Справа № 140/1053/15-ц
№ 2/140/431/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.05.2015 року Немирівський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Алєксєєнка В.М.

при секретарі Ференець М.П.

за участю прокурора Іванішина Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирові

цивільну справу за позовом Прокурора Немирівського району в інтересах держави в особі закладу охорони здоров'я: ОСОБА_1 центральної районної лікарні до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення витрат на лікування потерпілого від злочину, -

В С Т А Н О В И В :

06.05.2015 року Прокурор Немирівського району в інтересах держави в особі закладу охорони здоров'я: ОСОБА_1 центральної районної лікарні звернувся до суду з позовною заявою про стягнення витрат на лікування потерпілого від злочину. В своїй заяві він вказав, що вироком Немирівського районного суду від 30.01.2015 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Вказане судове рішення 03.04.2015 набрало законної сили.

Так, судом установлено, що ОСОБА_2 25.06.2014 року близько 20:00 год., знаходячись по вул. Л.Толстого у м. Немирів Вінницької області поблизу домоволодіння № 9, що належить ОСОБА_4, маючи намір на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, під час бійки з ОСОБА_5, умисно наніс йому один удар ножем в область живота справа, внаслідок чого останній впав на асфальт, вдарившись лобною ділянкою голови та ліктем правої руки.

Своїми умисними протиправними діями, ОСОБА_2 спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді садна в лобній області, закритого перелому правої ліктьової кістки та колото-різаної рани правої порожнини живота з прониканням в черевну порожнину з ушкодженням тонкого кишківника, сліпої кишки та великого черепця (сальника).

Згідно висновку експерта № 196 від 20.08.2014 р. ушкодження у вигляді садна відноситься до легких тілесних, які не спричиняють короткочасний розлад здоровя, ушкодження у вигляді закритого перелому правої ліктьової кістки до середніх тілесних ушкоджень, які спричиняють тривалий розлад здоровя, ушкодження у вигляді колото-різаної рани живота до тяжких тілесних ушкоджень, які спричинили загрозливі для життя явища в момент заподіяння.

Своїми умисними діями ОСОБА_2 скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження.

Від отриманих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні ОСОБА_1 ЦРЛ в період з 25.06.2014 по 09.07.2014 року. Згідно довідки виданої ОСОБА_1 ЦРЛ на лікування потерпілого ОСОБА_5 закладом охорони здоровя затрачено грошові кошти у розмі 3833 грн. 76 коп. (довідка № 17 від 13.02.2015).

Відповідно до ч. 7 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України особа, яка не предявила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право предявити його в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч. 4 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Так як, ОСОБА_2 є неповнолітнім, шкода завдана ним відшкодовується у порядку, передбаченому ст. 1179 Цивільного кодексу України.

А саме, відповідно до ч. 1 ст. 1179 Цивільного кодексу України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

Аналогічні положення передбачені п.20 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» від 16.04.2004.

Таким чином, шкода завдана відповідачем відшкодовується неповнолітнім ОСОБА_2, а у разі відсутності у нього майна, достатнього для відшкодування завданої шкоди, відшкодовується у частці, якої не вистачає або у повному обсязі його матірю ОСОБА_3

Згідно з ч. 1 ст. 1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину.

Частиною 3 ст. 1206 Цивільного кодексу України визначено, що якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Так як, згідно статуту ОСОБА_1 ЦРЛ є комунальним закладом, власником якого є територіальна громада Немирівського району, то витрати понесені закладом охорони здоровя на лікування потерпілого ОСОБА_5 стягуються до районного бюджету.

Відповідно до ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурором від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом.

Підставою представництва інтересів держави в судах є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних і інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчинюються у відносинах між ними або з державою.

Згідно ч. 5 ст. 36-1 вищевказаного Закону прокурор самостійно визначає підстави для представництва у судах, форму його здійснення і може здійснювати представництво в будь якій стадії судочинства в порядку, передбаченому процесуальним законом.

«ОСОБА_1 центральна районна лікарня» є комунальною установою та фінансується за рахунок районного бюджету. Отже, кримінальним правопорушенням, вчиненим ОСОБА_2 заподіяно збитки бюджету Немирівського району, у вигляді витрат понесених ЦРЛ на лікування потерпілого ОСОБА_5

Правом звернення до суду про відшкодування шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням належить КО «ОСОБА_1 районна центральна лікарня», однак необґрунтоване зволікання з подачею позову порушує економічні інтереси держави.

Таким чином, вбачаються правові підстави для звернення прокурора до суду про відшкодування шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням у межах компетенції, передбаченої ст. 121 Конституції України та ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру».

Згідно ч. 3 ст. 110 Цивільного процесуального кодексу України, позови про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи, чи шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину, можуть предявлятися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, або за місцем завдання шкоди.

Так як місцем завдання шкоди є м. Немирів, то позов подається до Немирівського районного суду.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» органи прокуратури України при здійсненні своїх повноважень звільняються від сплати судового збору.

Представник позивача прокурор Іванішин Д.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з мотивів викладених у позовній заяві.

Представник позивача ОСОБА_1 ЦРЛ у судове засідання не зявився, однак подав суду письмову заяву в якій просить розгляд справи провести у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти його задоволення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, однакналежним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується зворотнім поштовим повідомленням, будь-яких заперечень проти позовних вимог до суду не надіслав.

Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, вислухавши в судовому засіданні пояснення прокурора та відповідачки, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, оскільки в результаті завданих ОСОБА_2 тілесних ушкоджень ОСОБА_5, останній знаходився на стаціонарному лікуванні в ОСОБА_1 ЦРЛ, на що закладом охорони здоровя було затрачено 3833 грн. 76 коп., що підтверджується показами прокурора та відповідачки, а також довідкою ОСОБА_1 ЦРЛ за № 17 від 13.02.2015 року про те, що ОСОБА_5 знаходився на лікуванні в хірургічному відділенні ОСОБА_1 ЦРЛ з 25.06.2014 року по 09.07.2014 року і вартість лікування за даний період становить 3833,76 грн. ( а. с. 8 ) та розрахунком вартості 1-го ліжко дня за червень місяць 2014 року по ОСОБА_1 ЦРЛ ( а. с. 9 ).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1166, 1206 ЦК України, ст. ст. 57-66, 209-215, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь районного бюджету грошові кошти у розмірі: - 3833 грн. 76 коп. У разі відсутності у неповнолітнього ОСОБА_2 майна, достатнього для відшкодування завданої шкоди, стягнути з його матері ОСОБА_3 на користь районного бюджету грошові кошти у розмірі: 3833 грн. 76 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 243,60 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: