Провадження № 2/344/5273/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

23 листопада 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Татарінової О.А.

секретаря Бухвак І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням , мотивуючи його тим, що ОСОБА_2 є її колишнім чоловіком, з яким позивачка зареєструвала 27.11. 1983 року у відділі ЗАГС Івано-Франківського міськвиконкому, про що зроблено запис за №1622 та 21.11.1984 року прописала в спірній квартирі АДРЕСА_1, як члена сім»ї. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 11.09.2012 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. На даний час в квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_2, який з 2008 року в ній не проживає. Через прописку відповідача у її квартирі позивачка повинна сплачувати за нього комунальні послуги, внаслідок чого вона несе ряд незручностей з цього приводу. За вказаних обставин просила визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловою площею в квартирі АДРЕСА_2.

В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні воимоги, просила суд позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку .

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Заслухавши позивача, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа мешкає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до виписки з будинкової книжки про реєстрацію та склад сім»ї №02-02/4090 в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 29.07.1981 року, відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 21.11.1984 року, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 - з 16.05.2000 року, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4- з 22.11.2010 року. Квартира є комунальною власністю ( а.с.4).

Згідно заяви, виданої КП "Єдиний розрахунковий центр" від 04.11.2015 року (а.с.23), в квартирі АДРЕСА_3 відповідач ОСОБА_2 фактично не проживає.

Свідок ОСОБА_5, суду дала показання, зазначивши, що ОСОБА_2 в квартирі квартирі АДРЕСА_2 не проживає з 2008 року. Його речей в квартирі не має. Перешкод у користуванні квартирою ОСОБА_2 ніхто не чинив.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази в їх сукупності, перевіривши відповідність позову ОСОБА_1 діючому законодавству України, суд дійшов висновку про задоволення вимог, оскільки протягом розгляду справи було встановлено, що відповідач ОСОБА_2., який понад встановлений законом шестимісячний строк не проживає за вказаною адресою, його речей там немає. Причини відсутності відповідача не є поважними.

Таким чином, суд вважає за доцільне ухвалити рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право користування житловою площею в квартирі за адресою: АДРЕСА_4..

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 71,72 ЖК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11,15, 60,88 ЦПК України, керуючись ст.ст. 213-215,224-226 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням -задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, таким, що втратив право на користування житловою площею в квартирі АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1 487 грн. 20 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Татарінова О.А.