Справа № 344/5912/15-ц
Провадження № 22-ц/779/2614/2015
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Горблянського Я.Д.

суддів: Ковалюка Я.Ю., Максюти І.О.

секретаря Петріва Д.Б.

за участю: апелянта ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Імексбанк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення боргу за договором банківського вкладу (депозиту), - за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 26 жовтня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

В квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з вказаним позовом, вимоги якого зменшив під час розгляду справи, обґрунтовуючи тим, що 29.08.2014 року уклав з ПАТ «Імексбанк» договір № про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу від 20.02.2014 року Вклад «Постійний клієнт» на суму 100 000 грн. в строк на 94 дні з моменту зарахування грошових коштів під 25 % річних. Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 22.09.2015 року до участі в справі залучено в якості співвідповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб. В заяві про зменшення позовних вимог ОСОБА_2 вказував, що згідно відповіді Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 06.05.2015 року позивач отримав 103 395,07 грн. За таких обставин, позивач просив стягнути з банку відсотки за депозитним вкладом в розмірі 8 702,16 грн., 1633,77 грн., 3% річних від суми заборгованості, 56 2019,30 грн. інфляційних втрат, 7986,70 грн. витрат на правову допомогу та 522,58 грн. витрати на проїзд адвоката.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 26.10.2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, вважаючи, що воно ухвалене з порушенням норм матеріального права, за невірного дослідження обставин справи, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

Вказує, що згідно депозитного договору датою повернення коштів визначено 01.12.2014 року. До 27.01.2015 року, коли в банку була введена тимчасова адміністрація, не застосовується ч.5 ст.36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» щодо заборони нарахування неустойки інших фінансових санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобовязань, застосування індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобовязань банку. Виходячи з зазначеного, з моменту початку прострочення ПАТ «Імексбанк» виконання грошового зобовязання за договором до моменту запровадження тимчасової адміністрації сплинуло 56 календарних днів. Тому судом першої інстанції необгрунтовано не задоволено позовні вимоги у частині стягнення з ПАТ «Імексбанк» суми інфляційних втрат та 3% річних за вказаний проміжок часу в розмірі 7081,64 грн. Зважаючи на це обґрунтованими є вимоги про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 12% від суми вигодонабування та витрати на проїзд адвоката.

За наведених доводів просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у частині стягнення з ПАТ «Імексбанк» суми інфляційних втрат за період з 02.12.2014 року по 26.01.2015 року у розмірі 6591,73 грн., 3% річних за вказаний період у розмірі 489,91 грн., а також витрат на правову допомогу у розмірі 1849,79 грн. та витрат на проїзд адвоката в розмірі 522,58 грн., а разом 9545,01 грн.

Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення апелянта, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Даним вимогам законодавства оскаржуване рішення відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ще 10.06.2015 року виконав свої зобовязання перед позивачем, виплатив вклад та відсотки, а у відповідності до ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» підстав для нарахування штрафних санкцій немає.

Встановлено, що 29.08.2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Імексбанк» укладено договір банківського вкладу № 800017060 на строк до 01.12.2014 року в розмірі 100 000 грн. під 25 % річних.

Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 звертався до банку з вимогою про повернення йому депозитного вкладу зі спливом встановленого договором строку, що підтверджується заявою (а.с. 14).

На підставі постанови Правління Національного банку України від 26.01.2015 року №50 «Про віднесення ПАТ «Імексбанк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято вішення від 26.01.2015 року №16 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «Імексбанк», згідно з яким з 27.01.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Імексбанк». Відповідно до постанови Правління НБУ від 21.05.2015 року №330 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Імексбанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27.05.2015 року №105 «Про початок процедури ліквідації АТ «Імексбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації АТ «Імексбанк» та призначено уповноважену особу на ліквідацію банку.

Відповідно до заяви Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, позивачу виплачено гарантоване відшкодування 103 395,07 грн. від 06.05.2015 року через установу банку-агента АТ «Укргазбанк», а також 10.06.2015 року у сумі 3533,13 грн. через АТ «Альфа Банк».

Посилання позивача про існування у відповідачів заборгованості по депозитному договорі, а саме інфляційних втрат та 3% річних колегія суддів спростовує.

Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 цього Закону установлено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Відповідно до п.3 ч.5 ст.36 ЗУ «"Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 вказаного Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду щодо ліквідації банку, зокрема, припиняються всі повноваження органів управління банку та органів контролю, строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав, припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку, а також не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобовязань банку.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України сплата трьох відсотків річних передбачена за прострочення сплати грошового зобовязання у разі, якщо сторонами не погоджена інша процента ставка.

Суд врахувавши обставини справи та дані норми законодавства обґрунтовано відмовлено в задоволенні позову.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обставини справи з'ясовано всесторонньо і повно та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, обґрунтованості якого доводи апеляційної скарги не спростовують.

Тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.303,307,308,313-315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 26 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: Я.Д. Горблянський

ОСОБА_3

ОСОБА_4