Провадження № 2/202/4255/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 жовтня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді: Мороза В.П.

при секретареві: Овечко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві позивач стягнути з відповідачів солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 10 000,00 грн., з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у розмірі 72 444,56 грн. та судовий збір.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до кредитного договору № 139868-к від 19.09.2002 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 15 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 35,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 15.11.2002 року, проте в порушення умов договорів свої зобовязання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду. Вимоги, що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з ПАТ «Акцент Банк» № 167 від 20.10.2010 року, у звязку з чим він є солідарним відповідачем за предявленим до стягнення боргом.

У судове засідання представник позивача не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Представник ПАТ «А-Банк» в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Представник відповідача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в їх задоволенні застосувавши строк позовної давності, оскільки позивачем не надано доказів поважності пропуску терміну звернення до суду і позивач не просив поновити строк позовної давності.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до кредитного договору № 139868-к від 19.09.2002 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 15 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 35,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 15.11.2002 року.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем умов зазначеного кредитного договору заборгованість за ним станом на 12.10.2012 року склала 82 444,56 грн., яка складається з:

-заборгованість за кредитом 14 996,60 грн.;

-заборгованість по процентам за користування кредитом 38 688,29 грн.;

-пеня за несвоєчасність викоанння зобвязань за договором 28 759,67 грн.

Зобовязання позичальника, що випливали зі згаданого кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання договору поруки з відповідачем ПАТ «Акцент Банк» № 167 від 20.10.2010 року.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовні давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовні давність строком один рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦП України позовні давність застосовується за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення, а відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові.

Згідно п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», враховуючи положення п. 7 частини 13 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту , строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовні давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладання стягнення на заставне майно, тощо), положення п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку.

Відповідно до кредитного договору наданого ПАТ КБ «ПриватБанк» кінцевим терміном його повернення визначено 15.11.2002 року, а позивач звернувся до суду з позовом лише 23.10.2012 року.

У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 526, 549, 551, 554, 611, 1050, 1054 ЦК України, Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 64, 79, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя В.П. Мороз