У х в а л а

іменем україни

30 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Остапчука Д. О., Касьяна О. П., Савченко В. О.,

провівши попередній розгляд справи за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 21 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом, у якому, посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_5 умов кредитного договору від 30 березня 2006 року № MKH0GA00000095, просило в рахунок погашення 154 198,89 доларів США заборгованості за вказаним договором звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 128,40 кв. м, житловою площею 77,90 кв. м, що належав на праві власності ОСОБА_6 та ОСОБА_4, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки банком з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки; виселити відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у вказаному будинку.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 листопада 2014 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_6 та ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 21 січня 2015 року рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 листопада 2014 року змінено, ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

У поданій касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалені у справі судові рішення просить скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» необхідно відхилити з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Статтею 335 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Судами встановлено, що 31 березня 2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №MKH0GA00000095, згідно з умовами якого банк надав останньому кредит у розмірі 49 тис. доларів США зі сплатою 15,96 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 30 березня 2010 року, а позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним.

Цього ж дня із метою забезпечення виконання вказаного договору між ЗАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого відповідачі надали в іпотеку належний їм житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 128,40 кв. м, житловою площею 77,90 кв. м.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла.

ОСОБА_4 є єдиним спадкоємцем ОСОБА_6, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину.

Обґрунтовуючи підстави позову, ПАТ КБ «ПриватБанк» посилалось на те, що ОСОБА_5 зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 21 липня 2014 року виникла загальна заборгованість у сумі 154 198,89 доларів США, яку позивач просив стягнути на свою користь шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Закону України «Про іпотеку» та іпотечного договору.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, правильно виходив із того, що позивачем пропущено строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України, оскільки строк дії договору закінчився 30 березня 2010 року, а з позовом до суду банк звернувся лише 09 жовтня 2014 року. Будь-яких поважних причин пропуску строку звернення до суду з позовом позивач не навів.

Змінюючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» лише до ОСОБА_4, апеляційний суд правильно виходив із того, що ОСОБА_6 як особа, цивільна правоздатність якої припинилася в момент її смерті, не може бути відповідачем у справі, тому в задоволенні позову банка слід відмовити лише до ОСОБА_4 як єдиного спадкоємця померлої ОСОБА_6

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду першої інстанції у незміненій частині та рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції у незміненій частині та рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 листопада 2014 року у незміненій частині та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 21 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Д. О. Остапчук

О. П. Касьян

В. О. Савченко