Провадження № 22-ц/779/2406/2015
Головуючий у 1 інстанції Бойчук О. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Максюти І.О.,

суддів: Фединяка В.Д., Ковалюка Я.Ю.,

секретаря Капущак С.В,

з участю апелянта ОСОБА_2 та позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання дитини та у твердій грошовій сумі на утримання дружини, з якою проживає дитина за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 30 вересня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

В серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1 000 грн. щомісячно та у твердій грошовій сумі на утримання дружини, з якою проживає дитина, у розмірі 500 грн. щомісячно.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 30 вересня 2015 року задоволено частково позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання дитини та у твердій грошовій сумі на утримання дружини, з якою проживає дитина.

Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі 650 грн. щомісячно, до досягнення дитиною ОСОБА_4 повноліття починаючи з 05.08.2015 року, а також на утримання дружини ОСОБА_3, з якою проживає дитина ОСОБА_4 у розмірі 150 грн. щомісячно до досягнення цією дитиною трьох років.

Стягнуто з ОСОБА_2 в спеціальний фонд Державного бюджету України 243 грн. 60 коп. судового збору.

Не погодившись з даним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та необґрунтованість рішення.

На думку апелянта, присуджений йому до сплати розмір аліментів є явно неспівмірним з розміром його доходів і стягнення таких взагалі позбавить його засобів до існування.

Апелянт також зазначив, що у нього є неповнолітній син від першого шлюбу ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, щодо утримання якого він також приймає участь шляхом добровільної сплати коштів в сумі 300-400 грн., що підтверджується заявою першої дружини. Таку ж середню суму він згідний сплачувати і на утримання другої дитини. При цьому, в нього залишається в розпорядженні менше половини зароблених коштів.

Присуджений апелянту до сплати в твердій грошовій сумі розмір аліментів повністю позбавляє його зарплати і як наслідок засобів до природного існування. А також встановлений судом розмір аліментів поставить у нерівне становище двох неповнолітніх дітей, рівень матеріального забезпечення яких буде суттєво відрізнятися.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі ? частки його доходів та на утримання ОСОБА_3 до досягнення дитиною трьохрічного віку у розмірі 1/9 частки його доходів.

Вислухавши апелянта та позивача, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає її необґрунтованою, виходячи з наступних підстав.

В силу ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

За приписами ст.ст. 10, 11 та 60 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Судом першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст. 212, 213 ЦПК України були повно і всебічно дослідженні обставини справи та дана належна оцінка доказам, на які сторони посилалися в суді першої інстанції. Суд правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.3).

Від шлюбу мають дитину сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4), в якому батьками дитини зазначенні позивач та відповідач.

Дитина постійно проживає з матір'ю та знаходиться на її повному утриманні, що не оспорюється сторонами у судовому засіданні.

Задовольняючи позов, суд виходив з положень ст.ст. 180, 181, 84 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а також дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Враховуючи, що відповідач зобов'язаний утримувати неповнолітнього сина та надавати йому необхідну матеріальну допомогу у вигляді аліментів, а також дружину і має можливість утримувати дружину, його дохід є нерегулярним та мінливим, суд ухвалив рішення про часткове задоволення позовних вимог, стягнувши аліменти та кошти на утримання дружини у твердій грошовій сумі.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, оскільки судом вірно визначені характер правовідносин та норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд обґрунтовано виходив з доведеності позову та наявності передбачених законом підстав для стягнення аліментів.

Доводи апеляційної скарги про те, що апелянт має постійне місце роботи, тому кошти необхідно було стягнути у частці від доходу, не заслуговують на увагу, оскільки відомості про трудову діяльність відповідача, які містяться у трудовій книжці, наданій для огляду у судовому засіданні, свідчать про часту зміну місця роботи позивачем, що не дає підстав вважати, що він має постійний регулярний дохід. Так, на час розгляду справи судом першої інстанції позивач працював у фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 з 15.09. по 31.10.2015р., коли звільнився за згодою сторін. 18.11.2015р., у день розгляду справи апеляційним судом, він прийнятий на роботу контролером на контрольно-пропускний пункт відомчої воєнізованої охорони у ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів». Із наведеного виходить, що відповідач, укладаючи безстрокові трудові договори з працедавцями, працював за цими угодами нетривалий час, звільняючись з роботи за своєю ініціативою. Отже, судом вірно обраний спосіб утримання дитини та дружини у твердій грошовій сумі.

Колегія суддів не вбачає також порушення судом норм матеріального права в частині визначення розміру аліментів.

Обставини, які суд повинен врахувати при визначенні розміру аліментів, передбачені ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України. При цьому ч. 2 ст. 182 передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Суд врахував наявність у відповідача ще іншої неповнолітньої дитини від першого шлюбу, обовязок утримання якої також має відповідач як батько.

Доводи апеляційної скарги про те, що у відповідача на утриманні є пристарілі батьки, що слід врахувати при визначенні розміру аліментів, не заслуговують на увагу, оскільки із пояснень відповідача у судовому засіданні та матеріалів справи (а.с.13,15-16) відомо, що його батьки є пенсіонерами і мають самостійний дохід у вигляді пенсії, що дає підстави вважати, що вони утримують себе самостійно.

Жодних доказів щодо стану здоровя апелянта матеріали справи не містять, тому його посилання у апеляційній скарзі, що через хворобливий стан здоровя він не має можливості працевлаштуватися на вище оплачувану роботу, не приймаються судом.

На час розгляду справи у апеляційному суді відповідач зазначає, що за новим місцем роботи його заробітна плата становитиме 1 659 гривень, про що надав відповідну довідку. Однак, враховуючи ті обставини, що апелянт визнає, що має можливість утримувати дружину у розмірі 1/9 частини його доходу (він вказаного ним розміру заробітної плати це складає 184 гривні, що більше від суми, стягнутої на її утримання судом), а дитину у розмірі ? частини доходу, що менше приблизно на 230 гривень від суми, стягнутої судом на утримання дитини, враховуючи пріоритет інтересів дитини перед інтересами батьків, а також те, що відповідач є молодою працездатною особою, колегія суддів вважає, що він в змозі утримувати дитину та дружину у розмірі, визначеному судом і цей розмір забезпечить лише мінімальні потреби дитини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду. Ніяких нових доказів чи обставин, які не були предметом розгляду суду першої інстанції та могли б вплинути на рішення, не надано апеляційному суду.

На підставі вищевикладеного судова колегія приходить до висновку, що рішення ухвалено відповідно до норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 30 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: І.О. Максюта

ОСОБА_7

ОСОБА_8