Справа №752/9565/14-ц
Провадження № 2/752/296/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20.11.2015 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Овдій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2, до ОСОБА_3, треті особи: Служба у справах дітей Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації, Прокуратура Голосіївського району м.Києва про усунення перешкод у користуванні квартирою і виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2, Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації, третя особа: Служба у справах дітей Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації про визнання права користування жилим приміщенням, визнання недійсною реєстрацію місця проживання та зобов»язання укласти договір найму,

в с т а н о в и в:

позивач звернулась до суду з позовом в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1, які чинить відповідач, шляхом її виселення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач була призначено опікуном ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі розпорядження Оболонської районної у м.Києві державної адміністрації від 13.09.2006 р. Крім того, розпорядженням Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації від 12.11.2008 р. № 1041 позивача зобов»язано здійснювати заходи щодо захисту та збереження житла малолітнього ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_1 і має право користування зазначеним жилим приміщення.

На час звернення до суду в квартирі проживає ОСОБА_3, яка не є членом сім»ї ОСОБА_2, не має будь-якого права на користування зазначеним жилим приміщенням і чинить перешкоди у користуванні квартирою малолітньому ОСОБА_2

Оскільки у іншій спосіб даний спір вирішити не можливо, позивач просить усунути перешкоди у користуванні малолітнім ОСОБА_2 спірною квартирою шляхом виселення ОСОБА_3

В ході судового розгляду позивач та її представник підтримали позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просили його задовольнити, захистивши майнові права малолітнього ОСОБА_2, який зареєстрований у спірній квартирі, має право на користування нею, яке набув в зв»язку з тим, що в даній квартирі мешкала його мати, і як за дитиною-сиротою дане право за ним зберігається до повноліття. Також представник позивача просив виселити відповідача, оскільки у неї відсутнє право користування АДРЕСА_1, і вона вселилась в дану квартиру без відповідних правових підстав.

Відповідач та її представник заперечували проти задоволення первісного позову і подали до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2, Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації про визнання за ОСОБА_3 право користування АДРЕСА_1, визнання недійсною реєстрацію малолітнього ОСОБА_2, зобов»язання Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації укласти договір найму АДРЕСА_1 та визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування спірною квартирою.

ОСОБА_1 та її представник заперечували проти задоволеня зустрічного позову, посилаючись на його необґрунтованість і безпідставність.

Представник Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації заперечувала проти задоволення вимог, пред»явлених до районної адміністрації, оскільки відсутні будь-які правові підстави для укладення договору найму квартири, зазначивши, що будинок АДРЕСА_1 не відноситься до сфери управління Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації.

Представник Служби у справах дітей Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації підтримала вимоги за первісним позовом і заперечувала проти задоволення зустрічного позову, посилаючись на те, що ОСОБА_2 має статус дитини-сироти після смерті його матері в 2006 році і в силу закону за ним зберігається право на користування жилим приміщенням. Представник зазначила, що позивач за зустрічним позовом перешкоджає надати доступ до квартири, посилаючись на наявність спору, який вирішується в судовому порядку, а також заперечує проти вселення малолітнього в квартиру.

Представник прокуратури Голосіївського району м.Києва в судове засідання не з»явився, надавши письмові пояснення з приводу заявленого позову.

Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, а у задоволені зустрічного позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що АДРЕСА_1 була виділена 21.031981 р. в порядку обміну житлової площі ОСОБА_4 на сім»ю із трьох осіб у складі: ОСОБА_4 та її дітей:доньки - ОСОБА_6, та сина - ОСОБА_7.

ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року і його батьками відповідно до Свідоцтва про народження є: ОСОБА_8 та ОСОБА_6.

Відомості про батька були внесені до Свідоцтва про народження зі слів матері.

Як встановлено судом, мати малолітнього ОСОБА_2 відмовилась від нього у пологовому будинку і він знаходився на вихованні в Київському міському будинку дитини «Берізка».

13.09.2006 р. на підставі розпорядження № 892 Оболонської районної у м.Києві державної адміністрації ОСОБА_1 було призначено опікуном малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки мати покинула дитину, а батька у дитини не було.

