кредит закритий (а. с. 53-54).

Враховуючи наведені обставини, а також те, що в суді першої інстанції було встановлено, що відсутні правові підстави для виплати позивачу недоплаченої суми страхового відшкодування,колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову правильними.

Доводи апелянта про необхідність донарахування страхового відшкодування на думку колегії суддів є необґрунтованими, оскільки вони були предметом розгляду в суді першої інстанції, суд зробив по ним свої висновки, з якими погоджується і колегія суддів.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем в 2010 році розрахунок при виплаті страхового відшкодування не був оскаржений, що на думку колегії свідчить про те, що останній з ним фактично погодився.

Посилання апелянта на те, що він не мав можливості звернутися з вищезгаданим позовом до повного проведення розрахунку з вигодонабувачем (АТ «УкрСиббанк»), на думку колегії суддів, також не спростовують висновків суду, оскільки з матеріалів справи вбачається, що з відповідним позовом апелянт звернувся 20.11.2014, а з банком розрахувався 11.03.2013, що, на думку колегії суддів, також свідчить про фактичну згоду позивача з нарахованою сумою страхового відшкодування.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в апеляційній скарзі та в судовому засіданні апелянтом не надано переконливих доказів, які б спростовували правильність висновків суду.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,308,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: С.Г. Музичко

Н.О. Прокопчук