У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

18 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,
суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М., Писаної Т.О., Юровської Г.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 26 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 22 травня 2006 року між ними та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № CVA0AU00040774, відповідно до умов якого останній отримав строковий кредит у розмірі 8 019 доларів США на придбання автомобіля та 2 085,15 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у строки та у порядку, встановленими у договорі та терміном повернення отриманих коштів до 20 травня 2011 року.

У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 травня 2008 року, ухваленим у справі за позовом ЗАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_6 про звернення стягнення, позов задоволено. Звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль «Daewoo Sens 1.3», 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_6, в рахунок погашення його заборгованості за кредитним договором № CVA0AU00040774 від 22 травня 2006 року у сумі 6 217,15 доларів США.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 листопада 2011 року, ухваленим у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 10 534,84 доларів США, що складало 83 962 грн 70 коп., - заборгованості за кредитним договором від 22 травня 2006 року.

Уточнивши свої позовні вимоги позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № CVA0AU00040774 від 22 травня 2006 року за період з 14 вересня 2011 року по 27 лютого 2015 року у розмірі 3 679 доларів США, яка складається із: 621,29 доларів США - заборгованості за відсотками та 3 058,25 доларів США - пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 26 серпня 2015 року, у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягаєзадоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення не відповідають цим вимогам.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 22 травня 2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № CVA0AU00040774, відповідно до умов якого останній отримав строковий кредит у розмірі 8 019 доларів США на придбання автомобіля та 2 085,15 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у строки та у порядку, встановленими у договорі та терміном повернення отриманих коштів до 20 травня 2011 року (а. с. 9,10).

У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 травня 2008 року, ухваленим у справі за позовом ЗАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_6 про звернення стягнення, позов задоволено (а. с. 40,41). Звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль «Daewoo Sens 1.3», 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_6, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № CVA0AU00040774 від 22 травня 2006 року у сумі 6 217,15 доларів США.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 листопада 2011 року, ухваленим у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, позов задоволено (а. с. 42). Стягнуто з відповідача на користь позивача 10 534,84 доларів США, що складало 83 962 грн 70 коп., - заборгованості за кредитним договором від 22 травня 2006 року.

Встановивши вищезазначені обставини у справі, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що із ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора, припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків. Разом із цим може виникати грошове зобов'язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, передбачену ст. 625 ЦК України.

Однак із таким висновком судів погодитися не можна з огляду на наступне.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 23 вересня 2015 року, у аналогічній справі № 6-1206цс15, згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошовікошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до чч. 1,3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Встановивши у даній справі, що є заочне рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 листопада 2011 року, яким позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено та стягнуто на його користь з ОСОБА_6 10 534,84 доларів США, що складало 83 962 грн 70 коп., - заборгованості за кредитним договором від 22 травня 2006 року, суди дійшли до помилкового висновку про те, що підстав для стягнення заборгованості із відсотків за користування кредитними коштами та пені поза строком дії кредитного договору і після ухвалення судом рішення про стягнення заборгованості законом не передбачено, а тому до даних правовідносин підлягає застосуванню лише ст. 625 ЦК України, з підстав якої позов заявлено не було.

Однак такий висновок судів суперечить вимогам закону та правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 23 вересня 2015 року, у справі № 6-1206цс15, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Отже, оскільки неповнота з'ясування обставин у справі та порушення зазначених норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і ці порушення були допущені як місцевим, так і апеляційним судами, то рішення місцевого суду та ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду і цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 26 серпня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

Т.О.Писана

Г.В.Юровська