Мати ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 р., про що 03.11.2006 р. складено актовий запис про смерть № 20121, що підтверджується інформацією, наданою Відділом реєстрації смерті у м.Києві.

Як встановлено судом, до смерті мати ОСОБА_2 мешкає в квартирі АДРЕСА_1.

ОСОБА_2, незважаючи на те, що мав статус дитини, побавленої батьківського піклування, мав право на користування квартирою, в якій проживала його мати.

07.11.2006 р. малолітній ОСОБА_2 за заявою опікуна - ОСОБА_1 був зареєстрований в АДРЕСА_1, за місцем проживання своєї матері.

На підставі розпорядження № 1041 Оболонської районної в м.Києві державнох адміністрації ОСОБА_1 зобов»язано здійснювати заходи щодо захисту та збереження житла малолітнього ОСОБА_2 до досягнення ним повноліття, недопущення здійснення щодо житла за адресою: АДРЕСА_1 будь-яких правочинів без дозволу органу опіки та піклування.

Відповідно до довідки ДП «Наш дім» в АДРЕСА_1 були зареєстровані: ОСОБА_4 з 12.05.1981 р., знята з реєстрації 24.09.1999 р. в зв»язку з смертю; ОСОБА_6 з 12.05.1981 р. - знята з реєстрації 03.11.2006 р. в зв»язку зі смертю; ОСОБА_7 з 12.05.1981 р., знятий з реєстрації 16.07.2013 р. в зв»язку зі смертю, ОСОБА_9 (син ОСОБА_6) з 03.02.2000 р., знятий з реєстрації 07.11.2006 р. в зв»язку зі смертю; ОСОБА_2 (син ОСОБА_6) з 07.11.2006 р.. Був зареєстрований за місцем реєстрації покійної матері.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Згідно з ст.25 зазначеного Закону у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім'ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім'ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім'ї. Жиле приміщення, яке зберігається за дітьми, може бути передано в оренду іншим громадянам на строк до повернення дітей із зазначених закладів, від опікунів чи піклувальників, з прийомної сім'ї чи дитячого будинку сімейного типу. Порядок збереження і передачі в оренду жилого приміщення та іншого майна дитини затверджується Кабінетом Міністрів України.

Держава забезпечує дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, а також особам з їх числа, які до передачі під опіку чи піклування, влаштування в дитячі будинки сімейного типу, прийомні сім'ї, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, мали впорядковане житло, що зберігалося за ними, вселення їх у ці приміщення і повернення їм майна, що знаходилося в цих приміщеннях на день передачі дітей під опіку чи піклування, влаштування в дитячі будинки сімейного типу, прийомні сім'ї, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Зазначені норми та також містяться в Законі Украни «Про забезпечення організаційо-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування».

Відповідно до ст.71 ЖК України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадку влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Якщо з будинку, квартири (їх частини) вибула дитина (діти) і членів її (їх) сім'ї не залишилося, це житло може бути надано за договором оренди іншому громадянину до закінчення строку перебування дитини (дітей) у дитячому закладі або до досягнення нею (ними) повноліття і повернення від родичів, опікуна чи піклувальника, в окремих випадках - до закінчення навчання в загальноосвітніх навчальних закладах усіх типів і форм власності, у тому числі для громадян, які потребують соціальної допомоги та соціальної реабілітації, а також в професійно-технічних чи вищих навчальних закладах або до закінчення строку служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях;

Відповідно до положень ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересі дитини.

Жодна дитина не може бути об»єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканість житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність (ст.16 Конвенції).

Судом встановлено, що на час розгляду справи в АДРЕСА_1 мешкає ОСОБА_3, яка чинить перешкоди у вселенні малолітнього ОСОБА_2 до спірної квартири.

Зазначені обставини підтверджуються актами, складеними комісією ДП «Наш дім» від 24.04.2014 р., 12.06.2014 р. та матеріалами перевірки за заявою ОСОБА_1 від 03.06.2014 р., проведеною Голосіївським РУ ГУ МВС України в м.Києві.

ОСОБА_3 при зверненні до суду з зустрічним позовом, а також в ході судового розгляду зазначила, що вона набула права користування АДРЕСА_1, як член сім»ї наймача квартири - ОСОБА_7 і зазначені обставини підтверджуються рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 09.08.2013 р. про встановлення факту проживання однією сім»єю чоловіка та жінки без шлюбу, відповідно до якого суд встановив факт її проживання з ОСОБА_7 однією сім»єю з січня 2009 р.

Однак, як вбачається з рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 09.08.2013 р., ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім»єю з метою оформлення в подальшому спадщини після смерті ОСОБА_7, а саме на побутову техніку, придбану за кредитні кошти.

Будь-яких інших юридичних наслідків зазначене рішення не несе, встановлення зазначених фактів не були підставою в 2013 році при зверненні до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім»єю чоловіка і жінки без укладення шлюбу для врегулювання житлових правовідносин щодо наявності права користування АДРЕСА_1, а тому відповідач за первісним позовом не може посилатись на дане рішення суду, як на встановлені судом обставини.

Допитані в ході даного судового розгляду свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, на підставі показів яких 09.08.2013 р. Голосіївський районний суд м.Києва ухвалив рішення про встановлення факту проживання однією сім»єю ОСОБА_3 та ОСОБА_7, не змогли повідомити суду будь-яких обставин, які стосуються спільного життя ОСОБА_3 та ОСОБА_7, ведення ними господарства, розподілу бюджету, прав та обов»язків даних осіб під час спільного проживання, що дало б суду підстави зробити висновок, що на час спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_7 були сім»єю в розумінні ст.3 Сімейного кодексу України.

Крім того, зазначені свідки не змогли повідомити суду точний період проживання ОСОБА_3 в АДРЕСА_1.

Свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11 повідомили суду, що ОСОБА_3 знають з січня 2009 р., оскільки бачили її з ОСОБА_7, який повідомив їм, що має намір одружитись з ОСОБА_3

Однак, зазначені покази не можуть підтверджувати наявність у ОСОБА_3 права користування спірною квартирою та правомірність її вселення і проживання в ній після смерті ОСОБА_7

Натомість, свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14, допитані в ході судового розгляду зазначили, що, починаючи з літа 2012 р. ОСОБА_7 передав квартиру АДРЕСА_1 в оренду, і ОСОБА_3 не проживала з ним.

З огляду на встановлені судом обставині і досліджені докази, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 в порушення вимог ст..ст.10, 60 ЦПК України не надала суду доказів, які б підтверджували набуття нею права користування АДРЕСА_1.

Згідно з роз»ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Як зазначалось судом вище, ОСОБА_3 не доведено в ході судового розгляду належними доказами, що АДРЕСА_1 було постійним її місцем проживання, починаючи з січня 2009 року і до моменту звернення до суду, що вона вела з наймачем квартири - ОСОБА_7 в період з січня 2009 р. і по травень 2013 р. (до смерті останнього) спільне господарство і були сім»єю в розумінні ст..3 Сімейного кодексу України, не доведена тривалість їх проживання.

Оскільки ОСОБА_3 тимчасово проживала в АДРЕСА_1, правомірність користування нею спірною квартирою не доведена у встановленому законом порядку, то вона підлягає виселення без надання їй іншого жилого приміщення.

З огляду на викладене, не є доведеним і право ОСОБА_3 звертатись до суду з позовними вимогами про визнання реєстрації малолітнього ОСОБА_2 в спірній квартирі неправомірною та визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщення.

Враховуючи викладені судом обставини, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2, за первісним позовом є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню в повному обсязі з метою захисту інтересів неповнолітньої дитини, яка має стату дитини-сироти, а зустрічний позов ОСОБА_3 не підлягає задоволенню в зв»язку з його безпідставністю і недоведеністю.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст..88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.3, 10, 60, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2, до ОСОБА_3, треті особи: Служба у справах дітей Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації, Прокуратура Голосіївського району м.Києва про усунення перешкод у користуванні квартирою і виселення задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 малолітньому ОСОБА_2, шляхом виселення ОСОБА_3 з АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 243 гривні 60 копійок.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2, Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації, третя особа: Служба у справах дітей Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації про визнання права користування жилим приміщенням, визнання недійсною реєстрацію місця проживання та зобов»язання укласти договір найму відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з моменту його проголошення до Апеляційного суду м.Києва через Голосіївський районний суд м.Києва.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя