Номер провадження 2/754/2572/15
Справа №754/4148/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

06.07.2015 року Деснянський районний суд м. Києва в складі :

головуючого судді Журавської О.В.

з участю секретаря Нагорнюка -Данилюка О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням, суд -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме АДРЕСА_1. Обгрунтовуючи свої вимоги тим, що в 1992 року, на підставі ордеру № 000176, отримав трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1. Квартира не приватизована. З 1992 по 1999 роки у вказаній квартирі проживали позивач з дружиної, їх син ОСОБА_5, дружина сина ОСОБА_2 та онучка ОСОБА_3 - які є відповідачами по справі.

В 1999 році син зі своєю сім"єю переїхали до квартири АДРЕСА_3, але в спірній квартирі АДРЕСА_1 залишились зареєстрованими дружина та донька сина - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які в квартирі не проживають, комунальні послуги не сплачують та участі в інших витратах, пов"язаних з утриманням квартири, не приймають. Позивач не чинив перешкоди відповідачам у користуванні вищезазначеної квартири, в зв"язку з чим просить суд визнати позивачів такими, що втратили право коримстування жилим приміщенням.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві з урахуванням положень ст. 71, 107 ЖК України.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову не заперечувала, оскільки дійсно з 1999 року не проживає у спірній квартирі.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник проти позову заперечували, оскільки ОСОБА_3 є єдиною онукою позивача та третьої особи, з народження проживала у спірній квартирі, а в 1999 році переїхала з батьками до квартири АДРЕСА_3, але після цього багато часу проживала з дідусем і бабусею по АДРЕСА_1. З 2014 року, з моменту виявлення бажання у позивача щодо приватизації даної квартири, позивач та треття особа почали чинити перешкоди ОСОБА_3 у користувані квартирою, прохати її їхати до батьків ночувати чи до гуртожитку. Як пояснила відповідач ОСОБА_3 іншого житла вона немає.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 107 ЖК України в разі вибуття наймача та членів його сім"ї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім"я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім"ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Як встановлено, ордер на спірну квартиру був виданий ОСОБА_1 в 1991 році на сім'ю із чотирьох осіб: позивача, його дружину, сина та матер дружини ( а.с.17).

В квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані позивач, його дружина, невістка - ОСОБА_2 та онука ОСОБА_3 Вона мала змогу місяць проживати з дідусем і бабусею по АДРЕСА_1 і місяць по АДРЕСА_3, постійного місця проживання в одній чи в іншій квартирі в неї не було, речі її були як в одній квартирі так і в іншій.

До 2010 року відповідач ОСОБА_3 була неповнолітньою, і батьки мали змогу визначити їй місце проживання з ними по АДРЕСА_3, але як пояснила відповідач ОСОБА_3, будучи неповнолітньою вона також переодично проживала з позивачем та третьою особою по АДРЕСА_1.

Відповідно до заяви ОСОБА_3 від 26.09.2014 року, остання зверталась до начальника ЖЕК № 316 з заявою, що вона є зареєстрованною та проживає в квартирі АДРЕСА_1 і просила не вирішувати питання про приватизацію данної квартири та зняття її з реєстрації без її відома ( а.с.47).

Згідно копії заяви ОСОБА_3 від 30.04.2015 рока, остання зверталась до Деснянського РУ ГУ МВС України в м.Києві з приводу того, що її не впускають до квартири АДРЕСА_1 ( а.с.45).

Згідно актів ЖЕК-316 від 10.08.2014 року, 15.06.2007 року, 29.08.2007 року, 20.12.2007 року - відповідачі не проживають в квартирі АДРЕСА_1 ( а.с. 18-27).

Крім того, в підтвердження проживання позивачів в квартирі по АДРЕСА_3, позивачем були надані суду копії рахунків на сплату житлово-комунальних послуг квартири АДРЕСА_3, де зазначено, що в даній квартирі проживає троє осіб. Як зазначила відповідач ОСОБА_2, що деякий час з ними по даній адресі проживала її матір, в зв"язку з чим вона повідомляла ЖБК "Суднобудівник-12" про те, що в квартирр АДРЕСА_3 проживає її матір, та сплату за житлово-комунальні послуги почали нараховувати на трьох осіб.

Щодо вимог позивача про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, суд вважає вимоги позивача обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, суд вважає вимоги позивача безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Положення пункту 10 Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім"ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з"ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

Відповідно до вимог ст.64 ЖК УРСР члени сім"ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов"язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. До членів сім"ї наймача належать дружина наймача,їх діти та батьки, або інші особи, які постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до вимог ст. 71 ЖК України за тимчасовою відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до вимог стт.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Вислухавши думки сторін, їх представників, суд прийшов до висновку, що відповідач ОСОБА_3 не втрачала інтересу до спірної квартири, не мала наміру проживати постійно за іншою адресою, не має іншого житла, а її тимчасова відсутність у спірному жилому приміщенні не дає підстав для визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Керуючись ст. ст. 15, 30, 37, 60, 88, 179, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 64,71-72,107 Житлового Кодексу України, суд-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1

Врешті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду м.Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя