АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4516/15 Справа № 196/1106/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Бойко Ю. О. Доповідач - Рудь В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року м. Дніпропетровськ колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Ткаченко І.Ю., Повєткіна В.В.

при секретарі: Левцунову І.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про повернення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про повернення грошових коштів(а.с.2).

ОСОБА_2 зазначав, що у листопаді 2013 року уклав з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 угоду про проведення будівельних робіт на належній йому земельній ділянці, розташованій по АДРЕСА_1, які повинні були вивести «нульову» точку фундаменту будівлі.

За виконані роботи заплатив відповідачам 1804 грн. грошовими коштами та будівельним матеріалом на 3072 грн., загальна сума сплачених коштів складає 4876 грн.

У липні 2014 року виявив, що при проведенні будівельних робіт відповідачі не витримали «нульову» точку фундаменту, внаслідок чого одна стіна будівлі вище іншої на 16 см.

Посилаючись на викладені обставини та вказуючи на те, що відповідачі відмовились повернути отримані 4876 грн. за неякісно виконану роботу, позивач просив стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 4876 грн. та судові витрати.

Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено(а.с.44-48).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права(а.с.61-63).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права та інтереси фізичних осіб, права та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст.16 ЦК України.

За положеннями ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст.ст.57, 58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.2 ст.59, ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд послався у судовому рішенні на відсутність між сторонами правовідносин, що виникли з договору підряду та на відсутність інших цивільно-правових відносин, зазначивши також, що вимог про визнання певних правочинів дійсними сторонами не пред'являлися.

Разом з тим, із справи вбачається, що у листопаді 2013 року ОСОБА_2 уклав з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 усний договір про проведення будівельних робіт на належній йому земельній ділянці, розташованій по АДРЕСА_1, за яким останні повинні були вивести «нульову» точку фундаменту будівлі, а ОСОБА_2, як замовник, зобов'язався прийняти роботу та оплатити її вартість. Як видно із справи, відповідачі виконали відповідні будівельні роботи та отримали від замовника ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 4876 грн.

Зазначені обставини визнані сторонами, що в силу ч.1 ст.61 ЦПК України є підставою для звільнення від доказування.

Отже, за своєю природою укладений між сторонами договір, є договором побутового підряду.

Згідно з частинами 1, 2 ст.857 ЦК України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а у разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові.

Відповідно до ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У ч.2 ст.852 ЦК України зазначено, що за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Проте, як видно із справи, позивач не надав у порядку, передбаченому ст.60 ЦПК України, належних та допустимх доказів в розумінні ст.ст.57, 58 ЦПК України, які б містили інформацію щодо предмета доказування, а саме наявність недоліків виконаних робіт у зв'язку з неналежним виконанням виконавцем відповідних робіт, відступлення виконавцями робіт від проекту, дефектний акт, як і доказів щодо можливості чи неможливості їх усунення.

Таким чином, враховуючи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити саме з цих підстав, а не з підстав, наведених у судовому рішенні, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції в частині обгрунтування відмови в задоволенні позову підлягає зміні відповідно до роз'яснень, наведених в п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24.10.2008 року "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" та положень п.4 ст.309 ЦПК України.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що недоліки були виявлені після проведення ремонту та спорудження криші, та що для усунення недоліку необхідні значні матеріальні затрати, а тому він поставив питання про стягнення суми, яку сплатив за виконані роботи, не можуть бути взяті до уваги, оскільки належних та допустимх доказів в підтвердження заявленого позову не надано. Крім того, відповідно до положень ч.2 ст.852 ЦК України у разі наявності істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків, а такі вимоги не були предметом позову.

Підстав для скасування судового рішення не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,308,309,316 ЦПК України колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2014 року змінити в частині обгрунтування відмови в задоволенні позову.

В іншій частині рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2014 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -