Провадження № 2/537/554/2015
Справа № 536/382/15-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.06.2015 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Степури А.А., при секретарі Грицьковій Я.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Кременчуцький сталеливарний завод», третя особа первинна профспілкова організація ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» про поновлення на роботі, оплату вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом згідно якого прохала винести рішення, яким поновити її на роботі на посаді інженера з підготовки виробництва сталеплавильного цеху в Публічному акціонерному товаристві «Кременчуцький сталеливарний завод». Стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20 січня 2015 року до дня поновлення на роботі, який на день висунення позову становить 3166 грн.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона працювала на посаді інженера з підготовки виробництва сталеплавильного цеху в Публічному акціонерному товаристві «Кременчуцький сталеливарний завод» з 1.01.2002 року. Наказом № 666-к від 16.01.2015 року її було звільнено у звязку зі скороченням штату працівників підприємства за п.1 ст. 40 КЗпП України. Дане звільнення вона вважає незаконним, оскільки з моменту створення первинної профспілкової організації на ПАТ «КСЗ» в 2006 році, в 2009 році, в 2014 роках вона постійно обиралася до виборних профспілкових органів підприємства: була обрана членом профкому підприємства та головою цехового комітету сталеплавильного цеху ПМГУ. Стосовно питання узгодження наказу по Публічному акціонерному товаристві «Кременчуцький сталеливарний завод» про проведення скорочення чисельності працівників згідно п.1 ст. 40 КЗпП України у кількості 2556 осіб в січні лютому 2015 року профспілковий комітет відмовив адміністрації в узгодженні наказу у звязку з порушенням адміністрацією порядку звільнення в ході проведення досудової санації. Адміністрація Публічного акціонерного товариства «Кременчуцький сталеливарний завод» не зверталася з обґрунтованим письмовим поданням в профспілковий комітет ПМГУ з питання щодо її звільнення за п.1 ст. 40 КЗпП. Також їй не пропонували вакансії для переведення на іншу роботу. У звязку з чинним законодавством вона вважає, своє звільнення незаконним.

24.02.2015 року ОСОБА_1 змінила свої позовні вимоги, а саме прохала суд винести рішення, яким визнати її звільнення та наказ голови правління ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» ОСОБА_2 № 666-к від 16.01.2015 року про звільнення незаконним, скасувати запис про це в її трудовій книжці. Поновити її на роботі на посаді інженера з підготовки виробництва сталеплавильного цеху в ПАТ «КСЗ» з дати її звільнення з 19.01.2015 року. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Кременчуцький сталеливарний завод» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з урахуванням існуючого індексу інфляції з 19 січня 2015 року до дня поновлення на роботі який на дату звернення до суду становить 3166 грн. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Кременчуцький сталеливарний завод» моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн.

29.05.2015 року ОСОБА_1 доповнила свої позовні вимоги, а саме прохала суд винести рішення, яким визнати яким визнати її звільнення та наказ голови правління ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» ОСОБА_2 № 666-к від 16.01.2015 року про звільнення незаконним, скасувати запис про це в її трудовій книжці. Поновити її на роботі на посаді інженера з підготовки виробництва сталеплавильного цеху в ПАТ «КСЗ» з дати її звільнення з 19.01.2015 року. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Кременчуцького сталеливарного заводу» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з урахуванням існуючого індексу інфляції з 19 січня 2015 року до дня поновлення на роботі, який станом на 12.06.2015 року становить 15051 грн. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Кременчуцький сталеливарний завод» моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн.

В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги зі змінами, просила їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 заперечував проти позову, вважає, що ОСОБА_1 звільнена у відповідності до діючого трудового законодавства.

Представник третьої особи профспілкового комітету первинної організації профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України публічного акціонерного товариства «Кременчуцький сталеливарний завод» ОСОБА_4 вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки адміністрація ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» до профспілкового комітету з поданням про звільнення працівників підприємства не зверталась, в тому числі і відносно ОСОБА_1 Крім того, позивач перебуває на виборній посаді голови профспілки сталеплавильного цеху та є членом профспілки підприємства з 20.10.2014 року, тому не підлягає звільненню протягом року з часу її обрання до виборчого органу. Також, відповідачем порушено умови колективного договору, згідно якого одночасно на підприємстві не може бути звільнено у звязку зі скороченням штату більш ніж 4 % працівників, а у даному випадку проведено звільнення практично половини працівників заводу.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та інші зібрані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно трудової книжки БТ-І №6882948, на підставі наказу №1265 від 30.09.2002 року позивача зараховано на посаду розподілювач робіт сталеливарного цеху ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод».

Наказом № 25-к від 17.01.2005 року переведена на посаду інженера з підготовки виробництва сталеливарного цеху ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод», про що було зроблено запис в трудовій книжці.

Згідно наказу голови правління ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» ОСОБА_2 від 16.01.2015 №666-к ОСОБА_1 звільнено із займаної посади у зв'язку з скороченням штату робітників підприємства за п.1 ст.40 КЗпП України.

Даний наказ видана на підставі наказу № 431 від 12.11.2014 року про скорочення штату на підприємстві, яким встановлено скорочення працівників підприємства з 13.01.2015 року по 16.02.2015 рік у відповідності з графіком проведення скорочення штату (додаток № 1 до протоколу № 43-2014) із штатного розкладу підрозділу безстрокові штатні одиниці в кількості 2556 одиниць.

Згідно з витягу з протоколу від 4.11.2014 року звітно виборної конференції первинної профспілкової організації ПАТ «Кременчуцького сталеливарного заводу» профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України, ОСОБА_4 обрано головою первинної профспілкової організації ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України на постійній основі.

Згідно постанови №1 від 11.11.2014 року виданої головою профкому ПМГУ ТАТ «Кременчуцького сталеливарного заводу» ОСОБА_4, профспілковий комітет відмовляє адміністрації ПАТ «КСЗ» в узгодженні наказу на скорочення чисельності працівників підприємства у кількості 2556 осіб та запропоновано правлінню, Наглядовій раді ПАТ «КСЗ» перенести дату ухвалення рішення про майбутнє скорочення чисельності та штату працівників до моменту затвердження плану досудової санації.

Згідно повідомлення голови профкому ПМГУ ОСОБА_4 від 3.02.2015 року встановлено, що профспілковим комітетом ПО ПМГУ ПАТ «Кременчуцьким сталеливарним заводом» питання щодо звільнення позивача за п.1 ст. 40 КЗпП України не розглядалося у звязку з відсутністю подання від адміністрації ПАТ КСЗ на звільнення ОСОБА_1 в порядку ст. 43 КЗпП України.

Відповідно до протоколу звітно виборних зборів цехової організації ПМГУ СПу від 20.10.2014 року, що інженера ПДБ ОСОБА_1 обрано головою цехового комітету сталеливарного цеху та делегатом на звітно виборну конференцію первинної профспілкової організації ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України.

Згідно виписки з протоколу від 4.11.2014 року також встановлено, що ОСОБА_1 обрано членом профспілкового комітету ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод».

В судовому засіданні також встановлено, позивач зверталась до голови правління ПАТ «Кременчуцького сталеливарного заводу» ОСОБА_2 з приводу її незаконного звільнення, але дане звернення залишилось нерозглянутим.

Відповідно актів від 29.12.2014 року та від 5.01.2015 року вбачається, що ОСОБА_1 начебто пропонувались вакантні посади згідно переліку вакансій станом на 29.12.2014 року, але в графі про її ознайомлення з переліком вакансій зазначено, що перелік вакансій не надавався.

Пунктом1ст.40 КЗпП України, передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Разом з тим, законом встановлюються певні засади здійснення такого звільнення та гарантії для вивільнюваних працівників. Так статтею 42 КЗпПУ встановлено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Визначено перелік осіб, яким надається перевага при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, серед інших і за п.1 ст. 40 КЗпП, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

В судовому засіданні з пояснення голови профспілкового комітету ОСОБА_4 встановлено та підтверджено листом голови профспілкового комітету ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» від 03.02.2015 року, що питання щодо звільнення позивача за п.1 ст. 40 КЗпП України не розглядалося, у звязку з відсутністю подання від адміністрації ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» на звільнення ОСОБА_1 в порядку ст. 43 КЗпП України, хоча позивач є членом вказаного профспілкового комітету.

Також, статтею 252 КЗпП України встановлено гарантії для працівників підприємств, установ, організацій, обраних до профспілкових органів, а саме ч.1, ч.2, ч.3 визначено , що:

«Працівникам підприємств, установ, організацій, обраним до складу виборних профспілкових органів, гарантуються можливості для здійснення їх повноважень.

Звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об'єднання професійних спілок).

Звільнення з ініціативи власника або уповноваженого ним органу працівників, які обиралися до складу профспілкових органів підприємства, установи, організації, не допускається протягом року після закінчення строку, на який обирався цей склад (крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі у зв'язку із станом здоров'я, що перешкоджає продовженню даної роботи, або вчинення працівником дій, за які законом передбачена можливість звільнення з роботи чи служби). Така гарантія не надається працівникам у разі дострокового припинення повноважень у цих органах у зв'язку з неналежним виконанням своїх обов'язків або за власним бажанням, за винятком випадків, якщо це пов'язано із станом здоров'я».

Вказані гарантії позивача, як голови цехового комітету сталеливарного цеху та члена профспілкового комітету ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод», при звільненні у звязку зі скороченням штатів, порушені відповідачем..

За змістом ч.3 ст.492 КЗпПУ вбачається, що у разі наявності на підприємстві, де проводиться звільнення працівників у зв'язку із скороченням штату, іншої роботи - роботодавець зобов'язаний запропонувати працівникові, який звільняється, цю роботу. З обставин справи вбачається, що ОСОБА_1 начебто запропоновували вакантні посади згідно переліку вакансій, але такий перелік наявних вакантних посад ОСОБА_1 не надавався, що також підтверджено в судовому засіданні.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач не надав суду доказів на підтвердження того, що їй запропоновували інші вакансії.

Представник відповідача заявляв у судовому засіданні про звернення адміністрації ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» до профспілкової організації підприємства з поданням про погодження звільнення ОСОБА_1 та зобовязувався надати суду відповідні докази цього, однак в наступні судові засідання повторно не зявився і будь-яких доказів на підтвердження своїх заперечень не надав.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання звільнення ОСОБА_1 та наказу голови правління ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» ОСОБА_2 №666-к від 16.01.2015 року про її звільнення і скасування запису про це в трудовій книжці, підлягають заоволенню.

Відповідно до частин 1, 2 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до абз.3 п.32 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 06.11.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів», у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, встановленими абз.3 п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Згідно довідки про середню заробітну плату від 24.04.2015 року, виданої ПАТ «Кременчуцьким сталеливарним заводом», середньомісячний заробіток ОСОБА_1 станом на 1.01.2015 року складає 3166 гривень 00 копійок., що за період звільнення з 19.01.2015 року по 12.06.2015 року складає суму 15 051 грн.

Враховуючи вищевикладене позовні вимоги в частині поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_1 необхідно задовольнити.

Так, згідно ст. 43 Конституції України передбачено, що кожен громадянин має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України та постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 р. №4 відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації нормального життя.

Умовами та підставами відшкодування працівникові моральної шкоди роботодавцем є: 1) факт порушення роботодавцем законних прав працівника; у цьому разі законним правом визнається будь-яке суб'єктивне право працівника, що виникло на підставі закону, підзаконного акта, угоди, трудового договору, іншої угоди, укладеної між роботодавцем і його працівником як сторонами трудових відносин; 2) працівникові завдано моральних страждань, або він втратив нормальні життєві зв'язки, або в нього виникла потреба докласти додаткових зусиль для організації свого життя; 3) причинний зв'язок між другою та першою умовами, тобто моральні страждання працівника, або втрата ним нормальних життєвих зв'язків, або виникнення потреби в працівника докласти додаткових зусиль для організації свого життя спричинені внаслідок порушення роботодавцем законних прав працівника.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - «...Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб».

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Довідкою виданою Білецьківською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області від 23.03.2015 року встановлено, що ОСОБА_1, має чоловіка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка згідно довідки НОМЕР_1 має другу групу інвалідності, тобто з даного вбачається, що донька позивача знаходиться на її утриманні і потребує її допомоги..

Відповідно до довідок виданих директором центру зайнятості Кременчуцького МРЦЗ від 03.03.2015 року встановлено, що чоловік позивача ОСОБА_5 не працює, а перебуває на обліку в центру зайнятості Кременчуцького МРЦЗ.

З наданих позивачем доказів, можливо зробити висновок про те, що заробіток позивача являвся єдиним джерелом доходів її сімї і незаконне звільнення позивачки викликало у неї глибокі душевні страждання, пов'язані з змінами типу життя, необхідністю пошуку джерела доходу для утримання сімї, втратою нормального життєвого зв'язку з трудовим колективом, друзями, необхідністю займатися судовим захистом своїх порушених прав. Зазначає, що пропрацювала багато років у даному колективі, а на даний час у зв'язку з незаконним звільненням змушена повністю змінити усталений роками спосіб життя, позбавлений можливості матеріально утримувати сім'ю, тому суд приходить до висновку за можливе частково задовольнити позовні вимоги у частині відшкодування моральної шкоди у сумі 7500,00 гривень.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що позивачем звільнена від сплати судових витрат, і судом часткового задоволено позовні вимоги позивача, щодо стягнення моральної шкоди, пропорційно від задоволеної частини позову, необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 318 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 215, 217 ЦПК України, ст. 23, 280, 1167 ЦК України, ст.ст. 36, 40, 41, 231, 232, 235, 236, 237-І КЗпП України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати звільнення ОСОБА_1 та наказ голови правління ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» ОСОБА_2 №666-к від 16.01.2015 року про звільнення ОСОБА_1 - незаконними.

Скасувати запис в трудовій книжці ОСОБА_1 про її звільнення на підставі наказу голови правління ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» ОСОБА_2 №666-к від 16.01.2015 року.

Поновити на роботі ОСОБА_1 на посаді інженера з підготовки виробництва сталеливарного цеху ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» з 19.01.2015 року, тобто з дати її звільнення.

Стягнути з ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19.01.2015 року до 12.06.2015 року у сумі 15 051 (пятнадцять тисяч пятдесят одна) грн..

Стягнути з ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду у розмірі 7 500 (сім тисяч пятсот) грн..

Стягнути з ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» на користь держави судові витрати судовий збір у сумі 318 грн. 60 коп.

Рішення про поновлення на роботі ОСОБА_1 допустити до негайного виконання.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 17.06.2015 р.

Суддя: Степура А.А.