АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: № 22ц/790/6609/15 Головуючий 1-ої інстанції Маслов М.І.
Справа: № 2-2026/08р. Доповідач Івах А.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Івах А.П.,

суддів Бобровського В.В., Пономаренко Ю.А.,

при секретарі Каплоух Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2008 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Харківської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_1, треті особи: Четверта Харківська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2008 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом про визнання договору купівлі - продажу на однокімнатну ізольовану квартиру №-10, розташовану по вул. Електровозній 17 в м. Харкові загальною площею 36 кв.м., в тому числі, житловою площею 15,9 кв.м. недійсним та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що ОСОБА_6, який був чоловіком ОСОБА_2 та батьком ОСОБА_3, був зареєстрований та проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказана квартира стала його власністю в результаті приватизації на підставі свідоцтва про власність на житло, яке було видане 25 квітня 1995 року Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду №- 7 95- 49343.

31 липня 2004 року ОСОБА_6 помер.

Після його смерті відкрилася спадщина на вказану квартиру.

5 лютого 2003 року ОСОБА_6 склав заповіт, відповідно до якого все належне йому майно він заповів дружині ОСОБА_2 і сину ОСОБА_3 .

За спливом 6 місяців спадкоємці звернулись із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори у передбачений законом термін, отже юридично прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6.

При зверненні до 4-ї Харківської нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право власності на квартиру за заповітом дізналися, що відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 21.02.2007 року право власності на квартиру №-10 по вул. Електровозній №- 17 у місті Харкові було визнано за ОСОБА_7.

20 червня 2007 року звернулись до суду з заявою про перегляд вказаного рішення суду у звязку з нововиявленими обставинами, оскільки вони не були залучені до розгляду справи. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16.11.2007 року, вищевказане рішення Орджонікідзевського суду від 21.02.2007 року було скасовано.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15.04.2008 року позовну заяву ОСОБА_7 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом було залишено без розгляду у звязку з неявкою позивача в судове засідання.

ОСОБА_4, після отримання рішення зареєстрував у реєстрі право власності на нерухоме майно і 3.04.2007 року на підставі договору купівлі-продажу передав спірну квартиру ОСОБА_1.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2008 року позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволено. Визнано недійсним договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1, який був укладений 03.04.2007 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_1. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину №10 по вул. Електровозній 17 в місті Харкові в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, якій помер 31 липня 2004 року. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири .№10 по вул. Електровозній 17 в місті Харкові в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, який помер 31 липня 2004 року.

Ухвалою Ордженікідзевського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2015 року заяву відповідача у справі ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення того ж суду від 03 листопада 2008 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі,

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного зясування обставин. Через неналежне повідомлення його про час та місце розгляду справи він був позбавлений можливості надати належні докази які мають істотне значення для правильного розгляду справи.

ОСОБА_1 є особою, що оскаржує заочне рішення від 03 листопада 2008 року, у судові засідання не зявляється, повістки про виклик в суд не отримує, вони повертаються без вручення за збігом терміну зберігання, з вересня 2015 року розглядом справи не цікавиться.

Виходячи з вимог ч. 3 ст. 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання своїми процесуальними правами, положень ст. 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду скарги та ст. 67 ЦПК України щодо строків процесуальних дій, судова колегія визнаючи неявку відповідача в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи, зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглядає справу за відсутності ОСОБА_1.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені сторонами у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:

Розглядаючи спір, суд першої інстанції встановив дійсні обставини справи, правильно визначився з юридичною природою правовідносин, що виникли між сторонами, і законом, що їх регулює.

Наявні матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому щлюбі з 10 січня 2003 року (а.с.5, 7).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 25 квітня 1995 року (а.с.6) ОСОБА_6 належала квартира АДРЕСА_2.

За життя останній склав заповіт від 05 лютого 2003 року, відповідно до якого заповідав своїй дружині ОСОБА_2 та своєму синові ОСОБА_3 все своє майно, де б воно не знаходилось, та взагалі все те, що буде належати йому на день смерті (а.с.8).

В ході розгляду інших цивільних справ було встановлено, що останній, з 28 лютого 2004 року також був зареєстрований ще і зі ОСОБА_8.

ОСОБА_8 померла 15 грудня 2005 року.

Рішенням Ордженікідзевського районного суду м. Харкова від 21 лютого 2015 року за сином останньої ОСОБА_7 визнано право власності за законом на квартиру АДРЕСА_3 після її смерті, як такої, що прийняла спадщину, але не оформила після смерті ОСОБА_6, померлого 31 липня 2004 року (а.с.10;76).

03 квітня 2007 року ОСОБА_4 продав квартиру ОСОБА_1 (а.с.12).

Реєстрація права власності відповідно договору купівлі-продажу від 03 квітня 2007 року не проводилася (а.с.28).

За результатами перегляду рішення за нововиявленими обставинами рішення Орджонікідзевського районного суду від 21 лютого 2007 року, на підставі якого продавець спірної квартири ОСОБА_4 став її власником, на підставі ухвали суду від 16 листопада 2007 року було скасовано та справу призначено до розгляду (а.с.10), а вподальшому позов ОСОБА_7 про визнання права власності на спірну квартиру в порядку спадкування за законом було залишено без розгляду, про що свідчить ухвала від 15 квітня 2008 року (а.с.11).

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції з урахуванням сукупності приведених доказів, правильно дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ухвалив рішення таке, що відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України.

Доводи ОСОБА_1, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують.

Розгляд справи судом першої інстанції справи за відсутності відповідача не є підставою передбаченою ст. 309 ЦПК України, для скасування рішення.

Оскаржуване рішення розглянуто у відповідності ст. 224 ЦПК України в заочному порядку.

Посилання ОСОБА_1 на той факт, що розгляд справи за його відсутності позбавив його можливості надати належні докази на свої заперечення проти позову, судова колегія не приймає до уваги, виходячи із наступного.

Звертаючись 25 червня 2015 року до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду першої інстанції, як і подаючи 17 серпня 2015 року апеляційну скаргу на вказане рішення, ОСОБА_1 не позбавлений був можливості посилатися та надати нові докази, неподання яких було зумовлено поважними причинами.

Той факт, що ОСОБА_1 не цікавиться розглядом справи, не надає на обґрунтованість доводів своєї апеляційної скарги належних та допустимих доказів, у розумінні вимог ст. ст. 57-59,64 ЦПК України доказів, судова колегія розцінює як його волевиявлення, яке свідчить про відмову від реалізації своїх процесуальних прав.

Підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування чи зміни рішення судова колегія не вбачає

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2008 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді -

.