Справа № 373/87/15ц Головуючий у І інстанції Опанасюк І.О.
Провадження № 22-ц/780/3451/15 Доповідач у 2 інстанції Журба С. О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби О.П., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення, зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_5, про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права на проживання,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, який мотивувала наступним:

Ордером №61 на житлове приміщення, виданого на підставі рішення виконкому Переяслав-Хмельницької міської ради від 12 лютого 1973 року, сімї позивача була надана квартира АДРЕСА_1, яка у 1996 році була приватизована позивачем та її чоловіком ОСОБА_6. З 1996 року по теперішній час у вказаній квартирі проживають її син ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які вселилися у квартиру з дозволу обох співвласників. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_6, після смерті якого вона успадкувала належну йому 1/2 частину квартири. На даний час у неї виникла потреба вселитись у спірну квартиру, про що вона завчасно попередила відповідачів. Не зважаючи на попередження, відповідачі квартиру не звільнили, в звязку з чим вона була змушена звернутися до суду. Просила суд позбавити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 права користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 та виселити їх без надання іншого жилого приміщення.

ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду із зустрічним позовом, в якому просили встановити факт проживання однією сімєю ОСОБА_8, ОСОБА_5 та ОСОБА_4, а також визнати їх право на користування спірною квартирою.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено, зустрічний позов задоволено частково. Встановлено факт проживання однією сімєю ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для її вирішення, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Обґрунтувала скаргу тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам по справі. Вказує, що вона як власник квартири має право вимагати виселитися недобросовісних мешканців квартири, які призвели приміщення до непридатного та аварійного стану. Крім того, зазначає, що зустрічний позов взагалі не повинен був розглядатися, оскільки заяви про встановлення факту проживання однією сімєю розглядаються в окремому провадженні, а не в позовному. Вважає висновки суду такими, що не ґрунтуються на положеннях закону.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до положень ст. 308 ЦПК України Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як було встановлено в ході розгляду справи, на час вселення до квартири відповідачів вона на праві спільної часткової власності в рівних частинах належала позивачу та її на даний час померлому чоловіку. При цьому вселення відповідачів до квартири відбулося за згоди обох співвласників квартири, про що позивач сама зазначила у своєму позові.

Ст. 10 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Аналогічна норма міститься і в ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами.

В ході розгляду справи позивачем не було доведено її посилань щодо вселення відповідачів до спірної квартири в якості тимчасових жильців, оскільки до суду не було представлено жодного належного та допустимого доказу з цього приводу.

Як вбачається з матеріалів справи, за згодою власників квартири в ній оселився їх син - ОСОБА_5.

Статтею 156 ЖК України передбачене право членів сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуватися жилим приміщенням нарівні з власником будинку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст. 64 ЖК України, зокрема дружина, їх діти і батьки. Членами сім'ї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем/власником і ведуть з ним спільне господарство.

Зважаючи на наведені норми, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_5 вселився в спірну квартиру як член сімї її власників.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 156 ЖК України за згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. В ході розгляду справи судом було встановлено що, відповідачі проживають з ОСОБА_5 однією сімєю, відтак були вселені в спірну квартиру за згодою власників як члени сімї. За таких умов посилання позивача на тимчасовий характер проживання відповідачів в квартирі не знайшов свого підтвердження.

У відповідності до положень ст. 157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено лише у випадку, якщо вони систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними. Наявність зазначених підстав в ході розгляду справи належним чином доведена не була, що унеможливлює задоволення первісних позовних вимог. За таких умов суд першої інстанції ухвалив з цього приводу правильне по суті та справедливе рішення.

Не підлягає задоволенню апеляційна скарга й в частині посилань апелянта на обєднання в одне провадження вимог окремого та позовного провадження. Як вбачається з матеріалів справи, вимога встановлення проживання відповідачів однією сімєю з ОСОБА_5 не є вимогою окремого провадження, була заявлена та розглядалася за правилами позовного провадження разом з іншими позовними вимогами, які виступають наслідком цієї вимоги, є взаємоповязаними з нею, відтак порушення правил обєднання вимог колегія суддів в даному випадку не вбачає.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що передбачені законом підстави для скасування рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2015року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді