Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 27 Доповідач Талько О. Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої - судді Талько О.Б.,

суддів: Косигіної Л.М., Григорусь Н.Й.,

при секретарі Церпіцькій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційні скарги ОСОБА_1 та публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк" на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 27 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк", державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що на підставі договору банківського вкладу від 23 травня 2006 року та додаткової угоди до нього від 25 грудня 2008 року, ПАТ «Західінкомбанк» зобов'язувався повернути йому грошовий вклад у розмірі 25000 грн., а також сплатити відсотки. Проте, зазначені кошти не були виплачені у передбачений угодою строк, внаслідок чого він змушений був звертатись до суду.

Після отримання п'яти виконавчих листів про стягнення з банку на його користь грошових коштів за договором банківського вкладу, його права не були поновлені, оскільки внаслідок бездіяльності державної виконавчої служби судові рішення не виконуються.

З огляду на вищезазначене, ОСОБА_1, уточнивши позовні вимоги, просив стягнути із ПАТ «Західінкомбанк» на свою користь передбачені договором банківського вкладу відсотки за користування депозитними коштами протягом періоду з 26 травня 2014 року по 23 липня 2014 року у розмірі 1434 грн. 21 коп., три відсотки річних у розмірі 226 грн. 32 коп. за неналежне виконання умов договору протягом періоду з 26 травня 2014 року по 23 липня 2014 року, інфляційні в сумі 681 грн., а також відшкодувати моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 100000 грн.

Окрім того, ОСОБА_1 просив стягнути із ДВС ГУЮ у Волинській області 3000 євро в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди та зобов'язати виконати судові рішення про стягнення на його користь грошових коштів за договором банківського вкладу.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 27 лютого 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ "Західінкомбанк" на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 1434 грн. 21 коп. - 19% річних за період 26 травня 2014 року по 23 липня 2014 року, три відсотки річних в розмірі 226 грн. 32 коп. за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 26 травня 2014 року по 23 липня 2014 року, а також інфляційні в сумі 681 грн. 64 коп., що становить всього 2342 грн. 17 коп.

Стягнуто з державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 2000 грн.

Стягнуто з ПАТ "Західінкомбанк" судовий збір 243 грн. 60 коп.

Стягнуто з державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області судовий збір 121 грн. 80 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що банк незаконно зменшив процентну ставку, передбачену додатковою угодою від 25.12.2008 року, та не зарахував належні позивачеві кошти на його рахунок.

В апеляційній скарзі ПАТ "Західінкомбанк" просить скасувати рішення в частині стягнення з нього коштів та ухвалити нове, яким відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог до банку.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, ПАТ "Західінкомбанк" зазначає, що з 29 травня 2014 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 38 про запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб під час дії тимчасової адміністрації у ПАТ "Західінкомбанк", строком на три місяці, з 29 травня 2014 по 28 серпня 2014 року.

При вирішенні спору суд не врахував ту обставину, що відповідно до вимог ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з часу введення тимчасової адміністрації задоволення вимог вкладника, нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення позивача, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 23 травня 2006 року між позивачем та ПАТ «Західінкомбанк» укладений договір банківського вкладу. 25 грудня 2008 року між ними укладено додаткову угоду про продовження строку депозитного вкладу у розмірі 25000 грн. до 25 березня 2009 року, з процентною ставкою 19 % річних.

25 березня 2009 року ОСОБА_1 звернувся до банку із вимогою виконати зобов'язання за даним договором, проте у передбачений угодою строк банк не повернув позивачеві депозитні кошти та не сплатив відсотки.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 11 листопада 2010 року з ПАТ «Західінкомбанк» на користь ОСОБА_1 стягнуто 25000 грн. банківського вкладу та 3917 грн. упущеної вигоди.

Згідно з рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 21 червня 2012 року з банку на користь позивача стягнуто 36 грн. 41 коп. матеріальної шкоди, спричиненої неналежним виконанням умов даної угоди.

В подальшому, рішенням цього ж суду від 10 квітня 2013 року з ПАТ «Західінкомбанк» на користь ОСОБА_1 стягнуто 3564 грн. 07 коп. упущеної вигоди.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області з ПАТ «Західінкомбанк» на користь позивача стягнуто відсотки за період з 13 лютого 2010 року по 29 лютого 2012 року та з 9 жовтня 2012 року по 25 листопада 2013 року в розмірі 15078 грн. 59 коп.

Окрім того, рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 12 серпня 2014 року з банку на користь позивача також стягнуто передбачені договором відсотки у розмірі 2368 грн. 50 коп., за період з 26 листопада 2013 року по 25 травня 2014 року, три відсотки річних в розмірі 634 грн. 96 коп., а також інфляційні нарахування за вказаний період у розмірі 4669 грн.18 коп.

Зазначені рішення перебувають на примусовому виконанні у ВДВС ГУЮ у Волинській області.

Наявна в матеріалах справи заява на видачу готівки від 2 липня 2014 року свідчить про те, що через Житомирське відділення ПАТ «КБ «Хрещатик» позивачеві виплачено відшкодування у розмірі 25584 грн. 22 коп.

Судом також встановлено, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №38 від 28 травня 2014 року у ПАТ «Західінкомбанк» запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці, з 29 травня 2014 року по 28 серпня 2014 року.

Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму ( вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах і в порядку, встановлених договором.

У частині 1 статті 1060 ЦК України закріплена норма, яка передбачає, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Разом з тим, згідно з п.п. 1,3 ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, а також нарахування неустойки, ( штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами.

Пунктом 1 ч.6 ст.36 цього Закону також передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Судом встановлено, що після закінчення строку дії договору й до введення тимчасової адміністрації позивач звернувся до банку із заявою про повернення банківського вкладу та сплату відсотків, чим засвідчив свій намір припинити дію цієї угоди.

У зв'язку з цим банк зобов'язаний був повернути позивачеві депозитні кошти та передбачені договором відсотки.

Належних та допустимих доказів того, що банк виконав договірні зобов'язання, матеріали справи не містять. Та обставина, що 2 липня 2014 року ОСОБА_1 були виплачені грошові кошти в сумі 25584 грн. 22 коп., не свідчить про повернення депозиту та сплату відсотків, оскільки відсутній розрахунок зазначеної суми та її призначення.

Посилання ПАТ «Західінкомбанк» на ту обставину, що протягом дії мораторію до спірних правовідносин не можуть бути застосовані положення ч.2 ст. 625 ЦК України, не спростовують висновків суду, оскільки за змістом даної норми нарахування 3% річних та інфляційних втрат входить до складу грошового зобов'язання і має компенсаційний, а не штрафний характер. Передбачені даною статтею наслідки прострочення виконання зобов'язань виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат ( збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування коштами, які він утримує.

Таким чином, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення із ПАТ «Західінкомбанк» на користь позивача коштів в сумі 1434 грн. 21 коп. - 19% річних за період 26 травня 2014 року по 23 липня 2014 року, трьох відсотків річних в розмірі 226 грн. 32 коп. за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 26 травня 2014 року по 23 липня 2014 року, а також інфляційних нарахувань в сумі 681 грн. 64 коп.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду про відмову у задоволенні позовних вимог щодо відшкодування банком моральної шкоди з тих підстав, що умовами укладеного між сторонами договору не передбачена можливість відшкодування такої шкоди у разі неналежного виконання зобов'язань.

Відповідно до ст. 56 Конституції України та ст.11 Закону України «Про державну виконавчу службу» шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час здійснення виконавчого провадження, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

Разом з тим, при вирішенні питання про відшкодування позивачеві моральної шкоди, спричиненої внаслідок тривалого невиконання державною виконавчою службою ГУЮ у Волинській області судових рішень про стягнення на користь позивача коштів за даним договором, суд першої інстанції не врахував ту обставину, що відповідачами в таких справах є відділи ДВС, в яких працюють державні виконавці, та відповідні територіальні органи Державного казначейства України.

З огляду на ту обставину, що до участі у справі не залучено відповідний орган Державного казначейства України, рішення суду в частині стягнення з державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області на користь ОСОБА_1 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, слід скасувати, ухваливши нове,- про відмову у задоволенні даних позовних вимог.

Відповідно, підлягає скасуванню рішення в частині стягнення з державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області судового збору.

В решті рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303,307,309, 313,314, 316,319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк" відхилити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 27 лютого 2015 року в частині стягнення з державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області на користь ОСОБА_1 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, скасувати, ухваливши нове,- про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Рішення в частині стягнення з державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області судового збору скасувати.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: Судді