Номер провадження 2/754/4311/15
РІШЕННЯ

Іменем України

19 жовтня 2015 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді : Галась І.А.

при секретарі Фацул М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ПАТ "НАСК "Оранта" про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачів звернувся до суду з позовною заявою до ПАТ "НАСК "Оранта" про відшкодування шкоди. В позовній заяві зазначив, що згідно рішення від 12 листопада 2013р., реєстраційний номер № 12415, тип договору АВ 7516144 від 01.07.2012, дата укладання договору 28.07.2012 відповідач зобов'язаний був виплатити ОСОБА_1 суму у розмірі 26686 гривень 61коп.; згідно рішення від 21 листопада 2013р., реєстраційний № 124413, тип договору АВ 7516144 від 01.07.2012р., дата укладання договору 28.07.2012р. відповідач зобов'язаний виплатити ОСОБА_2 суму у розмірі 27746 гривень 65 коп. 28 липня 2012р. приблизно о 11год. 30хв. водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись на 61км +727 автодороги Київ-Овруч, допустив зіткнення із автомобілем НОМЕР_2, під керування ОСОБА_2, який рухався у попутному напрямку по тій же смузі. Внаслідок даного зіткнення автомобіль «БМВ-525», д.н. НОМЕР_2, виїхав на зустрічну смугу руху, де зіткнувся із автомобілем НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_4 В результаті ДТП пасажири автомобіля «БМВ-525», д.н. НОМЕР_2, ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, обширної рваної рани обличчя, закритого перелому лівої стегнової кістки в середині третини зі зміщенням, закритого перелому лівої малогомілкової кістки без зміщення та 18.01.2013р. відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії10 ААА №806523 з 14.01.2013р. визнана інвалідом другої групи. ОСОБА_2 під час даного ДТП також отримав травми: перелом лівої променевої кістки та садна лівого передпліччя, що підтверджується актом судово-медичного огляду №128 осв. - 2012р. від 14.09.2012р. Також в заяві (уточнення від 30 вересня 2015 року) зазначив, що в частині виплати страхової виплати ОСОБА_2 у розмірі 27 746 гривень 65 коп. та страхової виплати ОСОБА_1 26 686 гривень 61 коп. позивачі відмовляються, оскільки дані суми були виплачені відповідачем 24 жовтня 2014 року. Посилаючись на викладене вище, ст.ст. 26, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.23, 386, 525,526, 530, 536, 611, 625, 979, 992 Цивільного кодексу України, представник позивачів просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 подвійну облікову ставку НБУ в розмірі 5626 грн. 86 коп., 3% річних у розмірі 766 грн., моральну шкоду 2440 грн.; на користь ОСОБА_1 шкоду, пов'язану зі стійкою втратою працездатності потерпілим - суму в розмірі 20 646 грн., подвійну облікову ставку НБУ 5430 грн. 11 коп., 3% річних 739 грн. 18 коп. та моральну шкоду у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю, страховиком, що становить 2700 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25.02.2015 року заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25 грудня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ПАТ «НАСК «Оранта» про відшкодування шкоди було скасоване та справа призначена до розгляду в загальному порядку.

В судовому засіданні представник позивачів підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 25.05.2015 року, відповідач має найменування: «Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта».

В судовому засіданні встановлено, що відповідно довідки до акта огляду МСЕК серія 10 ААА №806523 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, має другу групу інвалідності з 14.01.2013р. (а.с.6)

Згідно акту судово-медичного огляду №128осв.-2012р. при судово-медичному огляді гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зі слів останнього 28.07.2012р. приблизно о 10-30год. в с. Феневичі, перебуваючи за кермом автомобіля «БМВ 525 Е», почув удар у задню частину автомобіля, після чого автомобіль виїхав на зустрічну смугу, де зіткнувся з автомобілем «Деу Ланос». За медичною допомогою звертався до Іванківської ЦРБ. Повідомляє, що перебував на амбулаторному лікуванні. Тілесні пошкодження могли виникнути від дії тупого (тупих) предмета (-ів), що могло мати місце в строк та при обставинах, вказаних ним та належать до тілесних пошкоджень середнього ступеня важності, оскільки для зрощування перелому необхідний строк більше 21 дня. (а.с. 18)

Як вбачається з тексту позовної заяви відповідачем 23 жовтня 2015 року була сплачена ОСОБА_2 страхова виплата у сумі 27 746 грн. 65 коп. та 24 жовтня 2014 року ОСОБА_1 сплачена страхова виплата у сумі 26 686 грн. 61 коп. Дані обставини також визнані представником відповідача в наданих в судовому засіданні поясненнях.

Відповідно до розрахунку, який містить в тексті позовної заяви від 30 вересня 2015 року відповідачем мають бути сплачені позивачам наступні суми, а саме:

- проценти від заборгованої суми ОСОБА_2 27746,65 грн. відповідно до рівня подвійної облікової ставки НБУ за період з 21.11.2013 року по 22.10.2014 рік в сумі 5626 грн. 86 коп.;

- завдана шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим ОСОБА_1 у розмірі 18 мінімальних заробітних плат - 20 646 грн. (в період з 01 січня по 30 листопада 2013 року мінімальна заробітна плата становили 1147 грн.);

- проценти від заборгованої суми ОСОБА_1 відповідно до рівня подвійної облікової ставки НБУ за період з 21.11.2013 року по 23.10.2014 рік в сумі 5430 грн. 11 коп.

Згідно ст. 23.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; шкода, пов'язана із смертю потерпілого.

Згідно ст. 24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов'язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров'я, але не більше 120 днів.

Стаття 25 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлює, що у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров'я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю; для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, - неотримані доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною; для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством. Якщо особа була в зазначеному статусі менше вказаних розрахункових термінів, то до уваги береться середньомісячний доход з розрахунку суми сукупного доходу такої особи за попередній до настання страхового випадку календарний рік та доход протягом фактичного терміну (повні місяці) перебування особи в зазначеному статусі.

Відповідно до ст. 26 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов'язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення I групи інвалідності - 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку; у разі встановлення II групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку; у разі встановлення III групи інвалідності - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку; у разі визнання неповнолітньої (малолітньої) особи дитиною-інвалідом - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Згідно ст. 26-1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Статтею 36.5 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 процентів від заборгованої суми за період з 21.11.2013 року по 22.10.2014 рік в сумі 5626 грн. 86 коп., стягнення на користь позивача ОСОБА_1 завданої шкоди, пов'язаної із стійкою втратою працездатності у розмірі 18 мінімальних заробітних плат - 20 646 грн., процентів від заборгованої суми ОСОБА_1 відповідно до рівня подвійної облікової ставки НБУ за період з 21.11.2013 року по 23.10.2014 рік в сумі 5430 грн. 11 коп. доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог про відшкодування позивачам моральної шкоди, то необхідно зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності...... Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи, що позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зазнали фізичного болю та страждання у зв'язку з каліцтвом та ушкодженнями здоров'я внаслідок ДТП, душевних страждань, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 2440 грн. та на користь ОСОБА_1 моральної шкоди 2700 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вимоги про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 3% у розмірі 766 грн., на користь ОСОБА_1. 3% річних 739 грн. 18 коп. суд вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Статтею 625 Цивільного кодексу України (далі -- ЦК) встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приписи ст. 625 ЦК про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов'язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили іншого розміру процентів річних.

Стаття 625 ЦК розміщена в розд. І «Загальні положення про зобов'язання» кн. 5 ЦК, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання і дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань. При цьому важливим виявляється питання, які зобов'язання є грошовими.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом статей 524 та 533 ЦК грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошовій одиниці України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті). Така правова позиція підтверджується й практикою Верховного Суду України (постанова від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12).

Таким чином, грошові зобов'язання, відповідальність за які встановлена ст. 625 ЦК, передбачають насамперед договірні правовідносини.

Статтею 625 ЦК регулюються зобов'язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому ч. 5 ст. 11 ЦК, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобов'язань.

Слід також зазначити, що відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов'язання, на шкоду не повинні нараховуватись проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є відповідальністю. Отже, нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2013 р. № 10-74/0/4-13).

Таким чином, дія ч. 2 ст. 625 ЦК не поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із завданням шкоди.

Керуючись ст. ст. 15, 30, 62, 88, 179, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст.23-26-1, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ПАТ "НАСК "Оранта" про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 28776 гривень 11 копійок.

Стягнути з ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 8066 гривень 86 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: