Номер провадження: 22-ц/785/3985/15
Головуючий у першій інстанції Рудніцький В. А.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Погорєлової С.О.

суддів - Цюри Т.В., Сидоренко І.П.

при секретарі - Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 16 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи - Комінтернівська районна державна нотаріальна контора Одеської області, Олександрівська сільська рада Комінтернівського району Одеської області, про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, встановлення факту проживання однією сім'єю не менш ніж п'ять років, усунення від права на спадкування, визнання права власності на нерухоме майно,

встановила:

ОСОБА_2 звернулася із позовом до ОСОБА_3, який в процесі розгляду справи уточнила, та просила встановити факт проживання однією сім'єю з 1986 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2, до смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка належала померлому ОСОБА_4 (а. с. 2-8, 175-176).

В обґрунтування позову посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер. Після його смерті відкрилась спадщина. За життя ОСОБА_5 та його сину - ОСОБА_4 в рівних частках належала квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

За життя ОСОБА_5 склав заповіт, яким заповів ОСОБА_2 належну йому частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Вказаний заповіт не змінений та не скасований.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, після його смерті відкрилася спадщина. З матеріалів спадкової справи вбачається, що спадщину прийняла ОСОБА_2 та син померлого - ОСОБА_3

ОСОБА_2 стверджує, що з 1986 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала однією сім'єю з ОСОБА_5 (до дня його смерті) та його сином ОСОБА_4 (до дня його смерті), за адресою: АДРЕСА_1, вела з ними спільне господарство, спільний родинний прибуток. На власні кошти поховала ОСОБА_4, сплачувала витрати на утримання квартири, поточний ремонт.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 16 лютого 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовлено (а. с. 211-213).

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати судове рішення, ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (а. с. 216-222).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом правильно встановлено, що ОСОБА_4 є сином ОСОБА_5

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках належала квартира АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1 від 17.08.2006 року, виданого органом приватизації при Олександрівській сільській раді Комінтернівського району Одеської області, на підставі розпорядження НОМЕР_1 від 17.08.2006 року (а. с. 14-16).

Зі змісту довідки - форми № 1 від 02.06.2006 року № 285 вбачається, що в квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 проживали ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а. с. 9).

За життя ОСОБА_5 склав заповіт, яким заповідав належну йому частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 (а. с. 23).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть, серії НОМЕР_2, видане 15.01.2007 року виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, а/з про смерть № 02 від 15.01.2007 року (а. с. 29).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина у вигляді ? частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

13.06.2007 року Комінтернівською районною державною нотаріальною конторою Одеської області за заявою ОСОБА_2 про прийняття спадщини за заповітом відкрито спадкову справу № 210/2007 до майна ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 103-114).

Листом державного нотаріуса Комінтернівської державної контори Одеської області від 10 серпня 2012 року ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на ? частину квартири АДРЕСА_1, яку їй заповідав ОСОБА_5, померлий ІНФОРМАЦІЯ_2, з посиланням на невідповідність оформлення заповіту Закону України «Про нотаріат» та п. 8 розділу ІІ Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25.08.1994 року № 22/5 (а. с.108, зворот).

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 07 серпня 2013 року заповіт ОСОБА_5, який посвідчено 24 листопада 2006 року керуючою справами виконкому Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області Дєчовою О.В., зареєстрованого в книзі реєстрації нотаріальних дій № 147, складеного на ім'я ОСОБА_2, якої заповів належну йому на праві власності ? частину квартири АДРЕСА_1 визнаний таким, що відповідає вимогам закону.

13 травня 2014 року ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частину квартири АДРЕСА_1 (а. с. 155).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3, видане 26.03.2012 року виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, а/з № 18 від 26.03.2012 року (а. с. 30).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на іншу ? частину квартири АДРЕСА_1.

Після смерті ОСОБА_4 до Комінтернівською районною державною нотаріальної контори Одеської області із заявами про прийняття спадщини звернулись ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - син померлого. 25.09.2012 року заведено спадкову справу № 310/2012 до майна ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_2 посилалась на акт, складений депутатом Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, та двома свідками - ОСОБА_7, ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_2 з 1986 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала однією сім'єю з ОСОБА_5 (до дня його смерті) та його сином ОСОБА_4 (до дня його смерті), за адресою: АДРЕСА_1, вела з ними спільне господарство, мали спільний родинний прибуток. На власні кошти поховала ОСОБА_5, а потім і його сина ОСОБА_4. Своїми коштами сплачувала витрати на утримання квартири, приймала участь в ремонті дома та під'їзду (а. с. 27).

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказаний акт не можна приймати до уваги, оскільки він не кореспондується з матеріалами справи, а саме з довідкою Ф-1 № 285 від 02.06.2006 року про те, що станом на час видачі цієї довідки в квартирі АДРЕСА_1 мешкають та зареєстровані ОСОБА_5, ОСОБА_4 (а. с. 9); довідкою № 6 від 06.02.2005 року про те, що станом на час видачі цієї довідки в квартирі АДРЕСА_1 мешкають та зареєстровані ОСОБА_5, ОСОБА_4 (а. с. 182); довідкою № 542 від 30.07.2012 року про те, що станом на час видачі цієї довідки в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_5 (покійний), ОСОБА_4 (покійний), інших зареєстрованих осіб не має (а. с. 17).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що ОСОБА_4, постійно не впускав та виганяв ОСОБА_2, яка приходила прибирати квартиру, були постійні дебоші, сварки.

Аналогічні пояснення надала свідок ОСОБА_8, яка пояснила, що ОСОБА_2 доглядала ОСОБА_4, однак він постійно не пускав та виганяв її, оскільки не хотів з кимось жити.

Свідок ОСОБА_9 підтвердила, що ОСОБА_4 поховала ОСОБА_2, проте вона ніколи не проживала з ним однією сім'єю, і не вела з ним спільний побут і господарство, фактично проживала в м. Одесі.

При указаних обставинах суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що бажання ОСОБА_2 піклуватись про ОСОБА_4 не може бути належним доказом проживання однією сім'єю з померлим.

За приписами ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом, і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, слід враховувати те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Отже, встановлення юридичного факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем не менш ніж п'ять років до часу відкриття спадщини для позивачки має юридичне значення, оскільки від цього залежить виникнення у позивачки права на спадкування за законом у четверту чергу.

Відповідно до ст. 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу.

Доказів того, що з 1986 року ОСОБА_2 проживала однією сім'єю з ОСОБА_4 до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1, була пов'язана з ним спільним побутом, мала взаємні права та обов'язки, спільний бюджет, матеріали справи не містять, а відтак у неї відсутнє право на спадкування за законом у четверту чергу.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_2

За правилами ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Спадкову справу до майна ОСОБА_4 відкрито на підставі заяви спадкоємця І черги про прийняття ним спадщини.

Апеляційна скарга носить описовий характер, доводів, які б спростовували правильні висновки суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 16 лютого 2015 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 16 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий С.О.Погорєлова

Судді Т.В.Цюра

І.П.Сидоренко