Справа № 2/489/1611/2015
РІШЕННЯ

іменем України

15.06.2015 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі судді:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

при секретарі - Бреженюк Н.С.,

за участі:

позивачки - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представник органу опіки та піклування Довгої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2015 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька. Свої вимоги мотивувала тим, що вона та відповідач є батьками неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 Донька проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач сплачує аліменти на утримання дитини за рішенням суду. На теперішній час, з метою найкращого виховання дитини та її оздоровлення, підвищення її морального та духовного розвитку, позивачка має намір здійснити виїзд на постійне місце проживання до Російської Федерації. Проте відповідач дозволу на виїзд дитини за кордон не дає.

Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить суд надати їй дозвіл на виїзд за межі України до Російської Федерації на постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_2, разом з неповнолітньою донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди її батька - ОСОБА_2.

В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав.

Представник органу опіки та піклування вважав, що позов не підлягає задоволенню, оскільки позивач не надав документів, які б свідчили про наявність місця проживання, навчання дитини, її матеріального забезпечення у Росії.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.08.1993 р. Відповідно до Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.03.2012 р. шлюб між ними розірвано.

Від спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають неповнолітню доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до Довідки ЖКП ММР «Південь» № 2159 від 02.06.2015 р., неповнолітня ОСОБА_4 зареєстрована разом з матірю ОСОБА_1, батьком ОСОБА_2, сестрою ОСОБА_6, бабусею ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_1.

Право власності на вказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, по ? частці за кожним.

На утримання ОСОБА_4, відповідно до рішення суду та довідки ДП НВКГ «Зоря-Машпроект» від 14.05.2015 року № 1065, ОСОБА_2 сплачує в повному обсязі, заборгованості не має.

На цей час повнолітня донька сторін ОСОБА_6 мешкає з батьком, неповнолітня донька ОСОБА_4 мешкає з матірю.

На теперішній час позивачка ОСОБА_1 має намір виїхати на постійне місце проживання за кордон до РФ.

Проте відповідач дозволу на виїзд доньки за кордон не дає.

При цьому позивачем надано суду Договір купівлі-продажу житлового будинку від 11.03.1998 року, що посвідчує право власності батька позивача ОСОБА_8 на житловий будинок за адресою АДРЕСА_2. Проте, згідно Свідоцтва про смерть, ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Миколаєві. Хто є власником вказаного будинку на цей час суду не відомо. Позивачем також не надано даних щодо навчання дитини, матеріального забезпечення за кордоном. Мати та брат позивача мешкають в РФ за іншими адресами.

Таким чином, фактично між сторонами існує спір щодо виїзду дитини за кордон за відсутності згоди батька на постійне місце проживання, тобто спір між батьками про визначення місця постійного проживання дитини.

За загальними правилами, встановленими ст. 4 ЗУ Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України та п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 р. № 57, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду за кордон неповнолітнього громадянина України, а виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі, або в супроводі осіб, уповноважених ними. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріальною згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Законодавство України передбачає також можливість судового вирішення спору щодо виїзду дітей за межі України без дозволу того з батьків, який безпідставно не надає згоду на виїзд дитини (ч. 2 ст. 4 ЗУ Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України).

За таких обставин законодавством передбачена можливість і необхідність вирішення у судовому порядку питання про надання дозволу на виїзд за кордон дитини, якій не виповнилось 16 років, із зазначенням конкретної країни, конкретної дати виїзду (разового), а не надання рішенням суду дозволу на виїзд дитини за кордон без зазначення конкретного періоду такого перебування, що в порушення ст.ст. 153, 157 СК України фактично позбавляє батька дитини можливості брати участь у її вихованні та можливості особистого спілкування з нею.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставні та не підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст. 10, 14, 60, 62, 88, 212, 214, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: