Справа № 715/2438/15-ц
Провадження № 2-о/715/254/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2015 року

Глибоцький районний суд Чернiвецької областi

в складi: судді Григорчака Ю.П.

секретаря судового засідання Ткач О.М.

за участю заявника ОСОБА_1

розглянувши у вікритому судовому засiданнi в смт. Глибока справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин та факту належності до національності,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із даною заявою, вказавши в ній, що вона є громадянкою України, однак майже з дня свого народження і до одруження проживала в Латвії, тому хоче скористатися наданим їй правом обирати свою національність. В її свідоцтві про народження зазначено, що її батько ОСОБА_2 був поляком за національністю, а мати ОСОБА_3 - росіянкою. В свідоцтві про народження її батька ОСОБА_2 зазначено, що його батько - ОСОБА_4 був поляком за національністю, а його мати ОСОБА_5 була латишкою. В свідоцтві про шлюб її дідуся та бабусі по батьківській лінії прізвище дідуся зазначено російською мовою, як ОСОБА_5, а імя як ОСОБА_4. В її свідоцтві про народження прізвище її батька зазначено російською мовою як ОСОБА_5, а по-батькові як Владиславович, проте в свідоцтві про народження її батька прізвище її дідуся зазначено як ОСОБА_5, а імя як ОСОБА_4, що є перекладом, а точніше транслітерацією з латинської на російську, а імя її батька зазначено як ОСОБА_6. Враховуючи викладене, просить суд встановити факт родинних відносин між нею та її бабусею ОСОБА_5 Вікентьєвною та встановити факт належності її до латиської національності.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги заяви підтримала в повному обсязі, підтвердила обставини, викладені в заяві та просила суд задовольнити заяву. Крім того, пояснила, що встановлення даних фактів необхідне їй для набуття громадянства Республіки Латвія.

Вислухавши пояснення заявниці та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги заяви ОСОБА_1 є обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Так, згідно свідоцтва про народження серії І-ОД №283239, ОСОБА_7 народилася 16 листопад 1963 року. Батьками зазначені ОСОБА_8 та ОСОБА_3.

З свідоцтва про шлюб серії І-МИ № 400242 вбачається, що ОСОБА_9 та ОСОБА_7 02.01.1988 року зареєстрували шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_9.

Згідно свідоцтва про народження серії V-МЕ № 337310, ОСОБА_6 народився 14.08.1963 року. Батьками значаться ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яка за національністю була латишка.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії ІІ-РЦ № 538200, ОСОБА_5 Владислав-Георгий та ОСОБА_10 22.06.1935 року зареєстрували шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_5.

З свідоцтва про смерть серії ІІІ-МЕ № 285267, вбачається, що ОСОБА_5 померла 12 липня 1984 року в м. Рига, республіка Латвія.

Відповідно до ст. 35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду і віросповідання.

Статтею 269 ЦК України встановлено, що особисті немайнові права належать кожній особі від народження або за законом.

Згідно зі ст.271 ЦК України зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя.

У відповідності до ст.300 ЦК України фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форми та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Як вбачається з ст. 4 Закону України «Про національні меншини в Україні» відносини, які виникають з приводу реалізації громадянами України прав і свобод, пов'язаних з їх належністю до національних меншин, регулюються Конституцією України, цим Законом, прийнятими на їх підставі іншими законодавчими актами, а також міжнародними договорами України.

Ст. 1 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин від 01.02.1995р., ратифікованої ЗУ «Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин» від 09.12.1997 року, встановлено, що захист національних меншин та прав і свобод осіб, які належать до цих меншин, є невід'ємною частиною міжнародного захисту прав людини і як такий є одним з напрямків міжнародного співробітництва.

Відповідно до ст. 3 Конвенції кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Згідно зі ст. 11 ЗУ «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушування громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

За змістом ст.15 ЗУ «Про національні меншини в Україні» громадяни, які належать до національних меншин, національні громадські об'єднання мають право у встановленому в Україні порядку вільно встановлювати і підтримувати зв'язки з особами своєї національності та їх громадськими об'єднаннями за межами України, одержувати від них допомогу для задоволення мовних, культурних, духовних потреб, брати участь у діяльності міжнародних неурядових організацій.

Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення юридичних фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Оскільки в позасудовому порядку встановити факт приналежності до певної національності є неможливим, тому заявник звернулася до суду для вирішення цього питання.

Встановлення даного факту необхідно для реалізації права заявника на вибір національності та інших прав згідно із Законом України «Про національні меншини в Україні», а також для реалізації права на вибір громадянства.

Аналізуючи докази по справі, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а відтак підлягає задоволенню, оскільки судом в ході розгляду справи достовірно встановлено обставини родинних відносин заявниці з її бабою латишкою по-національності та відповідно факт належності заявниці до латиської національності.

На підставі викладеного, керуючись ст. 35 Конституції України, ст.ст. 1,3 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин від 01.02.1995 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин» від 09.12.1997 року, ст.ст. 11, 15 Закону України «Про національні меншини в Україні» від 25.06.1992 року, ст.ст. 269, 271, 300 ЦК України, ст.ст. 10, 30, 60, 212, 213, 234, 235, 256-258 ЦПК України, суд , -

В И Р I Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителькою села Камянка Глибоцького району Чернівецької області та її бабою ОСОБА_5, по національності латишкою, яка померла 12 липня 1984 року в м. Рига, республіка Латвія.

Встановити факт належності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до латиської національності.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Глибоцький районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: