У х в а л а

іменем україни

18 листопада 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Коротуна В.М., Дем'яносова М.В., Маляренка А.В., Cтупак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про повернення коштів за депозитним вкладом, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 28 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») про повернення коштів за депозитним вкладом.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 01 вересня 2014 року між ним та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір № 044-29504-010914 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий» (для Своїх) у доларах США, за яким сума вкладу складала 1 100 дол. США. 09 вересня 2014 року позивачем додатково було внесено на вкладний рахунок 1 150 дол. США. Відповідно до п. 1.11 вказаного договору 19 листопада 2014 року ОСОБА_1 було подано заяву про дострокове розірвання депозитного договору. У зв'язку з відмовою відповідача у поверненні коштів, 15 грудня 2014 року позивачем подано до банку письмову заяву про повернення всіх належних йому коштів, яка не була задоволена. Оскільки відповідач не виконав своїх зобов'язань за договором, позивач просив повернути йому кошти за договором депозитного вкладу.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 01 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 28 травня 2015 року, позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_1 суму банківського вкладу в розмірі 2 250 дол. США.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просить скасувати ухвалені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 01 вересня 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір № 004-29504-010914 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий» (для Своїх) у доларах США, відповідно до умов якого сума вкладу складає 1 100 дол. США, вклад залучено на строк із моменту зарахування вкладу на рахунок, вказаний в п. 1.6 цього договору, до 28 лютого 2015 року.

Відповідно до п. 1.6 вказаного договору банк відкриває вкладнику (депозитний) рахунок № НОМЕР_1.

Відповідно до п. 1.7 договору на рахунок допускаються додаткові внески коштів, що разом із сумою, вказаною в п. 1.2 цього договору складають вклад.

Відповідно до квитанцій 01 вересня 2014 року на вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1 було зараховано суму коштів у розмірі 1 100 дол. США, а 09 вересня 2014 року - 1150 дол.США.

19 листопада 2014 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до вказаного договору, відповідно до якої сторони домовились викласти пункти 1.9 та 1.10 ст. 1 договору в новій редакції.

Сторони домовились, що нараховані проценти за вкладом виплачуються одночасно з поверненням суми вкладу по закінченню строку розміщення вкладу або в інший термін дострокового припинення дії цього договору у випадках, передбачених цим договором та правилами, шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів, № НОМЕР_2, відкритий в установі банку. Нараховані проценти суму вкладу не збільшують (п. 1.9).

Вклад виплачується по закінченню строку розміщення вкладу, зазначеного в п. 1.3 договору, шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватись з використанням електронних платіжних засобів, № НОМЕР_2, відкритий в установі банку (п. 1.10).

19 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернувся до банку з заявою про дострокове розірвання депозитного договору.

15 грудня 2014 року та повторно 29 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до банку з заявами про повернення коштів, що знаходяться на рахунках, відкритих ним в ПАТ «Дельта Банк».

Листами від 15 грудня 2014 року та від 29 грудня 2014 року відповідач повідомив про можливість отримання коштів лише з врахуванням обмежень, встановлених Національним банком України «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринах України».

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Частиною першою ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до змісту ст. ст. 526, 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки).

Проте, як вбачається з матеріалів справи, згідно з довідкою ПАТ «Дельта Банк» від 15 грудня 2014 року доступна для користування сума коштів на рахунку № НОМЕР_2 становила 0,00 дол.США.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Належних та допустимих доказів, у розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження факту повернення позивачу коштів, відповідачем не надано.

Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 березня 2015 року № 51 у ПАТ «Дельта Банк» з 03 березня 2015 року діє тимчасова адміністрація.

Разом з тим згідно з ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Пунком 1 ч. 6 ст. 36 цього Закону установлено, що обмеження, встановлене пунком 1 частини пятої цієї статті, не поширюється на зобовязання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Таким чином, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, правильно виходив з того, що позивач у встановленому порядку звернувся до відповідача із заявами про дострокове повернення суми вкладів, проте відповідач ухилився від виконання своїх обов'язків щодо повернення суми вкладів, чим порушив прийняті на себе договірні зобов'язання.

Отже, до зазначених висновків суди дійшли на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами першої та апеляційної інстанцій допущено порушення норм матеріального та процесуального права, які давали б підстави для скасування оскаржених судових рішень, а фактично зводяться до переоцінки доказів і не згоди з висновками судів з їх оцінки, тому касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 28 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

В.М. Коротун

А.В. Маляренко

О.В. Cтупак