Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1226/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кіселик С. А.
УХВАЛА

Іменем України

16.06.2015 Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі :

Головуючого : судді Кіселика С.А.

суддів : Суржика М.М., Суровицької Л.В.

за участю секретаря судового засідання: Кравченко Я.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області, третя особа Долинська районна державна адміністрація про визнання протиправними дій та зобовязання поновити договір оренди земельної ділянки, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 11 березня 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області, третя особа Долинська районна державна адміністрація про визнання протиправними дій та зобовязання поновити договір оренди земельної ділянки. Свій позов обґрунтовує тим, що 27 квітня 2004 року між ним та Долинською районною державною адміністрацією Кіровоградської області було укладено договір оренди землі строком на 10 років з послідуючою пролонгацією договору у встановленому законом порядку, який було зареєстровано у ДП «КРЦДЗК» в Долинському районі 25.06. 2014 року за № 804. В оренду передана земельна ділянка загальною площею 22.7 га ріллі, яка розташована на території Маловодянської сільської ради Долинського району Кіровоградської області. Маючи бажання на пролонгацію договору позивач направив відповідачу лист - повідомлення від 15.05.2014 року про поновлення договору оренди землі. У відповідь на направлений лист повідомлення отримав відповідь про відмову у поновленні договору оренди землі. Як підставу відмови відповідач зазначив намір збільшити орендну плату з 2% до 3% та те, що позивачем пропущено встановлений у договорі строк звернення із заявою щодо його пролонгації.

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 11 березня 2015 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду позивач просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

В скарзі апелянт зазначив, що при постановленні рішення судом порушені норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, зазначає, що подача листа - повідомлення за місяць до закінчення строку дії договору відповідає вимогам Закону України «Про оренду землі», а питання розміру орендної плати позивач у своєму листі повідомленні до відповідача не ставив.

Заслухавши доповідь судді доповідача та перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, із наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив, що 27 квітня 2004 року між ОСОБА_2 та Долинською районною державною адміністрацією Кіровоградської області було укладено договір оренди землі строком на 10 років, з послідуючою пролонгацією договору у встановленому законом порядку, який було зареєстровано у ДП «КРЦДЗК» в Долинському районі 25.06. 2014 року за № 804. В оренду передана земельна ділянка загальною площею 22.7 га ріллі, яка розташована на території Маловодянської сільської ради Долинського району Кіровоградської області. Пунктом 8 Договору передбачено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за два місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Маючи бажання на пролонгацію договору позивач направив відповідачу лист - повідомлення від 15.05.2014 року про поновлення договору оренди землі. Листом повідомленням про заперечення в поновленні договору оренди землі від 16.07.2014 року позивача повідомлено про рішення щодо заперечення в поновленні договору оренди землі, зареєстрованого 25.06.2004 року за № 804, з підстав заперечення орендодавця у залишенні розміру орендної плати у незмінному вигляді, пропуску орендарем строку подачі повідомлення, який встановлений п. 8 Договору та відсутності витягу із земельного кадастру і документів які свідчать про належне виконання орендарем умов Договору.

Відмовляючи у позові суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пропущено встановлений у договорі строк звернення із повідомленням про укладення договору на новий строк, а також те, що істотні умови запропоновані позивачем у додатковій угоді, а саме розмір орендної плати не відповідає вимогам нормативно правових актів, якими керується відповідач, а отже не узгоджується із волевиявленням відповідача.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, які відповідають обставинам справи і вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Таким чином, обєктом оренди є земельна ділянка.

Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» фактично обєднує два випадки пролонгації договору оренди.

Так, у частинах першій пятій статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Виходячи з приписів статей 319, 626 ЦК України слід дійти висновку про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Таким чином, згідно з частинами першою пятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» у разі поновлення договору оренди землі умови договору можуть бути змінені за згодою сторін з укладенням додаткової угоди. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати чи інших істотних умов договору, які передбачені статтею 15 цього Закону, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обовязки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Із матеріалів справи вбачається, що договір оренди землі між ОСОБА_2 та Долинською районною державною адміністрацією Кіровоградської області було укладено 27 квітня 2004 року. Укладено договір строком на 10 років, тобто до 27 квітня 2014 року, із можливістю його пролонгації у встановленому законом порядку (п.1 Договору), за умови повідомлення орендодавця про бажання поновлення договору у строк не пізніше ніж за 2 місяці до закінчення строку дії договору (п.8 Договору), тобто у строк до 27 лютого 2014 року.

Про своє бажання поновлення договору на новий строк позивач повідомив орендодавця листом від 15 травня 2014 року, тобто вже після закінчення строку дії договору.

Позивач помилково вважає, що перебіг початку дії договору починається з дати державної реєстрації договору оренди землі.

Ця думка позивача суперечить як умовам укладеного між сторонами договору так і діючому законодавству.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

За змістом статей 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент укладення договору) договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений.

Після державної реєстрації вже укладеного договору оренди землі він набирає чинності.

Сторони не заперечують, що договір від 27.04.2004 року був підписаний ними 27.04.2004 року після того як вони досягли згоди щодо істотних умов договору. Отже, моментом укладення договору є саме 27.04.2004 року.

Державна реєстрація лише свідчить про те, що договір набрав чинності (юридичної сили), визнаний державою. Ця державна реєстрація не може змінювати моменту укладення договору, а отже і початку перебігу строку дії договору.

Цей висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України висловленій у постанові від 19.02.2014 року (справа №6-162 цс13).

Таким чином доводи позивача, що повідомлення про бажання поновити договір оренди землі на новий строк та проект додаткової угоди подано ним у передбачений законом строк є безпідставними.

Крім того, безпідставними є доводи позивача щодо відсутності у проекті додаткової угоди даних щодо розміру орендної плати в разі її підписання.

Так відповідно до тексту проекту додаткової угоди в укладеному сторонами договорі оренди землі від 27 квітня 2004 року вносяться доповнення до пункту 20 щодо врегулювання умов передачі предмета оренди у заставу та внесення його до статутного фонду. Інші умови договору оренди земельної ділянки залишаються незмінними ( п.3 проекту угоди).

Тобто, позивачем запропоновано залишити орендну плату на рівні визначеному договором оренди, на що не погодився відповідач.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що за даних обставин, а саме: несвоєчасного повідомлення орендарем, до закінчення строку дії договору, орендодавця про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк та за наявності відмови орендодавця від поновлення договору, відсутні підстави для застосування частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які виникли між сторонами і правильно застосував норми матеріального права, що їх регулюють.

Відповідно до вимог ч.1 ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла переконання, що рішення суду є законним та обґрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляції не спростовують правильних висновків суду, а тому рішення скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.303,307, 308,313,314,315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 11 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: