Провадження № 22-ц/780/2604/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 47 09.06.2015
УХВАЛА

Іменем України

09 червня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Олійника В.І., Волохова Л.А.

при секретарі - Токар Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів і додаткових витрат, -

в с т а н о в и л а :

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду із даним позовом до ОСОБА_3, з урахуванням уточнень, просила суд розірвати шлюб між нею та ОСОБА_3, зареєстрований 11 березня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради Тернопільського району, актовий запис № 236, стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання дітей Володимира, Артема та Евеліни у розмірі 9 000 грн. щомісячно та стягнути з ОСОБА_3 на її користь додаткові витрати на утримання дітей Евеліни та Артема у розмірі 3 700 грн. оплати за навчання та 100 грн. на канцтовари щомісячно до закінчення навчання у Центрі раннього розвитку «Лада-Ладушка» та 306,66 грн. щомісячно протягом дії договорів про зберігання пуповинної крові, а також стягнути з ОСОБА_3 судові витрати.

Відповідач позов визнав у частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі 3 500 грн. щомісячно, в решті вимог позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні.

Посилався на те, що задовго до подачі позову втратив високооплачувану роботу і зараз має значно нижчий розмір зарплати ніж раніше, яка складає в середньому на місяць 796,73 грн., що позивачка не врахувала. Крім того, послався, що має цілу низку захворювань та потребує постійного затратного лікування, оскільки одна із хвороб - гіпертензія є невиліковною, має непрацездатну за віком матір, яка також потребує утримання.

Щодо додаткових витрат, відповідач послався на те, що зберігання пуповидної крові не свідчить про існування особливих обставин, хвороби дитини, тощо. Крім того, відповідач просив врахувати, що він неодноразово пропонував позивачці влаштувати дітей до державного чи комунального дошкільного навчального закладу, де освіта надається безкоштовно, оскільки на даний час має невелику зарплату, тому не має можливості брати участь у витратах за навчання у приватному дошкільному закладі.

Рішенням КиєвоСвятошинського районного суду Київської області від 19.02.2015 року позов задоволено частково.

Суд розірвав шлюб між сторонами. Стягнув з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_2, щомісячно аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, Артема, ІНФОРМАЦІЯ_2, дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, на кожного у розмірі 1 167 грн., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитини повноліття, починаючи з 20 листопада 2014 року.

Розмір аліментів, визначених у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до вимог закону.

В решті позову відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог, позивачка подала апеляційну скаргу, просить рішення суду в частині стягнення аліментів та додаткових витрат змінити, стягнувши аліменти в розмірі 9000 грн. та стягнувши додаткові витрати у сумі 3700 грн. до закінчення навчання, 306,66 грн. щомісячно до закінчення дії договору. Апелянт посилається на те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у такому розмірі, оскільки має високий дохід, має коштовний автомобіль та карткові рахунки в банку.

В частині розірвання шлюбу рішення суду сторонами не оскаржується.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до наступного.

Згідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що у даному випадку судом першої інстанції ці вимоги закону у повному обсязі виконано.

Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 березня 2000 року у якому мають трьох дітей: сина ОСОБА_4, 20 грудня 2001 року, сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, які знаходяться на утриманні позивачки, оскільки сторони проживають окремо (а.с.14-16, 69).

Позивачка подала позов про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. на кожну дитину, мотивуючи тим що, матеріальне становище відповідача дозволяє утримувати дітей у такому розмірі, оскільки інших дітей чи будь-яких зобовязань у нього немає.

З матеріалів справи вбачається, що 30 листопада 2005 року позивачка була звільнена з посади торгового представника ТОВ «Діловий стиль» за угодою сторін, і після вказаного звільнення офіційно не працювала (а.с.75).

З копії трудової книжки ОСОБА_3 вбачається, що з вересня 2005 року він працював на посадах начальника відділів та управлінь, технічного директора, заступником генерального директора, директора тощо.

17 квітня 2014 року ОСОБА_3 був звільнений з посади виконавчого директора з технічних питань ТОВ «Маркасон» за угодою сторін (а.с.106-108).

З довідки про доходи ОСОБА_3 від 09 лютого 2015 року вбачається, що він працює в ТОВ «Автоділ» з 10 червня 2014 року на посаді директора департаменту розвитку, і за період з 10 червня 2014 року по 31 січня 2015 року зарплата складає 6 373 грн. 85 коп. (а.с.105).

З Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що записів, за якими ОСОБА_3 є засновником юридичної особи, не знайдено, як фізична особа-підприємець він не зареєстрований (а.с.109-110).

З консультативних висновків лікарів від 16 грудня 2013 року та 19.02.2014 року вбачається, що ОСОБА_3 має низку захворювань, потребує лікування (а.с. 101-104).

Інших обставин, які б мали істотне значення для визначення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей судом не встановлено.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, не заперечуються фактично сторонами.

За таких обставин, на думку судової колегії, суд дійшов правильного висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей із визначенням їх розміру на кожну дитину 1167 грн. щомісяця з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Доводи апеляційної скарги позивачки про те, що відповідач отримує прибуток значно більший, оскільки має карткові рахунки та коштовний автомобіль, тому його матеріальний стан дає можливість сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення додаткових витрат на утримання дітей, суд виходив з того, що оплата відвідування дитиною дитячого садочку та оплата підприємству послуг із зберігання пуповинної крові не відноситься до додаткових витрат на утримання дитини, що викликані особливими обставинами.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до ч. 2 ст. 185 СК України додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Підстав для стягнення з відповідача додаткових витрат колегія суддів також не вбачає, оскільки позивачка не довела, що такі витрати викликані особливими обставинами.

Інші доводи апеляційної скарги носять суб'єктивний характер, зводяться лише до непогодженням з оцінкою доказів у справі, тоді як колегія суддів вважає, що суд розглядаючи справу оцінив докази по справі у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, і встановивши обставини по справі у відповідності до норм права, яким регулюються виниклі між сторонами правовідносини обґрунтовано відмовив у задоволені позову в частині стягнення з відповідача додаткових витрат.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону та обставинам справи, доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для його зміни чи скасування.

Керуючись ст.ст. 308,314,315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :