Справа № 758/6439/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2015 року суддя Подільського районного суду м.Києва Декаленко В. С. , розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача мотивуючи свої вимоги тим, що ним пред'явлено позов до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики і він вважає, що не забезпечивши позов існує реальна загроза невиконання рішення суду, оскільки відповідач вживає заходи, щодо відчуження свого нерухомого майна на користь третіх осіб, з метою уникнення виконання зобов'язання за договором позики та майбутнього рішення суду.

Дослідивши матеріали заяви, приходжу до висновку, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Мною встановлено, що 04.06.2015 року ОСОБА_1 дійсно звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

04.06.2015 року ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва зазначена позовна заява залишена без руху і позивачу надано строк в п'ять днів з дня отримання ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Зі змісту статей 3, 4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Стаття 151 ЦПК України визначає, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. За заявою заінтересованої особи суд може забезпечити позов до подання позовної заяви з метою запобігання порушенню права інтелектуальної власності.

З системного аналізу зазначених норм ЦПК України в сукупності з іншими його норами можна зробити висновок, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити заходи забезпечення позову лише у разі розгляду справи, тобто після відкриття провадження у справі відповідно до вимог ст. 122 ЦПК України, виключенням є спір про право інтелектуальної власності, коли допускається забезпечення позову до подання самої позовної заяви до суду.

Мною встановлено, що спір який виник між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не стосується захисту права інтелектуальної власності.

Крім того, як вже зазначалося вище, мною встановлено, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, ухвалою судді від 04.06.2015 року залишена без руху, тобто на даний час провадження у справі не відкрито і її розгляд не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що підстави для розгляду заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову на даний час відсутні, оскільки зазначена заява є передчасною, а тому не може вважатися такою, що ґрунтується на вимогах чинного законодавства у зв'язку з чим задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 121, 151 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяВ. С. Декаленко