АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/8600/2015 Головуючий у 1-й інстанції Лісовська О.В.
Доповідач Кравець В.А.
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :
головуючого Кравець В.А.,
суддів Шиманського В.Й., Семенюк Т.А.
за участю секретаря Круглика В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19 травня 2015 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва до ОСОБА_1 про стягнення суми,
В С Т А Н О В И Л А :
У квітні 2015 рокупредставник позивача звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача борг у сумі 947,74 грн.
Свої вимоги обґрунтовував тим, що при інвентаризації пенсійних справ в Управлінні було виявлено відсутність рішення апеляційної інстанції в справах, по яким здійснено перерахунок пенсії на підставі рішення суду про зобовязання управління провести перерахунок та виплату пенсії за віком із застосування показника заробітної плати в середньому на одну особу в цілому по Україні за календарний рік, що визначався згідно із ст. 40, 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 19 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на те, що суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, не зясувавши дійсні обставини спору.

Вказує на те, що у звязку з незгодою відповідача з перерахунком пенсії, ним було подано адміністративний позов до Деснянського районного суду, за результатом розгляду якого позовні вимоги задоволено, однак колегією суддів апеляційної інстанції рішення районного суду скасовано в повному обсязі. У звязку з великою кількістю таких справ у ті роки фізично не було можливості відслідкувати всі справи, у яких ухвалювались рішення апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з недоведеності факту недобросовісної поведінки відповідача.

Висновок суду відповідає обставинам справи та грунтується на вимогах закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Управлінням Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва було здійснено перерахунок пенсії згідно з Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 22.07.2011 року про зобовязання Управління провести перерахунок тa виплату пенсії за віком із застосуванням показника заробітної плати в середньому на одну особу в цілому по Україні за календарний рік, що визначався згідно зі ст. 40. 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Управлінням пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва відповідачу були виплачені надмірно нараховані кошти у розмірі 947,74 грн. за період з 01.10.2014 року по 31.10.2014 року.

Позивачем на адресу відповідача було надіслано лист-претензію від 08.01.2015 з вимогою добровільної сплати надмірно сплачених коштів у розмірі 947,74 грн.

Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Статтею 1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Правова позиція, висловлена у постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 року у справі № 6-91цс 14).

Статтею 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» установлено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Крім того, чинним законодавством встановлено спеціальний порядок, а саме: згідно з ч. 1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4 (далі - Порядок).

Згідно з п. 3 цього Порядку повернення коштів проводиться відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім'ї тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не надав суду доказів, що з його сторони було допущено рахункову помилку у нарахуванні пенсії та не довів факт недобросовісності з боку відповідача, оскільки постанова Деснянським районним судом винесена 22.07.2011 року, а 03.10.2011 року вказана постанова була подана відповідачем на виконання до Пенсійного фонду, на підставі чого і проводилися їй нарахування позивачем.

Без встановлення фактів недобросовісної поведінки відповідача чи фактів зловживань, які відповідно до ст. 60 ЦПК України повинна довести сторона позивача, твердження апелянта про наявність підстав, передбачених ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для стягнення з відповідача безпідставно отриманої пенсії не можна вважати обґрунтованим.

Таким чином, колегія суддів погоджується з аргументованим висновком суду першої інстанції про те, що нарахування пенсійних виплат у більшому розмірі відбулось не з вини пенсіонера, тому правові підстави для стягнення надмірно сплаченої суми пенсії з відповідача відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22 січня 2014 року у справі №6-151цс13, де Верховний Суд України зробив висновок, що безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених абзацом 2 частини 1 ст. 1215 ЦК (зокрема, пенсія), за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, і факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді скаржник не надав будь яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і обєктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 218,303,304,307,308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19 травня 2015 року в справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Судді