АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 668/4756/15-ц Головуючий в суді 1 інстанції: ОСОБА_1 Номер провадження № 22-ц/791/1713/15 Доповідач: Склярська І.В. Категорія:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року червня місяця 16 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі :

Головуючого: Склярської І.В.

Суддів: Радченко С.В.

ОСОБА_2

При секретарі: Благовещенській О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 на рішення Суворовського районного суду міста Херсона від 07 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до УМВС України в Херсонській області про стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись те, що 14.01.2000 року під час проведення оперативного плану «Сирена» у ході якого відпрацьовувалися заходи затримання злочинців на блок-посту біля мосту через р. Дніпро в смт. Антонівка, в результаті некомпетентності та безвідповідальності керівництва УМВС в Херсонській області, інспектором групи охорони порядку Дніпровського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області ОСОБА_5, який був в наступному притягнутий до кримінальної відповідальності, при затриманні автомобіля ВАЗ-2101, було вбито інспектора ДПС ДАІ м. Херсона, її батька, ОСОБА_6

Посилаючись на обовязок держави відшкодувати шкоду завдану смертю внаслідок злочину, відповідно до ст.1207 ЦК України, враховуючи те, що з вини працівників відповідача, позивачу завдано моральну шкоду, яка полягала у позбавленні щасливого дитинства, радістю спілкування з батьком, втратою здоровя у матері просила:

1) стягнути з Управління МВС України в Херсонській області на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у сумі 609 000 грн.

Рішенням Суворовського районного суду міста Херсона від 07 травня 2015 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу представник її доводи не визнав, вважає, що за УМВ України в Херсонській області не є належним відповідачем по справі підстави для задоволення позову в межах заявлених позивачем предмету та підстав позову відсутні. Крім того, вважає, що позивач фактично намагається стягнути матеріальну шкоду в розмірі 609 000 грн., розмір якої визначений ч.3 ст.23 Закону України «Про міліцію» в ред..від 12.03.2015 року: 500 кратного прожиткового мінімуму.

Заслухавши доповідача, осіб, які зявилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволені позову, суд виходив з того, що позивачем не доведено порушення її законних прав саме відповідачем та обовязок держави у такому випадку відшкодувати позивачу шкоду, оскільки особу, яка вчинила злочин встановлено та її неплатоспроможність позивачем не доведена.

Судом першої інстанції позовна заява розглядається в межах заявлених позивачем предмету та підстав позову. Право зміни предмета або підстави позову належить позивачу.

Так з матеріалів справи вбачається, та судом встановлено, що вогнепальне поранення, внаслідок якого 14 січня 2000 року наступила смерть інспектора дорожньо-патрульної служби окремого батальйону ДПС ДАІ м. Херсона УМВС України в Херсонській області молодшого сержанта міліції ОСОБА_6, отримане під час проходження служби в органах внутрішніх справ при виконанні службових обовязків (а.с.3,6).

Як зазначено позивачем в позовній заяві за фактом смерті ОСОБА_6 прокуратурою Дніпровського району м. Херсона 14.01.2000 року порушено кримінальну справу та притягнуто ОСОБА_5 до відповідальності згідно ст.98 КК України( в ред..1960р.).

Відшкодування моральної шкоди, позивачка обґрунтовує нормами статті 1207 ЦК України, згідно якої шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю внаслідок злочину, відшкодовується потерпілому або особам, визначеним статтею 1200 цього Кодексу, державою, якщо не встановлено особу, яка вчинила злочин, або якщо вона є неплатоспроможною.

Разом з тим, враховуючи, що смерть ОСОБА_6 настала 14 січня 2000року, підстави для відшкодування моральної шкоди з підстав зазначених позивачем відсутні, оскільки норма ст. 1207 ЦК України на час заподіяння моральної шкоди не діяла.

Враховуючи викладене, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про необхідність застосування в даних правовідносинах положення статей 1207, 1200,1168 ЦК України.

Також суд першої інстанції правильно зазначив, що особа, яка вчинила злочин відома, оскільки про це зазначає позивач в позовній заяві та позивачем не доведена неплатоспроможність цієї особи.

На час загибелі ОСОБА_6 зміст, коло субєктів і розмір відшкодування страхування у разі загибелі (смерті) їх працівника, в звязку із особливістю обєкта посягання були врегульовані ст.23 Закону України «Про міліцію», постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 1992 року №627 ( з наступними змінами) «Про внесення змін до Положення про порядок і умови державного обовязкового особистого страхування осіб рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ республіки», постановою Кабінету Міністрів України від 19 серпня 1992 року №488 «Про Умови державного обовязкового особистого страхування військовослужбовців і військовозобовязаних, призваних на збори, і порядок виплати їм та членам їх сімей страхових сум», якими відшкодування моральної шкоди страхувальникам не передбачалося.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,307,308 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду міста Херсона від 07 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20-ти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді