У Х В А Л А

пр. № 6/759/570/15

ун. № 759/3415/15-ц

27 листопада 2015 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Ключника А.С., за участі секретаря судового засідання Борисенко А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань заяву ПАТ "Укртелеком" про внесення виправлень у судовий наказ по справі за заявою ПАТ "Укртелеком" про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за телекомунікаційні послуги, боржник: ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ПАТ "Укртелеком" звернувся до суду з заявою про внесення виправлень у судовий наказ, якою просив зазначити в судовому наказі ідентифікаційний податковий боржника.

В судове засідання учасники процесу не з'явились, про причин неявки суду не повідомили, а відтак суд вважає можливим розгляд зазначеного питання у їх відсутність, оскільки їх неявка не перешкоджає розглядові питання про виправлення описки у відповідності до ст. 369 ЦПК України

Суд дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, про відсутність правових підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.

Святошинським районним судом м. Києва 01.04.2015 року видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за телекомунікаційні послуги та судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 103 ЦПК України, судовий наказ має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження" та обов'язково містити положення про дату видачі судового наказу стягувачу, дату набрання судовим наказом законної сили та строк пред'явлення судового наказу до виконання. Зазначені відомості вносяться до судового наказу у день його видачі стягувачу для пред'явлення до виконання.

Пунктом 1 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах від 23.12.2011 року №14 "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження" встановлено, що наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення. Розділом II ЦПК процедура розгляду заяв у наказному провадженні полягає у видачі судового наказу, не може бути застосовано наступні процесуальні інститути: призначення справи до судового розгляду; забезпечення доказів; призначення експертизи; передача справи до іншого суду за підсудністю; заміна неналежної сторони; зупинення провадження; закриття провадження у справі; залишення заяви без розгляду (п. 11 постанови).

У судовому наказі від 01.04.2015 року містяться усі обов'язкові положення судового наказу, зазначені в розділі ІІ ЦПК України про наказне провадження.

Розгляд заяви про видачу судового наказу проводився у відповідності до розділу ІІ ЦПК України про наказне провадження та на основі матеріалів заяви, в яких ідентифікаційний податковий номер боржника зазначено, однак належними доказами не доведено, а вимога заяви про приведення судового наказу у відповідність до Закону України "Про виконавче провадження" наказним провадженням не передбачено.

З огляду на викладене, заява є необґрунтованою та безпідставною, оскільки ЦПК України не передбачає подання заяв про виправлення недоліків судового наказу чи приведення судового наказу у відповідність до вимог Закону України "Про виконавче провадження" та розгляд судом таких заяв, а тому подана заява не підлягає задоволенню.

Згідно абзацу 5 п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року N 12 "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції, зазначені в статті 293 ЦПК відповідно до буквального змісту кожного із пунктів. Зокрема, підлягає оскарженню ухвала про забезпечення позову, а не про відмову в забезпеченні; про відмову поновити пропущений процесуальний строк, а не про його поновлення; про визнання мирової угоди, а не про відмову в її визнанні тощо. Також можуть бути оскаржені ухвали, зазначені у частині четвертій статті 135, статтях 211 та 397 ЦПК, та ухвали про визнання заяви про перегляд заочного рішення неподаною та повернення її заявникові. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Керуючись п.п. 1, 11 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження", ст.ст. 103, 209-210, 293, 294 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви ПАТ "Укртелеком" про внесення виправлень у судовий наказ по справі за заявою ПАТ "Укртелеком" про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за телекомунікаційні послуги, боржник: ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.Ключник