РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/13275/14-ц

Пров. №2/668/63/15

06.05.2015

Суворовський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого судді - Гаврилова Д.В.,

при секретарі - Підгрушко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи без самостійних вимог щодо предмету позову: УДАІ УМВС України в Херсонській області та Автогаражний кооператив «Феміда-2», про поділ спільного сумісного майна подружжя, визнання права власності та про визнання угод недійсними та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 з вимогами про поділ спільного сумісного майна подружжя.

Під час судового розгляду за заявами позивача до участі у справі в якості співвідповідачів було залучено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за вимогами про визнання угоди недійною, визнання угоди удаваною та визнання права власності на майно.

З урахуванням заяви про збільшення та останньої редакції заяви про уточнення позовних вимог позивач просила суд:

- визнати недійсною угоду купівлі-продажу автомобіля «Mitsubishi Galant», 2008 року випуску, № кузову НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, укладену 11.07.2014 року між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_3, повернувши сторони у первісний стан;

- скасувати державну реєстрацію транспортного засобу «Mitsubishi Galant», 2008 року випуску, № кузову НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, за ОСОБА_3 в Управлінні державтоінспекції УМВС України в Херсонській області;

- здійснити поділ майна подружжя в натурі, виділивши ОСОБА_1 автомобіль «Mitsubishi Galant», 2008 року випуску, № кузову НОМЕР_3, вартістю 87000 грн., а ОСОБА_2 - гаражний бокс № НОМЕР_4 в Автогаражному кооперативі «Феміда-2» вартістю 87444 грн.;

- зобов'язати Управління державтоінспекції УМВС України в Херсонській області здійснити реєстрацію транспортного засобу «Mitsubishi Galant», 2008 року випуску, №кузову НОМЕР_3, за ОСОБА_1;

- визнати грошові кошти, які знаходилися на депозитному рахунку НОМЕР_5, відкритому 15.04.2014 року на ім'я ОСОБА_2 за депозитною угодою № 326933/17165/3-14 в Філії «Південне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінінси та кредит» (відділення № 12 в місті Херсоні), і становили на момент закінчення терміну дії депозитної угоди 137284,81 грн., спільною сумісною власністю подружжя;

- стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 ? частину грошових коштів, які знаходилися на депозитному рахунку НОМЕР_5, відкритому 15.04.2014 року на ім'я ОСОБА_2 за депозитною угодою № 326933/17165/3-14 в Філії «Південне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінінси та кредит» (відділення № 12 в місті Херсоні), в розмірі 68642,5 грн.;

- визнати удаваним договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений 20.05.2004 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5, визначивши, що між сторонами в дійсності було вчинено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1;

- визнати квартиру АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

- визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2.

Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони у справі з 27.05.1972 року по 23.04.2014 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу за спільні кошти вони придбали автомобіль «Mitsubishi Galant», побудували гаражний бокс в автогаражному кооперативі, придбали у сина ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_3. Вказане майно позивач вважає спільною сумісною власністю подружжя. Крім того, за час спільного життя подружжям були накопичені кошти, які відповідачем ОСОБА_2 були розміщенні на депозиті в Філії «Південне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінінси та кредит» (відділення № 12 в місті Херсоні), частина з яких в розмірі 68642,5 грн. належить позивачу.

У судовому засіданні відповідачем ОСОБА_2 пред'явлено зустрічний позов до ОСОБА_1, який, враховуючи положення ст. 123 ЦПК України, судом прийнято до спільного розгляду з первинним позовом.

У зустрічному позові заявлено вимоги про визнання автомобіля «Mitsubishi Galant» та гаражного боксу № НОМЕР_4 в Автогаражному кооперативі «Феміда-2» особистою приватною власністю ОСОБА_2.

Позовні вимоги зустрічного позову мотивовано тим, що рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 20.12.1993 року шлюб між сторонами було розірвано, після чого шлюбні відносини припинились, кожен з них жив самостійно, спільне господарство не велось, спільного сімейного бюджету не існувало. Спірне майно було придбане та побудоване ОСОБА_2 за власні кошти, тому є його особистою приватною власністю.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник заявлені позовні вимоги первісного позову, з урахування заяв про їх збільшення та уточнення, повністю підтримали, просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позові, вимоги зустрічного позову не визнали, проти їх задоволення заперечували.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник вимоги зустрічного позову повністю підтримали, просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позові, вимоги первісного позову не визнали, проти їх задоволення заперечували. Додатково пояснили суду, що автомобіль, гаражний бокс та кошти на депозиті є особистою приватною власністю ОСОБА_2, жодних доказів на спростування цього ОСОБА_1 не надано. Квартира була подарована йому сином, про це ОСОБА_1 було відомо в момент укладення угоди між ними, тому нею пропущено строки позовної давності.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник вимоги первісного позову повністю визнали, проти їх задоволення не заперечували, вимоги зустрічного позову не визнали, просили відмовити в їх задоволенні у зв'язку з безпідставністю та надуманістю.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи була належним чином повідомлена, направила до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, вимоги зустрічного позову підтримала, проти задоволення первісного позову заперечувала.

Треті особи в судове засідання не з'явились, направили суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, у вирішенні справи поклались на розсуд суду.

Заслухавши учасників процесу, з'ясувавши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити з урахуванням наступного.

У судовому засіданні встановлено, що 27.05.1972 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, від якого у них народився син ОСОБА_4.

Шлюб між сторонами було розірвано рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 20.12.1993 року, реєстрацію розірвання шлюбу проведено 23.04.2014 року. Зазначені обставини визнаються і не заперечуються сторонами.

Відповідно до ст. 44 КпШС України шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану. Отже, дане рішення суду виконане не було і шлюб між сторонами був розірваний тільки 23.04.2014 року. Будь-яких рішень щодо встановлення режиму окремого проживання та встановлення фактів проживання будь-кого з подружжя однією сім'єю з іншими особами не приймалось.

З пояснень учасників процесу судом встановлено, що з 09.08.1985 року по 12.12.2003 року подружжя ОСОБА_4 жили в м. Бериславі в квартирі АДРЕСА_4, де були зареєстровані. Після рішення суду про розірвання шлюбу, шлюбні відносини між сторонами не припинились, вони продовжували жити однією сім'єю та вели спільне господарство. Після переїзду до м. Херсона сторони проживали однією сім'єю в квартирі, яку придбали у сина ОСОБА_4, при цьому також мали спільний бюджет та вели спільне господарство. Всі ці обставини підтвердив відповідач ОСОБА_4, а також свідки, які знали родину та були допитані в судовому засіданні. Крім того, 11.03.2013 року ОСОБА_2 видав на ім'я ОСОБА_1 нотаріально посвідчене доручення на управляння та розпорядження всім його майном, що також спростовує твердження ОСОБА_2 про те, що сторони спілкувались тільки з питань, пов'язаних з сином, і кожний вів своє господарство.

Відповідно до ст. 22 КпШС України (чинного на момент укладення договору купівлі продажу) майно нажите подружжям за час шлюбу є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Згідно вимог ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 63 СК України визначено дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Згідно вимог ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

За змістом наведених нормативних положень набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності в разі не доведення існування обставин, передбачених ч.1 ст. 57 СК України, які відносять набуте під час шлюбу майно до особистої власності чоловіка або дружини (договір дарування, спадкування, придбання майна за особисті кошті).

Положеннями ч. 1 ст. 60 та ч. 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна зі сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Висновки суду щодо заявлених вимог первісного та зустрічного позовів наступні.

Відповідно до матеріалів справи 09.10.2008 року був придбаний автомобіль «Mitsubishi Galant», 2008 року випуску, № кузову НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, та зареєстрований на ім'я відповідача ОСОБА_2 в МРЕВ ДАІ м. Херсона (свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_6, а.с. 48).

Враховуючи те, що ОСОБА_2 придбав спірний автомобіль, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1, проживаючи з нею однією сім'єю, маючи спільний побут, та за спільні кошти, суд вважає, що спірний транспортний засіб є спільною сумісною власністю подружжя, докази іншого в матеріалах справи відсутні.

В подальшому відповідач ОСОБА_2 без згоди ОСОБА_1 здійснив відчуження зазначеного автомобілю відповідачу ОСОБА_3, про що свідчить довідка-рахунок ПП «МПП Вибір» №670452 (а.с. 49). Після чого 12.07.2014 року автомобіль перереєстровано за останньою. Вартість автомобіля визначена у довідці-рахунку та становить 87000 грн.

Згідно вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечите цьому Кодексу, актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 та 3 ст. 65 СК України розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, здійснюється подружжям за взаємною згодою. При укладанні договорів одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений іншим з подружжя без її згоди, якщо цей договір виходить за межі дріб чого побутового. Для укладення одним з подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і державної реєстрації, згода другого з подружжя має бути подана письмово і нотаріально посвідчена.

Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про наявність письмової згоди ОСОБА_1 на відчуження спірного автомобілю, вимоги щодо визнання недійсною угоди купівлі-продажу автомобіля «Mitsubishi Galant» між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_3 з поверненням сторін у первісний стан є обґрунтованими. Відтак, похідні вимоги щодо скасування державної реєстрації транспортного засобу за ОСОБА_3 в УДАІ УМВС України в Херсонській області також підлягають задоволенню.

Доводи відповідача ОСОБА_6 відносно того, що вона є добросовісним набувачем автомобілю, який на момент його придбання не був спільною сумісною власністю, є безпідставними та не спростовують наведених висновків суду.

Відповідно до матеріалів справи під час подружнього життя ОСОБА_2 було побудовано гаражний бокс НОМЕР_4 в Автогаражному кооперативі «Феміда-2» (м. Херсон, вул. Будьоного, 28). Членство у кооперативі з 2006 року було оформлено на відповідача ОСОБА_2, пайові внески сплачено по 15.01.2015 року. Автогаражному кооперативу «Феміда-2» земельна ділянка виділялася на підставі рішення Херсонської міської ради від 15.02.2000 року № 49 про відведення у постійне користування земельної ділянки площею 0,9959 га під будівництво індивідуальних гаражів. На час розгляду справи документи, що посвідчують право власності на гаражний бокс сторонами не оформлялось і державної реєстрації такого права власності не здійснювалось.

Враховуючи те, що гаражний бокс НОМЕР_4 побудовано під час перебування ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі та проживання їх однією сім'єю, суд вважає, його збудовано за спільні кошти. Доказів на спростування цього до матеріалів справи не долучено. Отже, сторони мають рівні права на спірний гаражний бокс, як на спільне сумісне майно подружжя.

Відповідно до висновку експерта ОСОБА_7 (а.с. 204-216) ринкова вартість будівлі гаражу № НОМЕР_4 в Автогаражному кооперативі «Феміда-2» в м. Херсоні станом на вересень 2014 року становить 87444 грн.

При цьому суд не приймає до уваги доводи відповідача ОСОБА_2 відносно того, що за його заявою гаражний бокс № НОМЕР_4 було передано у власність ОСОБА_3 Оскільки будь-яка угода щодо відчуження гаражу не укладалася та жодного рішення будь-якого органу з цього приводу не приймалося. Отже, гаражний бокс № НОМЕР_4 підлягає поділу між подружжям.

Приймаючи до уваги те, що спірний автомобіль «Mitsubishi Galant» відповідачем ОСОБА_2 було відчужено, що свідчить про втрату його інтересу до цього майна, його права на пайові внески та на членство в автогаражному кооперативі не були належним чином передані відповідачу ОСОБА_3 і залишаються в його розпорядженні, а також те, що вказане майно має рівну оціночну вартість, позивач ОСОБА_1 скористалась своїм правом і заявила вимоги про виділ їй спірного транспортного засобу, суд дійшов висновку, що наявні всі підстави для поділу майна подружжя в натурі шляхом виділення ОСОБА_1 автомобіля «Mitsubishi Galant», вартістю 87000 грн., а ОСОБА_2 - гаражного боксу № НОМЕР_4 в Автогаражному кооперативі «Феміда-2», вартістю 87444 грн.

Суд вважає безпідставними доводи відповідача ОСОБА_2 відносно того, що гаражний бокс № НОМЕР_4 є недобудовою і його вартість значно завищена, а також відносно того, що вартість автомобіля, вказана позивачем, не відповідає його дійсній ринковій вартості. Оскільки відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів вартості вказаного майна. Клопотання про проведення відповідних судових експертиз ним не заявлялись.

Щодо вимог про визнання грошових коштів, внесених ОСОБА_2 на депозитний рахунок, спільною сумісною власністю подружжя висновки суд наступні.

Відповідно до матеріалів справи за депозитними угодами ОСОБА_2 розміщались депозитні кошти в Філії «Південне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінінси та кредит» (відділення № 12 в місті Херсоні).

Так, 15.10.2013 року ОСОБА_2 був укладений договір депозитного вкладу на 3 місяці, по закінченні строку дії якого грошові кошти в сумі 182000 грн. 15.01.2014 року внесено за новим договором на 3 місяці, після закінчення якого гроші 15.04.2014 року внесено на підставі договору про банківський вклад № 326933/17165/3-14 «Нові гроші» на депозитний рахунок НОМЕР_5 в сумі 112000 грн. Згідно роздруківки банку по закінченні строку сума вкладу складала 137284,81 грн.

Суд вважає, що вказані кошти є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки вказані кошти вносилися ОСОБА_2 під час перебування в шлюбі з ОСОБА_1 і доказів особистої приватної власності на вказані кошти суду не надано. Таким чином, частка одного з подружжя становить 1/2 від зазначеної суми, тобто 68642,5 грн.

Показання свідка ОСОБА_8 відносно того, що кошти на рахунках належать їй, суд оцінює критично, оскільки вони не підтверджуються жодними письмовими доказами.

Відповідно до матеріалів справи 20.05.2004 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір дарування квартири АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5

З показань відповідача ОСОБА_4, який був допитаний за його згодою в якості свідка, судом встановлено, що дійсно ОСОБА_4 продав своїм батькам квартиру за 30000 грн. В подальшому з метою приховати дійсну угоду купівлі-продажу квартири, уклали договір дарування. Як пояснив відповідач ОСОБА_4, це було зроблено за пропозицією його батька ОСОБА_2 для зменшення витрат, пов'язаних з укладенням договору. На підтвердження отримання грошей ОСОБА_4 видав батькам розписку, копія якої виконана ним власноруч під копірку та долучена до матеріалів справи (а.с. 103).

Відповідно до положень ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Таким чином, договір дарування є удаваним, таким, що вчинений з метою приховання іншого правочину - договору купівлі-продажу, який сторони уклали насправді. Тому для правовідносин сторін застосовуються наслідки вчинення договору купівлі-продажу, який сторонами насправді вчинено. Враховуючи зазначене, квартира АДРЕСА_3 є спільним сумісним майном подружжя і позивач ОСОБА_1 має право на 1/2 її частину.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача ОСОБА_2 та його представника відносно того, що позивачці ОСОБА_1 з самого початку було відомо, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено договір дарування, бо оформленням всіх документів по обслуговуванню квартири займалась саме вона, зокрема вона займалась оформленням договору з ПАТ «Херсонгаз», де вимагалась копія правовстановлюючого документу на квартиру.

Оскільки за матеріалами справи позивач ОСОБА_1 дізналася про укладення договору дарування восени 2013 року, коли відповідач ОСОБА_2 вигнав її з квартири, повідомивши, що він є власником на підставі договору дарування. Крім того, сплата ОСОБА_1 всіх комунальні послуг за спірну квартиру, заповнення нею розрахункових книжок, свідчить про ведення спільного господарства подружжям до розірвання шлюбу та про те, що позивачці було відомо, що абонентом на отримання комунальних послуг був ОСОБА_2, що не виключає набуття ним права власності на квартиру за договором купівлі-продажу, як вважала позивач. Доказів того, що позивач надавала у будь-яку службу договір дарування квартири відповідачем ОСОБА_2 не надано.

Враховуючи викладене, вимоги первісного позову є обґрунтованими, їх задоволення виключає задоволення вимог зустрічного позову.

Таким чином, суд дійшов висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 22, 44 КпШС України, ст.ст. 60, 63, 65, 68, 70 СК України, ст.ст. 203, 235, 257, 267 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 123, 209, 213-218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи без самостійних вимог щодо предмету позову: УДАІ УМВС України в Херсонській області та Автогаражний кооператив «Феміда-2», про поділ спільного сумісного майна подружжя, визнання права власності та про визнання угод недійсними - задовольнити.

Визнати недійсною угоду купівлі-продажу автомобіля «Mitsubishi Galant», 2008 року випуску, № кузову НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, укладену 11.07.2014 року між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_3, повернувши сторони у первісний стан.

Скасувати державну реєстрацію транспортного засобу «Mitsubishi Galant», 2008 року випуску, № кузову НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, за ОСОБА_3 в Управлінні державтоінспекції УМВС України в Херсонській області.

Здійснити поділ майна подружжя в натурі, виділивши:

- ОСОБА_1 автомобіль «Mitsubishi Galant», 2008 року випуску, № кузову НОМЕР_3, вартістю 87000 грн.;

- ОСОБА_2 гаражний бокс № НОМЕР_4 в Автогаражному кооперативі «Феміда-2» вартістю 87444 грн.

Зобов'язати Управління державтоінспекції УМВС України в Херсонській області здійснити реєстрацію транспортного засобу «Mitsubishi Galant», 2008 року випуску, №кузову НОМЕР_3, за ОСОБА_1.

Визнати грошові кошти, які знаходилися на депозитному рахунку НОМЕР_5, відкритому 15.04.2014 року на ім'я ОСОБА_2 за депозитною угодою № 326933/17165/3-14 в Філії «Південне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінінси та кредит» (відділення № 12 в місті Херсоні), і становили на момент закінчення терміну дії депозитної угоди 137284,81 грн., спільною сумісною власністю подружжя.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 ? частину грошових коштів, які знаходилися на депозитному рахунку НОМЕР_5, відкритому 15.04.2014 року на ім'я ОСОБА_2 за депозитною угодою № 326933/17165/3-14 в Філії «Південне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінінси та кредит» (відділення № 12 в місті Херсоні), в розмірі 68642,5 грн.

Визнати удаваним договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений 20.05.2004 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5, визначивши, що між сторонами в дійсності було вчинено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

Визнати квартиру АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяГаврилов Д. В.