Справа № 459/55/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2015 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Мелешко С. І.

при секретарі Савіцькій Б.Б.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника відповідача Тодорович О.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Червонограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ДП «Львіввугілля», ДП Шахти «ВІЗЕЙСЬКА» , Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Червонограді Львівської області про стягнення моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров*я при виконанні трудових обов*язків , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДП Львіввугілля», ДП Шахти «ВІЗЕЙСЬКА» , Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Червонограді Львівської області про стягнення моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров*я при виконанні трудових обов*язків .

Позовні вимоги мотивував тим, що протягом з 1982-2002 років позивач працював на шахтах ВО «Укрзахідвугілля» (№№ 8,9,10 «Великомостівська» ) підземним гірничим робітником , підземним гірничим майстром , працював в шкідливих умовах.

31.08.2000 року на ДВАТ «Шахта №8 «Великомостівська» з позивачем стався нещасний випадок на виробництві про що складено акт про нещасний випадок на виробництві. №23 від 02.09.2000 року.

У звязку з тривалою роботою в особливо шкідливих та тяжких умовах праці в нього погіршився стан здоров'я, внаслідок чого він неодноразово був змушений звертатись за медичною допомогою. Згодом його було скеровано на стаціонарне обстеження та лікування в профпатологічне відділення, де йому було встановлено діагноз: силікоз -1 ст., вузликова інтерстиційна форма , хронічний бронхіт , емфізема легень дихальна недостатність 1-11 ст. .

15.11.2002 року було складено акт розслідування хронічного професійного захворювання, згідно якого професійне захворювання знаходиться в причинно - наслідковому звязку із шкідливими та небезпечними умовами праці.

2002 року висновком МСЕК ОСОБА_1 було встановлено 35 відсотків втрати працездатності у зв*язку з професійним захворюванням .

18.11.2008 року висновком МСЕК м.Червонограда , йому безтерміново встановлено 55 відсотків втрати працездатності: з них 45%-силікоз, 10%-виробнича травма та встановлено необхідність медикаментозного лікування.

Внаслідок отримання професійного захворювання та травми позивачу було завдано великої моральної шкоди у вигляді фізичних та душевних страждань, порушено всі нормальні умови його життя; він відчуває великі незручності при веденні домашнього господарства; йому стало важко займатись домашніми справами, що потребують навіть невеликих фізичних зусиль; він змушений докладати додаткових зусиль для організації життя, що порушує установленні життєві звязки та позбавляє його надії на майбутнє; в нього зявились кашель, біль у грудях, задишка; він став інвалідом. Просить стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Червонограді Львівської області 22000 грн. моральної шкоди , з ДП «Львіввугілля» в особі шахти «Степова» стягнути 6600 грн. моральної шкоди, з «Шахти «Візейська» стягнути 15400грн. моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров*я при виконанні трудових обов*язків і трудового каліцтва .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просив задоволити позов у повному обсязі.

Представник відповідача ДП Львіввугілля «Шахти «Степова»» проти задоволення позовних вимог заперечила, просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала. В обґрунтування своїх доводів зіслалась , на те, що 01.01.2015 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці», відповідно до якого ч.8 ст.38 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування викладено у новій редакції відповідно до якої відшкодування моральної шкоди потерпілим не є страховою виплатою та має здійснюватися незалежно від часу настання страхового випадку виключно роботодавцем. Таким чином, у позовних вимогах просить відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача «Шахти «Візейська» в судовому засіданні позову не визнав , просив в задоволенні позову відмовити .

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка, зокрема полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пунктом 4.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного суду України № 1-рп/2004 від 27.01.2004 року передбачено, що ушкодження здоровя, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обовязків, незалежно від ступеня втрати працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1997 року Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди передбачено, що право на отримання потерпілим страхових виплат настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати працездатності.

Відповідно до ст. 9 Закону України Про охорону праці відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або у разі смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків

відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Відповідно до п. 27 ст. 77 Закону України Про державний бюджет України на 2006 рік зупинено дію абз. 4 ст. 1 підп. є, п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 28 та ч. 3 ст. 34 Закону України Про загальнообовязкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності від 23.09.1999 року № 1105-XIV, які передбачали відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людюни від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні від 08.11.2005 року Кечко проти України, у випадках, коли з набуттям чинності певного закону, його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права.

Відповідно до ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків передбачених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 2371 Кодексу законів про працю України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди передбачено, що відповідно до ст. 2371 Кодексу законів про працю України (яка набрала чинності 13.01.2000 р.) за наявності порушення права працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих з'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган назалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

В судовому засіданні було досліджено докази, які подав позивач, а саме копію трудової книжки, копії медичних документів та записів у медичній книжці, копії висновків МСЕК, акту про нещасний випадок , акту розслідування професійного захворювання .

З досліджених матеріалів справи, а саме з копії трудової книжки судом встановлено, що протягом 1982-2002 років працював в шкідливих умовах на підприємствах ДП Львіввугілля.

У звязку з тривалою роботою в особливо шкідливих та тяжких умовах праці в нього погіршився стан здоров'я, внаслідок чого він неодноразово був змушений звертатись за медичною допомогою. Згодом його було скеровано на стаціонарне обстеження та лікування в профпатологічне відділення, де йому було встановлено діагноз: силікоз -1 ст., вузликова інтерстиційна форма , хронічний бронхіт , емфізема легень дихальна недостатність 1-11 ст. .

Копією акту від 15.11.2002 року стверджується, що було складено акт розслідування хронічного професійного захворювання, згідно якого професійне захворювання знаходиться в причинно - наслідковому звязку із шкідливими та небезпечними умовами праці.

Копією акту про нещасний випадок №23 від 02.09.2000 року стверджується , що з ОСОБА_1 стався нещасний випадок при виконанні трудових обов*язків на шахті №8»Великомостівська(ШАХТА «Візейська» ) .

05.12.2002 року висновком МСЕК ОСОБА_1 встановлено 35 відсотків втрати працездатності у зв*язку з професійним захворюванням .

18.11.2008 року висновком МСЕК , йому безтерміново встановлено 55 відсотків втрати працездатності : з них 45%-силікоз, 10%-виробнича травма та встановлено необхідність медикаментозного лікування та встановлено необхідність медикаментозного лікування , що стверджується копією довідки №023733 серія ЛВА-2.

З досліджених матеріалів справи вбачається, що знайшли підтвердження обставини заподіяння позивачеві моральної шкоди, яка обумовлена моральним та фізичним стражданням з приводу ушкодження здоровя, погіршення життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

З 01.01.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці».

Згідно з ч.8 ст. 36 цього Закону відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України.

З огляду на наведене, керуючись принципом прямої дії Закону у часі, застосовуючи закон, який діє на час прийняття рішення суду, суд приходить до висновку, що Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Червонограді не є належним відповідачем, оскільки, в силу наведеної вище норми, обовязок відшкодування моральної шкоди, законодавець покладає на особу, яка її завдала і така підлягає стягненню відповідно до положень ЦК України та КЗпПУ, тому у задоволенні даної частини позовних вимог слід відмовити .

Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд вважає необхідним врахувати той факт, що позивач не має можливості повноцінно працювати та для організації свого життя доводиться докладати додаткові зусилля. Тому при визначенні розміру відшкодування, керуючись встановленими законом принципами виваженості та розумності, період роботи на підприємствах відповідачів в шкідливих умовах праці, суд визначає відшкодування моральної шкоди в сумі 11000 грн., а саме стягнути з ДП «Львіввугілля » в користь ОСОБА_1 - 4000 грн. моральної шкоди, стягнути з ДП Шахти «ВІЗЕЙСЬКА» в користь ОСОБА_1 - 7000 грн. моральної шкоди .

В іншій частині позову слід відмовити за не обґрунтованістю.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідачів, тому з відповідачів підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 243 гривень 60 копійок прямопропорційно до розміру моральної шкоди, а саме стягнути з ДП»Львіввугілля» -109грн.. 39 коп. , з ДП Шахти «ВІЗЕЙСЬКА» - 134грн.21 коп. судового збору в дохід держави

Керуючись ст. ст. 10, 30,60, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ДП «Львіввугілля», ДП Шахти «ВІЗЕЙСЬКА» , Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Червонограді Львівської області про стягнення моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров*я при виконанні трудових обов*язків задовольнити частково.

Стягнути з ДП «Львіввугілля » в користь ОСОБА_1 - 4000

( чотири тисячі ) грн. моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров*я при виконанні трудових обов*язків .

Стягнути з ДП Шахти «ВІЗЕЙСЬКА» в користь ОСОБА_1 - 7000 ( сім тисяч ) грн. моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров*я при виконанні трудових обов*язків .

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ДП»Львіввугілля» -109( сто дев*ять) грн.. 39 коп. , з ДП Шахти «ВІЗЕЙСЬКА» - 134( сто тридцять чотири ) грн.. 21 коп. судового збору в дохід держави .

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С. І. Мелешко