АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/7499/15 Головуючий 1 інст. - Наумова С.М.
Категорія: стягнення аліментів
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

за участю секретаря Маковецької О.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИЛА:

21 вересня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та визначення місця проживання дитини, який уточнила 28 вересня 2015 року.

В обґрунтування звернення до цього суду посилалася на вимоги п.1 ст. 110 ЦПК України.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду міста Харкова від 29 вересня 2015 року позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини повернута позивачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати цю ухвалу та повернути справу до цього ж суду для продовження її розгляду.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_4 просить відхилити апеляційну скаргу за її необґрунтованістю, зазначаючи, що ОСОБА_3 безпідставно звернулася до Дзержинського районного суду міста Харкова, оскільки не є зареєстрованою в АДРЕСА_2, а дитина - ОСОБА_5 проживає з ним за адресою: АДРЕСА_1.

Вислухавши пояснення представника відповідача, перевіривши відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу від 29 вересня 2015 року про повернення позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини, суддя виходив з того, що слід відмовити у відкритті провадження у справі в частині позову про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, оскільки в провадженні Печерського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину ( п.3 ч.1 ст. 122 ЦПК України). Щодо позовної заяви в частині визначення місця проживання дитини, суддя виходив з того, що відповідно до п.4 ч.3 ст. 121 ЦПК України вона не підсудна Дзержинському районному суду міста Харкова.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам процесуального права та матеріалам справи.

Останні свідчать про те, що на час звернення до Дзержинського районного суду міста Харкова ОСОБА_3 зазначала свою адресу: АДРЕСА_2, а адресу відповідача ОСОБА_4: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст.109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Згідно п.1 ч.1 ст. 110 ЦПК України позови про стягнення аліментів, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Зазначена норма права не містить підстав для пред'явлення позову про визначення місця проживання дитини за місцем проживання чи перебування позивача за вибором останнього.

У зв'язку з чим висновок судді Дзержинського районного суду міста Харкова про те, що в цій частині позов ОСОБА_3 не підсудний цьому суду, тому на підставі п.4 ч.3 ст. 121 ЦПК України заява підлягає поверненню позивачу, ґрунтується на вказаних вимогах процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів справи при вирішенні питання про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до районного суду надійшла заява відповідача ОСОБА_4 про відмову у відкритті провадження у справі у зв'язку з тим, що в провадженні Печерського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з наданням копії цієї позовної заяви ОСОБА_3

При цьому до заяви була надана копія ухвали судді Печерського районного суду м. Києва від 23 квітня 2015 року про відкриття провадження у вказаній справі та призначення її до розгляду у удовому засіданні на 21 травня 2015 року.

За зазначених обставин суддею Дзержинського районного суду м. Харкова обґрунтовано на підставі вищевказаних доказів та відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 122 ЦПК України відмовлено у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину.

Доводи апеляційної скарги про те, що ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 17 вересня 2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини був залишений без розгляду, не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки на час звернення ОСОБА_3 з аналогічним позовом до Дзержинського районного суду м. Харкова вищевказана ухвала Печерського районного суду міста Києва від 17 вересня 2015 року не набула законної сили.

Крім того, додана до апеляційної скарги ОСОБА_3 копія ухвали Печерського районного суду міста Києва від 17 вересня 2015 року має посвідчувальний запис судді про те, що ця ухвала набула законної сили 01.10.2015 року.

Тобто й на час постановлення суддею Дзержинського районного суду м. Харкова оскаржуваної ухвали в частині відмови у відкритті провадження у справі будь-яких об'єктивних даних вважати, що підстави, передбачені п.3 ч.1 ст. 122 ЦПК України відпали, у суду не було.

Як пояснила в судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_3 з неповнолітнім сином ОСОБА_5 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, тому її звернення до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом й в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, не ґрунтується на вимогах ч.1 ст. 110 ЦПК України.

Зазначені обставини не спростовані ОСОБА_3, яка не надала до суду першої та апеляційної інстанції достовірні відомості про місце своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_2.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції , ухвала якого постановлена з додержанням вимог процесуального права, що є підставою для відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч.1 ст. 312, ст. ст. 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Ухвалу судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: