08 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого: Качана В.Я.
Суддів: Барановської Л.В., Музичко С.Г.
при секретарі: Мікітчак А.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу відповідача ПАТ «КБ «Актив-Банк» на рішення Подільського районного суду м. Києва від 29 січня 2015 року та на додаткове рішення Подільського районного суду м. Києва від 20 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «КБ «Актив-Банк» про стягнення середнього заробітку, нарахованої але не виплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, -
У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «КБ «Актив-Банк» про стягнення середнього заробітку, нарахованої але не виплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди.
Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 29 січня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «КБ «Актив-Банк» на користь ОСОБА_1 не виплачену заробітну плату у розмірі 177 679,96 грн., середній заробіток за період затримки розрахунку у розмірі 77 721,62 грн. Стягнуто з ПАТ «КБ «Актив-Банк» на користь ОСОБА_1 компенсацію за спричинену моральну шкоду в розмірі 2 500,00 грн.

Додатковим рішенням Подільського районного суду м. Києва від 20 лютого 2015 року ухвалено допустити негайне виконання рішення суду про стягнення заробітної плати.

В апеляційній скарзі ПАТ «КБ «Актив-Банк» просить суд скасувати рішення Подільського районного суду м. Києва від 29 січня 2015 року та додаткове рішення Подільського районного суду м. Києва від 20 лютого 2015 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Справа 758/12893/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6323/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Гребенюк В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Качан В.Я.
В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 22.04.2014 Наказом № 153-п ПАТ «КБ «Актив-Банк» ОСОБА_1 було прийнято на роботу на посаду радника голови правління.

Наказом № 438-п від 18.09.2014 ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади за власним бажанням.

Із довідки № 6396-16/1/2 від 17.10.2014 вбачається, що заробітна плата позивача за період з 22.04.2014 по 19.09.2014 становила 225 129,87 грн.

Із довідки № 6396-16/1/1 від 17.10.2014 вбачається, що заборгованість по заробітній платі станом на 17.10.2014 становить 87 137,82 грн.

Як вбачається із розрахунку середнього заробітку ОСОБА_1, його середній заробіток за час затримки розрахунку складає 77 721,62 грн.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Згідно п. п. 2, 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Час, протягом якого працівники згідно з чинним законодавством або з інших поважних причин не працювали і за ними не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої

заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців

робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача не виплачену заробітну плату та середній заробіток за час затримки розрахунку, оскільки із наданих суду довідок та розрахунків вбачається, що ПАТ «КБ «Актив-Банк» при звільненні ОСОБА_1 із займаної посади не було належним чином виплачено заробітну плату та було затримано розрахунок.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги щодо посилання на ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки положення вказаного закону не поширюються на зобов'язання щодо виплати заробітної плати.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з ПАТ «КБ «Актив-Банк» на користь ОСОБА_1 компенсації за спричинену моральну шкоду з наступних підстав.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно п. п. 9, 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди» Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 2371 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

З урахуванням викладеного, судом першої інстанції вірно встановлено, що вимоги щодо відшкодування моральної шкоди позивачем частково доведені, а тому підлягають відшкодуванню в розмірі 2 500,00 грн.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про, зокрема, присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Суд, ухвалюючи рішення, може допустити негайне його виконання у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1, 2 і 3 частини першої цієї статті.

З огляду на те, що при ухваленні рішення Подільським районним судом м. Києва від 29 січня 2015 року не було допущено негайного його виконання, тому ухвалення додаткового рішення від 20.02.2015 є вірним та відповідає вимогам чинного законодавства.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції та додаткове рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до обставин справи, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу відповідача ПАТ «КБ «Актив-Банк» відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 29 січня 2015 року та на додаткове рішення Подільського районного суду м. Києва від 20 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «КБ «Актив-Банк» про стягнення середнього заробітку, нарахованої але не виплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: