УХВАЛА

іменем україни

25 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

Парінової І.К., Ступак О.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», про визнання прилюдних торгів, протоколу проведення прилюдних торгів, акта державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки недійсними, за касаційними скаргами ОСОБА_7, відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції та публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду Волинської області від 29 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2013 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції (далі - ВДВС Луцького РУЮ), ОСОБА_6, ОСОБА_7, обґрунтовуючи вимоги тим, що на виконання судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором 16 листопада 2012 року на прилюдних торгах було реалізовано предмет іпотеки - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 169,3 кв. м і земельну ділянку площею 0,1808 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 Луцького району Волинської області, що належить на праві власності ОСОБА_4 Позивачі вважали, що зазначені торги було проведено з порушенням вимог законів України «Про виконавче провадження» та «Про іпотеку», які полягали у наступних незаконних діях: реалізації предмета іпотеки за відсутності судового рішення або виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на це майно; недопущення до участі у торгах ОСОБА_9; оголошення переможцем єдиного учасника торгів; опублікування повідомлення про прилюдні торги з пропуском строків; відсутності у повідомленні повної необхідної інформації про майно; відсутності належної експертної оцінки нерухомого майна; невідповідності законодавству акта уцінки (переоцінки) майна; передачі без згоди органу опіки і піклування на реалізацію майна, право на користування яким мають неповнолітні діти; видача акта державним виконавцем, незважаючи на пропущення строків сплати коштів за придбане майно, видача не акта про проведені прилюдні торги, а акта про реалізацію предмета іпотеки. Посилаючись на викладене, позивачі просили визнати недійсними прилюдні торги з реалізації спірного майна від 16 листопада 2012 року, протокол проведення цих торгів від 16 листопада 2012 року та акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 04 грудня 2012 року.

Позов розглядався неодноразово.

Останнім рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 листопада 2014 року позов задоволено. Визнано недійсними прилюдні торги, проведені 16 листопада 2012 року в приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 у м. Луцьку Волинської області, з реалізації житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 169,3 кв. м, розміщеного на земельній ділянці площею 0,1808 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 Луцького району Волинської області, і є власністю ОСОБА_4 (номер лоту 8, стартова і продажна ціна без ПДВ 405 075 грн, переможець торгів ОСОБА_7, протокол № 09-В/431/12/1-8). Визнано недійсним протокол проведення прилюдних торгів Луцької філії приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» (далі - ПП «СП «Юстиція») від 16 листопада 2012 року № 09-В/431/12/1-8 з реалізації зазначеного майна, затверджений 16 листопада 2012 року директором Луцької філії ПП «СП «Юстиція» Дацюком B.C. Визнано недійсним акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 04 грудня 2012 року, складений державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції (далі - ВДВС Луцького РУЮ) Камцем Д.С., затверджений 04 грудня 2012 року начальником ВДВС Луцького РУЮ Велимчаницею І.І. про реалізацію зазначеного майна з прилюдних торгів, проведених 16 листопада 2012 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 29 липня 2015 року рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 листопада 2015 року скасовано в частині задоволення позову до ОСОБА_6 та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в позові. Виключено з мотивувальної частини рішення вказівку суду на те, що прилюдні торги від 16 листопада 2012 року є незаконними й підлягають визнанню недійсними і тому, що державний виконавець без дозволу органу опіки і піклування передав на реалізацію нерухоме майно, право користування яким мали неповнолітні та те, що майно було продано за наявності одного учасника. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційних скаргах ОСОБА_7, ВДВС Луцького РУЮ, публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») просять скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій й ухвалити нове рішення про відмову в позові, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 19 грудня 2006 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, на забезпечення якого між банком та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки, предметом якого був житловий будинок по АДРЕСА_1 Луцького району Волинської області, належний їй на праві власності.

У зв'язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов'язань рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 грудня 2008 року, яке набрало законної сили, з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 було стягнуто кредитну заборгованість на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

11 травня 2012 року державним виконавцем ВДВС Луцького РУЮ Камцем Д.С. було відкрито виконавче провадження № 32546534 зі стягнення кредитної заборгованості та винесено постанову про арешт майна боржників.

Призначені на 16 жовтня 2012 року прилюдні торги були перенесені та проведені 16 листопада 2012 року, переможцем яких стала ОСОБА_7

Задовольняючи позов та визнаючи прилюдні торги недійсними, суд першої інстанції виходив із того, що спірні прилюдні торги проведено з порушенням Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 (далі - Тимчасове положення), зокрема, майно на прилюдних торгах було продано за наявності одного учасника, повідомлення про проведення прилюдних торгів було опубліковане з пропуском строку та не містило всієї необхідної інформації про об'єкт нерухомого майна, до участі у торгах була неправомірно недопущена ОСОБА_5, у матеріалах справи відсутня експертна оцінка реалізованого майна. Крім того, розрахунок за придбане на прилюдних торгах майно проведено з пропуском установленого строку. Також суд послався на порушення, допущені державним виконавцем під час підготовки до торгів.

Скасовуючи рішення районного суду та відмовляючи у позові до ОСОБА_6, апеляційний суд вважав, що останній не був ні учасником спірних прилюдних торгів, ні набувачем реалізованого на торгах майна, а його проживання у спірному будинку не свідчить про порушення прав позивачів під час проведення прилюдних торгів. Змінюючи рішення суду першої інстанції шляхом виключення з мотивувальної частини посилання на недійсність прилюдних торгів з підстав не отримання згоди органу опіки і піклування, апеляційний суд виходив із того, що на час проведення спірних прилюдних торгів неповнолітні діти були позбавлені права користування спірним приміщенням на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 червня 2010 року. Виключаючи посилання на проведення торгів за участі лише одного учасника, апеляційний суд зазначив про безпідставність зазначених обставин, оскільки торги проведено за участі трьох учасників.

Такі висновки апеляційного суду та суду першої інстанції у незміненій та нескасованій його частинах відповідають вимогам закону та ґрунтуються на фактичних обставинах справи.

Так, відповідно до п. 2.2 Тимчасового положення прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну.

Цим же положенням передбачені правила проведення прилюдних торгів, які визначають: процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також початкову ціну реалізації майна); правила, які регулюють сам порядок проведення торгів; правила, які стосуються оформлення прикінцевих результатів торгів.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином.

Отже, правильним є висновок судів про те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, тому таку угоду можна визнавати недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч. ч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу).

Такий же правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15.

За таких обставин безпідставними є доводи касаційних скарг щодо обрання позивачами неналежного способу захисту.

За правилами ч. ч. 1, 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Згідно з п. 3.2. Тимчасового положення спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця, в якій зазначається початкова вартість майна, що виставляється на торги за експертною оцінкою.

Частиною 5 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження», п. 7.1 Тимчасового положення, абзацом 3 п. 5.12.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за № 865/4158, передбачено підстави й порядок призначення повторних прилюдних торгів, а також порядок уцінки нереалізованого майна. Так, у разі відсутності покупців або наявності тільки одного покупця та з інших визначених Тимчасовим положенням причин прилюдні торги вважаються такими, що не відбулися. У такому разі призначаються повторні прилюдні торги, на яких стартова ціна лота може бути зменшена, але не більше ніж на 30 відсотків. Уцінка майна проводиться державним виконавцем у десятиденний строк з дня визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися, після чого реалізація майна за вказаною ціною повинна бути проведена впродовж місяця з дня проведення уцінки.

Ухвалюючи оскаржувані рішення, суди обґрунтовано виходили із того, що в рамках виконавчого провадження № 32546534 постанова про залучення оцінювача не виносилося, натомість у матеріалах міститься постанова підписана державним виконавцем Бондаруком П.В. у виконавчому провадженні № 32546554. Проте будь-яка інформація про передачу виконавчого провадження № 32546534 від Камцева Д.С. до Бондарука П.В. відсутня.

Крім того, постановою було залучено оцінювача для оцінки належного ОСОБА_4 нерухомого майна, однак в тексті постанови зазначеного іншого власника та у постанові відсутній підпис оцінювача.

Ураховуючи викладене, суди дійшли правильного висновку про відсутність належної експертної оцінки, призначеної та проведеної в рамках виконавчого провадження № 32546534.

Відповідно до п. 3.5 Тимчасового положення (в редакції, чинній на день проведення прилюдних торгів) спеціалізована організація, яка проводить публічні торги, не пізніше як за 15 днів до дня проведення публічних торгів публікує в порядку, визначеному Положенням про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 20 травня 2003 № 43/5, зареєстрованим у Мін'юсті 21 травня 2003 за № 388/7709 (зі змінами), на відповідному веб-сайті інформацію про нерухоме майно, що реалізується.

Оголошення про проведення прилюдних торгів має бути розміщене не пізніше семи днів з моменту укладення договору про реалізацію майна, а у випадку проведення повторних торгів - не пізніше семи днів з моменту переоцінки майна.

Судами правильно встановлено, що повідомлення про спірні прилюдні торги було опубліковано з пропуском строку, оскільки акт переоцінки майна складено 24 жовтня 2012 року, а оголошення опубліковано - 01 листопада 2012 року, тобто на 8 день.

Крім того, зміст інформаційного повідомлення повинен містити: 1) найменування, опис і характеристику нерухомого майна; 2) його місцезнаходження (адресу); 3) стартову ціну; 4) строки сплати та суму гарантійного внеску учасника прилюдних торгів, найменування, адресу банку, номер рахунка спеціалізованої організації для його сплати; 5) порядок та строки розрахунку за придбане на публічних торгах майно, номер депозитного рахунка органу державної виконавчої служби для сплати коштів; 6) дату, час та місце ознайомлення з майном; 7) дату, час та місце проведення прилюдних торгів; 8) реквізити спеціалізованої організації, яка проводить прилюдні торги; 9) кінцевий термін реєстрації для участі у прилюдних торгах; 11) інші відомості, потрібні для проведення прилюдних торгів (п. 3.6 Тимчасового положення).

Суди належним чином перевірили зазначену у повідомленні про торги інформацію про призначення прилюдних торгів вищевказаного житлового будинку та земельної ділянки, та дійшли правильного висновку про відсутність у ньому обов'язкових відомостей, передбачених положеннями Тимчасового положення.

Вирішуючи спір, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦК України повно, всебічно та об'єктивно встановили фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову, виходячи із того, що прилюдні торги з продажу спірного нерухомого майна від 16 листопада 2012 року відбулися з порушенням Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового положення, що вплинуло на результати торгів та призвело до порушення прав і законних інтересів позивачів.

Згідно з вимогами ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставинами, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

На підставі ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Доводи касаційних скарг стосуються переоцінки доказів, викладених в оскаржуваних рішеннях, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції, висновків апеляційного суду та суду першої інстанції в нескасованій та незміненій апеляційним судом його частинах не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційні скарги відхилити.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційні скарги ОСОБА_7, відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції та публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» відхилити.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 листопада 2014 року у нескасованій та незміненій апеляційним судом його частинах та рішення апеляційного суду Волинської області від 29 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: І.М. Завгородня

В.М. Коротун

І.К. Парінова

О.В. Ступак