У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області у складі:

Головуючого судді: Демянчук С.В.

суддів: Ковалевича С.П., Шеремет А.М.,

секретаря судового засідання: Демчук Ю. Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк" та ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 квітня 2015 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 про визнання договору поруки № 19940 від 27 червня 2006 року припиненим.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що прийняте рішення судом першої інстанції є незаконним та необґрунтованим та таким, що було ухвалене з неправильним застосуванням норм процесуального права що призвело до прийняття неправильного рішення.

Зазначає, що оскільки зміст Договору поруки № 19940 від 27 червня 2006 року не містить положень про право Банку в односторонньому порядку змінювати умови кредитного договору без одержання згоди поручителя, то відповідно до положень ч. 1 ст. 559 ЦК порука підлягає припиненню.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове про задоволення позову.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1, підтримавши апеляційну скаргу повністю, надала пояснення в межах її доводів.

Представник ПАТ «Укрсиббанк», заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, покликався на законність та обґрунтованість

_____________________________________________________________________________________________

Провадження № 22ц-787/1183/2015 Головуючий у суді 1 інстанції: Денисюк П.Д.

Доповідач : Демянчук С.В.

оскаржуваного рішення.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з'явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, а також вимог, заявлених в суді першої інстанції, правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов правильного і обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання договору поруки припиненим.

При цьому судом встановлено, що 27 червня 2006 року між ОСОБА_2 та АКІБ «Укрсиббанк» був укладений кредитний договір № 0, згідно умов якого банк зобов'язується надати позичальнику, а позичальник зобов'язується прийняти належним чином використовувати і повернути банку грошові кошти в іноземній валюті в сумі 28 970 дол. США та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах визначених цим договором.

Для забезпечення виконання позичальником ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором 27 червня 2006 року між ОСОБА_1 та АКІБ «Укрсиббанк» укладено договір поруки № 19940, відповідно до умов якого поручитель зобов'язується перед кредитором за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору № 0, як існуючих на теперішній час, так і тих, що можуть виникнути у майбутньому.

Відповідно до ст.ст. 553, 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Зобов'язання щодо видачі позичальнику кредитних коштів банк виконав належним чином, а боржник порушила умови кредитного договору, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість.

У відповідності до ст.ст. 611, 1049 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 1050 ЦК України передбачає, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Банк скористався правом на повернення кредиту достроково, направивши 08 серпня 2014 року боржнику та поручителю вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, які залишені без задоволення.

19 вересня 2014 року відповідач звернувся до Здолбунівського районного суду Рівненської області з позовом до боржника ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за кредитом і пені.

17 березня 2015 року банком подано заяву про уточнення позовних вимог та довідку - розрахунок від 16 березня 2015 року заборгованості по процентам за користування кредитом із процентної ставкою в розмірі 11, 8% річних.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦПК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

За наведених вище обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підстава припинення договору поруки у зв'язку зі зміною основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя не відбулася.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки вони не спростовують висновків суду, а зводяться лише до переоцінки доказів та висновків суду першої інстанції щодо підстав позову, яким надана судом першої інстанції правильна оцінка.

Не ґрунтуються на матеріалах справи твердження апелянта про зміну банком в односторонньому порядку умов кредитного договору без одержання згоди поручителя відносно збільшення процентної ставки. Встановлено, що банком при подачі позову про стягнення боргу за договором кредиту було помилково зазначено розмір більшої відсоткової ставки, що було усунуто шляхом подачі в позову про уточнення позовних вимог, оскільки банком зроблено перерахунок щодо стягнення боргу по відсотках відповідно до умов спірного кредитного договору. Представник ПАТ «Укрсиббанку» в апеляційному суді пояснив, що жодних договорів про підвищення процентної ставки за цим кредитним договором не укладалося. В односторонньому порядку збільшення ними процентної ставки також не мало місця.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий суддя: С.В. Демянчук

Судді : С.П. Ковалевич

А.М. Шеремет