Дата документу 10.03.2015
Справа № 517/974/14-ц
` н/п2/517/336/2014
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 березня 2015 року смт. Фрунзівка
Фрунзівський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Гончар І.В.
при секретареві Заболотній Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Фрунзівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання квартири особистою приватною власністю, суд -
Позивач в заяві вказує, що з відповідачкою ОСОБА_2 перебував у шлюбі, зареєстрованому актовим записом №67 складеним 19 листопада 1988 року відділом ЗАГС Фрунзівського району Одеської області і розірваного управлінням юстиції Одеської області. Від цього шлюбу у колишнього подружжя є двоє дітей: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 і донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
У спільній сумісній власності сторін перебувала приватизована ними квартира, яка знаходилась за адресою: АДРЕСА_1. Зазначена квартира належала їм на підставі свідоцтва про право власності на житло за №14, виданого комісією по приватизації житлового фонду Фрунзівської селищної ради 04 квітня 1997 року на підставі власного розпорядження від 04 квітня 1997 року за № 264, зареєстрованого у Фрунзівському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі за № 10.
Після припинення шлюбних відносин відповідачка ОСОБА_2 з дітьми літом 1999 року виїхала на інше постійне місце проживання до м. Городок Хмельницької області. На виконання досягнутої сторонами домовленості, за договором, посвідченим 25 вересня 2001 року за реєстровим номером 1216 Фрунзівської державної нотаріальної контори Одеської області, сторони провели обмін належної їм квартири на квартиру за АДРЕСА_2
Згідно технічного паспорту на квартиру, отримана в обмін квартира складається з вітальні 1 площею 7,2 кв.м., кімнати 2 площею 9,2 кв.м., кімнати 3 площею 14,7 кв.м., кімнати 4 площею 11,7 кв.м., кухні 5 площею 7,2 кв.м., лоджії 9 площею 2,9 кв.м., загальною площею 59,0 кв.м. в тому числі житловою 35,6 кв.м.
При цьому учасниками угоди про обмін квартир належна сторона квартири була оцінена у 9000 доларів США, квартира, на яку вона обмінювалася, була оцінена у 3000 доларів США, а розмір грошової компенсації при обміні цих квартир склав 6000 доларів США, що відповідало 30 000 гривень за діючим на той час обмінним курсом гривні на долари США.
У зв'язку з цим, власники обміненої меншої за вартістю квартири сплатили сторонам у цій справі 30 000 гривень, про що зазначено у п.5 вказаного вище договору.
Зазначену грошову компенсацію в сумі 30 000 гривень отримала відповідачка ОСОБА_2, яка за рахунок цих і додаткових коштів у кінці 2001 року придбала для свого проживання з дітьми квартиру за АДРЕСА_3.
У отриманій за обміном квартирі відповідачі ніколи не проживали і не реєструвались у ній як за місцем свого проживання.
В результаті вказаного виділу часток відповідачів у праві спільної сумісної власності на квартиру позивач став одноосібним власником отриманої в обмін квартири і вона стала належати йому на праві особистої приватної власності. Проте вказаний виділ не був оформлений документально, у зв'язку з чим квартира до цього часу вважається такою, що належить сторонам на праві спільної власності і позивач позбавлений можливості одноосібно, без згоди відповідачів, здійснювати свої повноваження власника та розпорядження квартирою.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.
Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.
Від зазначеного вище шлюбу у колишнього подружжя залишилося двоє дітей: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей НОМЕР_2 та НОМЕР_3 відповідно.
В свідоцтві про право власності на житло виданого Приватизаційною комісією Фрунзівської селищної ради, 04 квітня 1997 року за № 14 зазначено, що квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, дійсно належить на праві приватної сумісної власності ОСОБА_1 та членам його сім'ї ОСОБА_2, ОСОБА_3
Згідно копії договору посвідченого державним нотаріусом Фрунзівської державної нотаріальної контори 25 вересня 2001 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1217, сторони провели обмін належної їм квартири на квартиру за АДРЕСА_2
В отриманій за обміном квартирі відповідачі ніколи на проживали та не були зареєстровані у ній як за місцем проживання.
Згідно розпорядження виконавчого комітету Фрунзівської селищної ради Одеської області, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 була надана згода на продаж частки квартири за адресою АДРЕСА_1, належній на праві приватної власності їх неповнолітнім дітям ОСОБА_3 та ОСОБА_4
Положенням чинного на той час законодавства було визначено наступне: передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі ( будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири ( будинку) (ч.2ст.8 ЗУ « Про приватизацію державного житлового фонду»). Кожний з учасників спільної часткової власності має право вимагати виділу своєї частки з спільного майна. Якщо угоди про спосіб виділу не досягнуто, то за позовом будь кого з учасників майно має ділитися в натурі, коли це можливо без нерозмінної шкоди для його господарського призначення. В противному разі власник, що виділяється, одержує грошову компенсацію.
Ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно ч. 2 ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.
Отже, право власності відповідачів припинилося того дня коли їм була виплачена грошова компенсація в сумі 30 000 гривень, а позивачем було набуто право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2.
Керуючись ст..ст.328,364,392 ЦК України, ст. ст. 10,11,209,212,214-215,224-226 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання квартири особистою приватною власністю - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_4, право особистої приватної власності на квартиру за АДРЕСА_2 загальною площею 59,0 кв. м., в тому числі житловою 35,6 кв. м., яка складається з вітальні 1 площею 7,2 кв. м., кімнати 2 площею 9,2 кв. м., кімнати 3 площею 14,7 кв. м., кімнати 4 площею 11,7 кв. м., кухні 5 площею 7,2 кв. м., ванної 6 площею 2,2 кв. м., туалету 7 площею 1,1 кв. м., лоджії 8 площею 2,8 кв. м., лоджії 9 площею 2,9 кв. м.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути оскаржене судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: