Справа № 583/1152/15-ц
У Х В А Л А

13 травня 2015 року суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Плотникова Н.Б., розглянувши матеріали позовної заяви

ОСОБА_1

до Управління Держземагенства у Охтирському районі Сумської області

про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, зобовязання зареєструвати це право,

ВСТАНОВИВ:

14 квітня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, зобовязання зареєструвати це право, в якому просять суд визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,0610 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться по вул. Куйбишева, 7, м. Охтирка.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справи у суді першої інстанції", суди мають звертати особливу увагу, зокрема на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, а саме: згідно п. 5, 6 ч.2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, яким позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, спадкоємцями на ? частину спадкового майна, після смерті ОСОБА_2, померлого 04.09.2002 року, є дружина ОСОБА_3, та син ОСОБА_1

Однак позивачем не зазначено, після смерті кого саме просить ОСОБА_1 визнати за ним право власності та на яку саме ? частину земельної ділянки площею 0,0610 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться по вул. Куйбишева, 7, м. Охтирка.

Крім того, позивач у позовній заяві зазначає, що за ним (ОСОБА_1В.) фактично не визнається право власності на ? частину земельної ділянки і, що він не має можливості належним чином розпорядитися своїм правом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, ОСОБА_1 в позовній заяві слід зазначити ким саме не визнається його право власності, в чому це виражається та яким чином це порушує його право на розпорядження своїм майном.

У пункті 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З доданої позивачем до позовної заяви постанови нотаріуса про відмову у вчинення нотаріальної дії вбачається, що згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованого в Мінюсті 22.02.2012 року за №282/20595, при видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусу необхідно надати зареєстрований у відповідному реєстраційному органі державний акт на право власності на земельну ділянку, витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку землі, ОСОБА_2 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, Свідоцтво про право на спадщину. Згідно п. 2 глави 5 вище зазначеного Порядку, недодання відомостей на вимогу нотаріуса є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії. А тому підставою для відмови у посвідченні Свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину земельної ділянки стало відсутність реєстрації права власності у відповідному реєструю чому органі.

Згідно Інформаційного листа Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Однак позивачем не надано доказів неможливості отримання відповідних документів, та неможливості реєстрації права власності у відповідному реєструю чому органі.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування - набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності:

- ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки;

- виготовлення технічної документації на земельні ділянки;

- визначення меж земельної ділянки в натурі;

- погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами;

- одержання у встановленому порядку Державного акта на землю;

- реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування

Однак позивачем, в порушення вимог п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України , в позовній заяві не зазначено доказів, що підтверджують кожну з вказаних вище обставин, наявність підстав для звільнення від доказування.

Крім того, ОСОБА_1 не зазначив доказів на підтвердження прийняття ним спадщини, не зазначив чи є інші спадкоємці щодо спірного спадкового майна.

В звязку з чим ухвалою суду від 17.04.2015 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху від 17.04.2015 року позивачем отримано 04.05.2015 року, що підтверджується повідомленням про поштове відправлення.

Таким чином, у наданий ухвалою суду строк позивачами вимоги ухвали суду від 17.04.2015 року не виконано.

Враховуючи викладене, відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України вказану позовну заяву слід вважати неподаною та повернути її позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 121 ч. 2, 119 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Держземагенства у Охтирському районі Сумської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, зобовязання зареєструвати це право вважати неподаною та повернути її позивачу.

Розяснити позивачу, що відповідно до ст. 121 ч. 5 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в Сумський апеляційний суд через Охтирський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду: ОСОБА_4