АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №-22-ц/790/3786/15 Головуючий 1 інст. Задорожній М.І.
Категорія: відшкодування шкоди.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого Міненкової Н.О.

суддів Колтунової А.І., Зазулинська Т.П.

при секретарі - Красношапка К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до приватного підприємця ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої здоровю потерпілої та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

В листопаді 2013 року до суду звернулась позивачки. Просила стягнути з відповідачки матеріальну шкоду в сумі 10000 грн. та моральну шкоду в розмірі 15000 грн. В обґрунтування посилалась на те, що 25 червня 2013 року вона зайшла до магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», який розташований в АДРЕСА_1, що належить відповідачці, з метою придбання сувеніру. Під час, коли вона доставала сувенір з полиці на неї впала металева конструкція незакріпленого стелажу, який мав висоту майже два метри та шість скляних полиць, які не були закріплені до стіни. Вважає. що власником магазину порушений порядок провадження торгівельної діяльності, затверджений Постановою КМУ від 15.06. 2006 року 3-833 ТА Правила роздрібної торгівлі непродовольчими товарами.

В результаті падіння полиці вона отримала тілесні ушкодження, при цьому не отримала від працівників магазину жодної допомоги. В той же день вона була госпіталізована до 4-ї Міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної допомоги ім. Мєщанінова.

Добровільно вирішити питання щодо відшкодування шкоди вирішити не вдалося. Десять днів вона не мала змоги працювати. Вважає, що за 8 днів вона втратила заробіток в сумі 11000 грн. та зазнала моральної шкоди.

По справі постановлено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволенні частково. На відшкодування матеріальної шкоди стягнуто 10000 грн. , моральної 5000 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2015 рок в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 було відмовлено.

Не погодилась з рішенням ОСОБА_1 й у апеляційній скарзі просить його скасувати як необґрунтоване. Вважає, що позивачкою недоведені позовні вимоги.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши сторони та їх представників, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення на відшкодування матеріальної шкоди у сумі 10 тис. грн.. суд першої інстанції виходив з того, що в результаті падіння конструкції та скляних полиць позивачка отримала тілесні ушкодження, у тому числі : численні порізи голови, лівого плечового суглоба, лівого ліктьового суглоба, лівої руки та двох пальців правої ноги. Допомогу від працівників магазину вона не отримала. Зазначаючи те, що позивачка не мала можливості працювати протягом 10 днів, що потягло втрату клієнтів та збитки в отримані доходів. Суд узяв оподаткований заробіток за 8 днів та зазначив про втрати заробітку в сумі 11000 грн.. За рішенням суду стягнуто суму втраченого заробітку в розмірі 10000 грн.

Судова колегія не може погодитися з такими висновками суду так як відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суду не було надано належних доказів на підтвердження розміру матеріальної шкоди, у звязку з чим судова колегія в цій частині позовний вимог відмовляє позивачці за недоведеністю позову.

Так, на підтвердження розміру матеріальної шкоди позивачкою надані ксерокопії податкових декларацій платника Єдиного податку фізичної особи підприємця, незавірену копію електронного листування з клієнтом. З наданих в суд апеляційної інстанції копій податкових декларацій за 2013 рік не вбачається, що саме в четвертому кварталі 2013 року були знижені показники господарської діяльності платника єдиного податку 11 групи. В матеріалах справи на а.с.18-22 позивачкою надані декларації за 2011 - 2012 роки, тобто за період який не відноситься до подій листопада 2013 року. Електронні листи, які належним чином не завірені і не ідентифіковані також не можуть бути належними доказами розміру матеріальної шкоди.

Відповідно до ч.2 ст.1166 ЦК особа, яка завдала шкоди,звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Судовим розглядом було встановлено, що дійсно позивачці була заподіяна шкода з вини відповідачки, так як остання отримала тілесні ушкодження у вигляді порізів та ссадін лівого плечового суглоба, лівого ліктьового суглоба, лівого руки та двох пальців правої ноги, в результаті падіння на неї незакріпленої полиці зі стелажем на території магазину де відповідачка здійснювала свою підприємницьку діяльність, тобто місцем отримання тілесних ушкоджень була територія відповідальності позивачки. За ступенем тяжкості це легкі тілесні ушкодження, які нанесені у строк, який указала позивачка. Ці обставини повністю знайшли своє підтвердження в матеріалах справи. І відповідачка не довела в суді, що шкода була заподіяна позивачці не з її вини.

Судова колегія повністю погоджується з висновками суду першої інстанції щодо настання в даному випадку деліктної відповідальності відповідачки, яка полягала у протиправному, шкідливому, винному діянні. Здійснюючи підприємницьку діяльність в магазині відповідачка несла відповідальність за безпеку відвідувачів магазину, створення безпечних умов для здійснення підприємницької діяльності.

Стягуючи на відшкодування моральної шкоди 5000 грн. суд першої інстанції виходив саме з вини відповідачки, а також з доведеності вимог в цій частині позову.

Відповідно до ст.1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як було зазначено вище, вина відповідачки була доведена в судовому засіданні. Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що безпосередньо після того, як в магазині відповідачки відбулися зазначені вище події, остання не проявила безпосередньої людської участі до позивачки, не надала їй допомогу, не принесла свої вибачення. Про це заявляла як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції позивачка. Докази щодо людського реагування на ці події відповідачка не надала, що є підставою вважати доводи позивачки щодо відшкодування моральної шкоди обгрунтованими.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про стягнення з відповідачки на користь позивачки у відшкодування матеріальної шкоди 10000 грн. підлягає скасуванню, а в позові в цій частині вимог необхідно відмовити за недоведеністю розміру матеріальної шкоди.

В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303,304,307,309,317,319 ЦПК України, судова колегія-,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2015 року змінити, скасувавши його в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди 10000 грн.

В задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди в сумі 10000 грн. 00 коп. відмовити.

В іншій частині рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2015 року.

Рішення набирає законної сили після його проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді -