Справа № 456/4704/14-ц
Провадження № 2/456/318/2015
РІШЕННЯ

іменем України

14 квітня 2015 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Микитчина І. М.

при секретарі Свержинській І.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні,

ВСТАНОВИВ:

позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 та, уточнивши позовні вимоги, просить припинити право власності ОСОБА_2 на 1/10 частину у спільному майні в житловому будинку та господарській будівлі та земельній ділянці, що знаходяться у АДРЕСА_1.

Компенсацію за 1/10 частину вартості майна в сумі 30 698,30 грн., внесену ним на депозитний рахунок суду, виплатити ОСОБА_3

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його дід ОСОБА_4 Ще при житті він заповів йому все своє майно. Після його смерті відкрилась спадщина, в тому числі на житловий будинок і присадибну земельну ділянку. Спадщину він прийняв у розмірі 9/10 частин від всієї спадщини, оскільки відповідач ОСОБА_2 знехтував волевиявленням свого померлого батька і відповідно до норм Цивільного кодексу України скористався своїм правом на обов'язкову частку у спадщині і успадкував 1/10 частину спадкового майна.

Успадкований житловий будинок, що тепер знаходиться в частковій співвласності з відповідачем, складається з кухні та двох житлових кімнат загальною площею 70,4 кв.м., а площа житлових кімнат становить 34,8 кв.м. Вартість будинку та інших господарських споруд становить 94300 грн. Вартість присадибної земельної ділянки становить 69665 грн.

Крім нього, житловий будинок є місцем постійного проживання також і його матері ОСОБА_5 Будинок потребує ремонту і на ремонт необхідні значні затрати грошових коштів. Відповідач постійно проживає в м. Івано-Франківську, забезпечений житлом. Його частка у спільному майні є незначною. Виділити в натурі належну йому 1 /10 частину житлового будинку є неможливим, оскільки 1/10 частина будинку в розмірі 7, 04 кв. м не відповідає нормам житла, яке згідно із житловим законодавством України може бути йому виділено, тому таку частину йому виділити неможливо. Відповідач не приймає будь-якої участі у підтриманні житлового будинку та господарських споруд в належному стані своїми коштами. Оскільки будинок є старий, тому виникає нагальна потреба здійснити його капітальний ремонт. Вкладаючи в ремонт будинку свої кошти, він тим самим збільшив його вартість, що призвело до збільшення вартості частки власності відповідача, який не має бажання і не буде вкладати свої кошти в ремонт. За таких обставин спільне володіння будинком порушує його інтереси.

Відповідно до ч.1 ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть шкоди інтересам співвласника та членам його сімї.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, що є обов'язковими для судів усіх рівнів, із змісту вказаної норми випливає, що припинення права особи на частку у спільному майні допускається за наявності будь-якої однієї з обставин, передбачених п.п.1-3 ч. 1 ст.365 ЦК України, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї (ухвала ВС від 23.06.2010 року у справі №6-22505 св09, ухвала ВС від 17.02.2010 року у справі №6-6248св09. Частка відповідача ОСОБА_2 у спільній власності є незначна, не може бути вирухувана в натурі, спільне володіння і користування є неможливим. Припинення його права власності на вказану частку в будинковолодінні не завдасть шкоди його інтересам чи інтересам членів його сімї. Добровільно передати свою частину шляхом відчуження на його користь належної частини в домоволодінні ОСОБА_2 відмовляється. Вартість 1/10 частини житлового будинку та господарських будівель становить 9430 грн., вартість 1 /10 частини земельної ділянки становить 6996 грн. 50 коп. Всього він повинен відшкодувати ОСОБА_3 16 426 грн. 50 коп.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав покликаючись на викладені в позовній заяві обставини.

В судове засіданні відповідач не зявився подав до суду заперечення згідно з якими позовні вимоги не визнав, оскільки в даному позові позивач ОСОБА_1 не згадує ОСОБА_6, його брата, виходячи із того факту, що їхній батько ОСОБА_4, все своє майно заповів внукові ОСОБА_1, позбавивши права на спадщину своїх синів та дочку. Він скористався своїм правом на спадщину по закону на користь свого брата ОСОБА_6. Для узаконення його права на житло та права на проживання в батьківській хаті ним видана йому генеральна довіреність на розпорядження його часткою майна. Заповіт їхнього батька не стосувався земельної ділянки, так як він не приватизував її до самої смерті, про що свідчить свідоцтво про смерть та державний акт на право приватної власності на землю, які видані в день його смерті 6 листопада 2012. Отже він не був її влас ником і не міг розпоряджатись нею. В технічному паспорті житлового будинку, старий житловий будинок, в якому проживала вся їхня сім"я позначений "сарай д". Зараз цей будинок в аварійному стані, але після проведення капітального ремонту, в ньому можна жити. У своєму позові співвласник майна ОСОБА_1 стверджує, що відповідач нібито не приймає участі у підтриманні житлового будинку у належному стані. Але це робить його брат ОСОБА_6, сплачуючи частину вартості комунальних послуг (по домовленості), допомагає у будівництві фундаменту під нову прибудову та придбанні речей.

В судовому засіданні представник відповідач ОСОБА_2 ОСОБА_6 пояснив, що позовні вимоги не визнав, та пояснив, що відповідачу по справі ОСОБА_2 належить 1/10 частина в житловому будинку та господарських будівлях та земельній ділянці, що знаходяться у АДРЕСА_1. В спірному житловому будинку проживає позивач з мамою та він. Оскільки відповідач постійно проживає в АДРЕСА_2, він видав йому генеральну довіреність на розпорядження його часткою майна.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтею 316 ЦК України дано визначення поняття права власності, згідно якого правом власності є право особи на майно,яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Як зазначено у ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном закріплений у ст.41 Конституції України та с т.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст.357 ч.1 ЦК України частки у праві спільної часкової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як випливає із ст..364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до ст. 183 ЦК України, подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Згідно ст.365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною,спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника.

Як зазначено у п.7 постанови Пленуму ВСУ №20 від 22.12.1995р."Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", оскільки, суд за чинним законодавством вирішує спори учасників спільної власності щодо розпорядження чи користування майном, то не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності присудження грошової компенсації за частку у спільній власності, якщо її неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватись ним.

Судом встановлено, що згідно свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 19.09.2013 року позивач успадкував 9/10 частин в житловому будинку із належними до нього господарськими спорудами та земельної ділянки, що знаходяться у АДРЕСА_1. після смерті ОСОБА_4

Власником 1/10 частини вищевказаного житлового будинку та земельної ділянки є відповідач по справі ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 08.11.2013 року.

Таким чином, існують підстави, передбачені ст. 365 ЦК України, для припинення права власності відповідача на частку у спільному майні. Зокрема, як встановлено судом, частка відповідача складає 7,04 кв. м., є незначною та не може бути виділена в натурі, припинення права власності відповідача на частку в будинку не завдасть істотної шкоди його інтересам як співвласника, оскільки він постійно проживає в АДРЕСА_2, відтак, суд приходить до висновку, що вирішення спору, який виник між сторонами, є можливим шляхом припинення права власності відповідача на його частку у спільному май

Керуючись ст., ст. 10, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, , ст. ст. 365, 368, ЦК України, п. 1, 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р. Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, суд

ВИРІШИВ :

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 грошову компенсацію на користь ОСОБА_2 за належну йому 1/10 частку у житловому будинку, господарській будівлі та земельній ділянці, що знаходяться у АДРЕСА_1 у розмірі 30 698,30 (тридцять тисяч шістсот девяносто вісім гривень 30 копійок).

Передати ОСОБА_1 з депозитного рахунку Стрийського міськрайонного суду Львівської області № 0789 у Територіальному управлінні ДСА України у Львівській області, код 26306742 - 30 698,30 (тридцять тисяч шістсот девяносто вісім гривень 30 копійок) внесених ОСОБА_1 згідно квитанцій №6 від 30.03.2015 року.

Припинити право спільної власності ОСОБА_2 на 1/10 частку у житловому будинку, господарській будівлі та земельній ділянці, що знаходяться у АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 власності на 1/10 частку у житловому будинку, господарській будівлі та земельній ділянці, що знаходяться у АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його отримання.

Головуючий-суддя І. М. Микитчин