Справа № 301/604/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" червня 2015 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Сойми М.М., при секретарі Сак А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Іршава цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1, де третя особа, що не заявляє самостійних вимог, - ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового будинку,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача та третьої особи про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового будинку.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 11 березня 2008 року між ним та третьою особою ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №K038-08/Ф, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 25 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,65 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08 березня 2013 року. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 11 березня 2008 року укладено договір іпотеки №К038-08/Ф, відповідно до якого відповідач передала в іпотеку житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 135, 10 кв. м, житловою площею - 74, 60 грн., який розташований за адресою: АДРЕСА_1. Третя особа ОСОБА_1 в порушення норм закону та умов договору зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала та станом на 08 квітня 2014 року заборгувала перед банком 1056664,40 доларів США, що за офіційним курсом НБУ долара США до гривні на 08 квітня 2015 року становить 1 238 386, 77 грн., з яких: 25000,00 доларів США - заборгованість за кредитом, 27203,87 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 140477,02 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом та 39413,51 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №K038-08/Ф від 11 березня 2008 року в розмірі 1 238386,77 грн., дозволити Публічному акціонерному товариству комерційний банк "Приватбанк" звернути стягнення на нерухоме майно, виселити відповідача ОСОБА_1 та осіб, які проживають у будинку за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути судовий збір.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак подав суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності та вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися повторно з невідомої суду причини, хоч належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що свідчать розписки про отримання судових повісток та копія витягу оголошення в газеті, а тому, суд вважає, що на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України, справу слід розглянути у їх відсутності на підставі письмових доказів, що є в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Правовідносини, які склалися між сторонами, регулюються нормами Цивільного кодексу України і Законом України «Про іпотеку».

Згідно із ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В судовому засіданні встановлено, що 11 березня 2008 року між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та третьою особою ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №K038-08/Ф, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 25 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,65 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0,2 % на місць від суми кредиту, відмінні від страхових платежів щомісяця за період сплати, з кінцевим терміном повернення 08 березня 2013 року (а. с. 42-46). У відповідності до п.2.2.2 кредитного договору ОСОБА_2 зобов'язався сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до п.7.1, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 3.1, 3.2 даного договору, здійснити повну сплату відсотків за користування кредитом не пізніше дати фактичного погашення кредиту та відповідно до п. 2.2.3 сплатити винагороду згідно п.7.1 і п.6.2 даного договору. Відповідно до п. 4.1 даного кредитного договору при порушенні позичальником кожного із зобов'язань, передбачених п.п.2.2.2, 2.2.3 даного договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0, 15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні (або суми у валюті кредиту, еквівалентної 1 грн. за курсом НБУ на день сплати) за кожен день прострочення.

Факт отримання від банку коштів у сумі 25 000, 00 доларів США, стверджено ордерами-розпорядженнями від 13 березня 2008 року та 20 березня 2008 року (а. с. 47-48).

В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 11 березня 2008 року укладено договір іпотеки №К038-08/Ф, відповідно до якого відповідач передала в іпотеку житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 135, 10 кв. м, житловою площею - 74, 60 грн., який розташований за адресою: АДРЕСА_1. (а. с. 49-56).

Грошові зобов'язання між сторонами виникли в іноземній валюті, що узгоджується з нормами Декрету КМ України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (ч. 2 ст. 2, ч. 2 ст. 5), Закону України «Про банки і банківську діяльність» (ст. 19, ч. 1, 2 ст. 47, ст.ст. 49, 55), ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України.

Щодо вказаного іпотечного договору діє презумпція правомірності правочину (ст. 204 ЦК України).

Зобов'язання за кредитним договором позичальник належним чином не виконував, в результаті чого відповідно до довідки-розрахунку (а. с. 9-35), заборгованість ОСОБА_2 перед банком по кредитному договору станом на 08 квітня 2014 року становить 1056664,40 доларів США, що за офіційним курсом НБУ долара США до гривні на 08 квітня 2015 року еквівалентно 1 238 386, 77 грн., з яких: 25000,00 доларів США - заборгованість за кредитом, 27203,87 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 140477,02 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом та 39413,51 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Також, відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Враховуючи те, що третя особа належним чином взяті на себе зобов'язання не виконує, в банку виникає право вимагати звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

Відповідно до письмового повідомлення від 13 листопада 2013 року (а. с. 36-37) ОСОБА_2 та ОСОБА_1 попереджалася про добровільну сплату заборгованості по кредитному договору та про дострокове погашення кредиту за кредитним договором, однак таке залишилося без реагування.

Згідно до п.1 ст. 611 Цивільного кодексу України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається в підтвердження своїх вимог чи заперечень.

За наведених вище обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині звернення стягнення на предмет іпотеки слід задовольнити.

Разом з тим, суд констатує, що ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", який набрав чинності 07 червня 2014 року, не розповсюджує свою дію на правовідносини, які склались між сторонами спору, оскільки згідно п. 7.1 кредитного договору позичальник одержав кредитні кошти на наступні цілі - на розвиток власного бізнесу, тобто такий не є споживчим.

Що стосується позовної вимоги банку про виселення ОСОБА_1 та інших мешканців з житлового будинку, то слід зазначити наступне.

Згідно із частинами першою, другою статті 39 цього Закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК Української РСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

Частина третя статті 109 ЖК Української РСР регулює порядок виселення громадян.

За змістом частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 ЖК Української РСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до частини другої статті 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Таким чином, частина друга статті 109 ЖК Української РСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18 березня 2015 року №6-39цс15.

Враховуючи викладене, а також те, що житловий будинок №17 по вул.Жовтневій в с.Кам'янське, Іршавського району, Закарпатської області, що є предметом іпотеки, належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Кам'янської сільської ради від 15 квітня 1987 року за №24, тобто такий було придбано не за рахунок кредитних коштів, отриманих згідно кредитного договору від 11 березня 2008 року, суд дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для виселення відповідача ОСОБА_1 та інших мешканців із зазначеного будинку без надання їм іншого постійного житла.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 11, 60, 169 ч.4, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 610, 611 ЦК України, ст.ст. 33, 35, 39, 40 ЗУ «Про іпотеку», ст. 109 ЖК України, суд, -

Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №К038-08/Ф від 11 березня 2008 року в розмірі 105 664, 40 доларів США (Сто п'ять тисяч шістсот шістдесят чотири долари США 40 центів), що за офіційним курсом НБУ долара США до гривні на 08 квітня 2015 року становить 1 238 386, 77 грн. (Один мільйон двісті тридцять вісім тисяч триста вісімдесят шість гривень 77 копійок), звернути стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 135,10 кв. м, житловою площею 74, 60 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного будинку Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, за початковою ціню предмету іпотеки встановленому на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" 243,60 гривні (Двісті сорок три гривні 60 копійок) судового збору.

У решті вимог позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Іршавський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча суддя: М. М. Сойма