У Х В А Л А

8 червня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів: Григор'євої Л.І.,

Гуменюка В.І., Лященко Н.П.-,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 лютого 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

встановила:

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 3 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 8 грудня 2014 року, позов ОСОБА_4 задоволено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 лютого 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 3 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 8 грудня 2014 року залишено без змін.

У травні 2015 року від ОСОБА_3 надійшла заява про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 лютого 2015 року з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статті 387 ЦК України.

Для прикладу неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, заявник додає ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 січня 2015 року, від 11 березня 2014 року, в яких на його думку, зазначені норми права застосовані по-іншому.

У судовому рішенні у справі, про перегляд якої подано заяву, касаційний суд, погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій про задоволення позову про витребування майна з чужого незаконного володіння, дійшов висновку про те, що ОСОБА_4 на підставі рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 24 грудня 2013 року набула право власності на спірний автомобіль, а відповідач продовжує ним користуватися без правових підстав.

У той самий час, в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ наданих для порівняння:

- в ухвалі від 22 січня 2015 року суд касаційної інстанції погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відмову в задоволенні позову про витребування майна з чужого незаконного володіння, виходив з того, що позивач у встановленому законом порядку не переоформив на своє ім'я автомобіль після смерті свого батька, якому надано безкоштовно автомобіль як інваліду 1 групи, а тому відповідно до вимог статті 387 ЦК України, позивач не будучи власником спірного транспортного засобу та не маючи право титульного володіння цим майном, позбавлений можливості пред'являти віндикаційний позов.

- в ухвалі від 11 березня 2014 року касаційний суд, скасовуючи рішення апеляційного суду про задоволення позову про витребування майна з чужого незаконного володіння виходив з того, що судом не з'ясовано і не встановлено, чи мали місце обставини, якими обгрунтовували сторони свої вимоги й заперечення, та якими доказами вони підтверджуються або спростовуються.

Таким чином, зміст наданих для порівняння судових рішень касаційної інстанції не свідчить про ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, оскільки в них викладені інші фактичні обставини.

Відповідно до статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні даної справи судом; невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Із огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що наведені у заяві ОСОБА_3 доводи не вказують на неоднакове застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а тому в допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Л.І. Григор'єва

В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко