Справа № 357/1008/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Подрєзова Г. О. ,

при секретарі Александрова А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква

позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, законного представника неповнолітньої ОСОБА_5, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 сільської ради Білоцерківського району Київської області, 3-ї особи Управління Держземагенства у Білоцерківському районі, Сьома Київська державна нотаріальна контора про визнання частково неправомірним та скасування рішення ОСОБА_7 сільської ради Білоцерківського району Київської області від 09.12.2009р. №27-227 , визнання недійсним та скасування державного акту про право власності на земельну ділянку, визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину за заповітом;

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4, законного представника неповнолітньої ОСОБА_5, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 сільської ради Білоцерківського району Київської області, 3-ї особи Управління Держземагенства у Білоцерківському районі, Сьома Київська державна нотаріальна контора про визнання частково неправомірним та скасування рішення ОСОБА_7 сільської ради Білоцерківського району Київської області від 09.12.2009р. №27-227 , визнання недійсним та скасування державного акту про право власності на земельну ділянку, визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину за заповітом, мотивуючи тим, що 08.09.2007р. помер їх батько ОСОБА_8, якому належало на праві власності 1/ 5 частина житлового будинку по вул.. Колгоспній, 16 в с. Іванівка, Білоцерківського району Київської області. 1/5 частини цього ж будинку належали ОСОБА_9. Після смерті їх батька, вони оформили свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/ 5 частину вказаного житлового будинку, але коли вирішили оформити свої права на частину земельної ділянки, що закріплена за вказаним житловим будинком, виявилося, що державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,2500га цільового призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за вказаною адресою, на підставі рішення ОСОБА_7 сільської ради Білоцерківського району Київської області від 09.12.2009року 27 сесія 5 скликання № 27-227 був виданий ОСОБА_9 Не погоджуючись з рішенням ОСОБА_7 сільської ради Білоцерківського району Київської області в частині передачі у приватну власність однієї особи всієї земельної ділянки, без врахування інтересів інших співвласників житлового будинку, а тому просили позов задовольнити. Про існування державного акту про право власності ОСОБА_9 на спірну земельну ділянку, серії ЯК № 893687 позивачі дізналися лише у 2013р. Тобто, при виготовленні державного акту про право власності на земельну ділянку на ім.»я ОСОБА_9 були допущені численні порушення земельного законодавства, оскільки відсутня згода інших співвласників житлового будинку. Посилаючись на зазначені обставини, просили суд визнати незаконним та скасувати рішення 27-ї сесії 5 скликання ОСОБА_7 сільської ради Білоцерківського району Київської області про передачу у приватну власність ОСОБА_9 земельної ділянки площею 0,25га для індивідуального будівництва по вул.. Колгоспній, 16 та визнати недійсним державний акт серії ЯК № 893687 на право власності на земельну ділянку, площею 0,25га в с. Іванівка по вул..Колгоспній, 16 виданий на підставі рішення ОСОБА_7 сільської ради від 09.12.2009року.

В судовому засіданні представник позивачів за довіреністю, від позову не відмовився.

Відповідачі ОСОБА_4, як законний представник неповнолітньої ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в особі їх представника за довіреністю в судовому засіданні позов не визнали повністю, надали письмові заперечення проти позову, згідно з якими позивачі пропустили строки звернення до суду з цим позовом.

В судове засідання 11.06.2015 року представник відповідачів не з»явився, хоч про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідач ОСОБА_7 сільська рада Білоцерківського району також представника в судове засідання не направила, хоч про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Представники 3-х осіб Управління Держземагенства у Білоцерківському районі та Сьома Київська державна нотаріальна контора представників в судове засідання не направили, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення представника позивачів, представника відповідачів в судовому засіданні 08.04.2015р., 15.05.2015р., розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані належними доказами, а тому підлягають до задоволення.

Представник позивачів послався на порушення прав позивачів з боку ОСОБА_7 сільської ради, якою прийнято рішення від 09.12.2009р. № 27-227 про передачу у власність громадянки ОСОБА_9 земельної ділянки по вул.. Колгоспній, 16 с. Іванівка площею 0,25га для будівництва і обслуговування будинку (п.49 додатку до рішення). Але, на час постановлення зазначеного рішення, право власності на житловий будинок №16 по вул.. Колгоспній в с. Іванівка , а саме на 1/ 5 його частину, було зареєстровано за ОСОБА_8 на підставі ухвали Білоцерківського народного суду від 27.12.1990року, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно КП КОР «Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації» , а також повідомленням КП КОР «Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 21.03.2013року № 421, згідно з яким 1/ 5 частина житлового будинку на підставі ухвали Білоцерківського районного суду Київської області від 27.12.1990року зареєстрована за ОСОБА_8 (реєстрова книга №1, реєстровий номер №233, 21.02.1991року).

Також, згідно з повідомленням Виконавчого комітету ОСОБА_7 сільської ради Білоцерківського району Київської області від 19.03.2013р. житловий будинок по вул.. Колгоспній,16 в с. Іванівка належав померлим ОСОБА_8 1/ 5 частина та ОСОБА_9 4/5 частини .

Тобто, суду надані належні докази, що на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_8 його право власності на 1/ 5 частину житлового будинку було зареєстровано належним чином.

Згідно з заявою ОСОБА_3 про прийняття спадщини від 05.12.2007року до Узинської міської державної нотаріальної контори, спадщину після смерті ОСОБА_8 прийняла його дочка ОСОБА_3, було заведено спадкову справу № 377/2007року.

Інші спадкоємці ОСОБА_2 та ОСОБА_1 прийняли спадщину за заявами від 29.10.2009року та заявою ОСОБА_3 про згоду на включення їх до кола спадкоємців, що отримують спадщину.

Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 22.04.2013року виданих державним нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори, зареєстрованих

в реєстрі №№ 1306,1308,1310, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 є співвласниками 1/ 5 частини житлового будинку по вул.. Колгоспній, 16 в с. Іванівка.

Дані обставини повністю підтверджуються копією спадкової справи №377/2007р. до майна померлого ОСОБА_8

Крім цього, судом встановлено, що у провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебувала цивільна справа № 357/6740/14-ц, 2/357/2525/14 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_7 сільської ради про визнання рішення не законним, по справі постановлено ухвалу від 23.07.2014року про залишення позову без розгляду.

До матеріалів даної цивільної справи приєднані копії спадкової справи після смерті ОСОБА_9 (а.с. 53), згідно з якою спадщину після смерті ОСОБА_9, померлої 13.12.2010року за заповітом, посвідченим ОСОБА_7 сільською радою 17.10.2008року за номером №220, прийняла ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а ОСОБА_4 відмовилася від спадщини на користь своїх дітей.

Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 17.05.2013року виданих державним нотаріусом Сьомої Київської державної нотаріальної контори, зареєстрованими в реєстрі № 1-531 та № 1-533, 4/ 5 частини житлового будинку по вул.. Колгоспній,16 с. Іванівка належать ОСОБА_5, ОСОБА_6

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 07.08.2013року, кадастровий номер земельної ділянки - :02:004:0080, земельна ділянка розташована с. Іванівка, Білоцерківського району вул.. Колгоспна, 16, цільове призначення : для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, площа 0,25га, земельна ділянка зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_9, на підставі рішення ОСОБА_7 сільської ради від 09.12.2009року №27-277 (а.с.121).

Згідно з технічної документації на приватизацію вказаної земельної ділянки, вона не містить відомості про інших співвласників житлового будинку та їх згоду на приватизацію всієї земельної ділянки на одного з співвласників.

За відсутності в матеріалах справи жодних доказів наявності такої згоди від спадкоємця ОСОБА_3, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_8 станом на 05.12.2007року, а тому на думку суду, відсутні законні підстави вважати, що рішення ОСОБА_7 сільської ради від 09.12.2009року про передачу всієї земельної ділянки у приватну власність одного із співвласників житлового будинку, відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Чинний ЗК України встановлює підстави набуття права на землю шляхом передачі ділянок у власність або надання їх у користування (частина друга статті 116).

Однак громадяни і юридичні особи не можуть втрачати раніше наданого їм права користування земельною ділянкою.

Так, ЗК Української РСР від 08.07.1970 року (втратив чинність з 18.12.1990року на підставі постанови Верховної ОСОБА_4 Української РСР №562-Х11 від 18.12.1990року.), який був чинним на час виникнення права власності у ОСОБА_8 на 1/5 частину житлового будинку ( за ухвалою суду від 27.12.1990року) передбачав підставою для виникнення права на земельну ділянку відповідний юридичний факт. Згідно з ст.16 цього Кодексу - надання земельної ділянки, що є в користуванні, іншому землекористувачеві провадиться тільки після вилучення даної ділянки в порядку, передбаченому статтями 37-41 цього Кодексу.

У ОСОБА_9 право власності на 4/ 5 частини цього будинку виникло згідно договору дарування від 16.03.1991року, до правовідносин, що виникли з 15.03.1991року (на підставі постанови Верховної ОСОБА_4 Української РСР №562-Х11 від 18.12.1990року) застосовувався ЗК Української РСР 1990року.

Відповідно до ч.1 ст. 30 ЗК України 1 (у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин укладення договору дарування частини будинку) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об»єктами переходить і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення, якщо інше не передбачено договором відчуження. Тобто право користування автоматично переходило до набувача будівлі. Тобто, до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перейшло право користування земельною ділянкою площею 0,25га.

На час прийняття ОСОБА_7 сільською радою рішення про передачу у власність ОСОБА_9 земельної ділянки від 09.12.2009року №27-277 діяла редакція ч.5 ст.116 ЗК України , яка передбачала - надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відомості про те, що право спадкоємців померлого ОСОБА_8 на користування земельною ділянкою у встановленому законом порядку було припинено, у матеріалах справи відсутні, спірна земельна ділянка не вилучалася відповідно до правил чинного законодавства, а тому рішенням ОСОБА_7 сільської ради від 09.12.2009року дійсно було порушено права спадкоємців ОСОБА_8, які на той час прийняли спадщину у вигляді 1/ 5 частини житлового будинку та мали право користування земельною ділянкою.

За таких обставин, суд погоджується з представником позивачів, вважає, що права позивачів дійсно були порушені оспорюваним рішенням ради, а тому підлягають захисту судом, а рішення ОСОБА_7 сільської ради в частині передачі земельної ділянки площею 0,25га для будівництва і обслуговування будівель і споруд скасуванню, так як при його постановленні не було дотримано вимог ст.. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», якою передбачено, п.34 я.1 до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. А відповідно до п.б) ч.1 ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи державний акт серії ЯК № 893687 на право власності на земельну ділянку, площею 0,25га в с. Іванівка по вул..Колгоспній, 16 виданий на підставі рішення ОСОБА_7 сільської ради від 09.12.2009року.

А тому цей акт також підлягає визнанню недійсним .

Відповідно до ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Також, згідно з ч.1 ст.1301 ЦК україни свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

А тому, з врахуванням встановлених обставин,суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли обґрунтування і підлягають до задоволення.

Судом не приймаються до уваги твердження представника відповідачів, щодо

пропуску строку позовної давності позивачами, оскільки про те, що ОСОБА_7 сільська рада передала у власність ОСОБА_9 земельну ділянку по вул.. Колгоспній,16 с. Іванівка, вони дізналися лише тоді, коли особисто вирішили оформити частину земельної ділянки, яка належить до 1/ 5 частини житлового будинку, тобто у 2013році, свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/ 5 частину житлового будинку позивачі отримали 22.04.2013року.

Оформлення права на спадщину, передбачене ч.1 ст.1296 ЦК України визначає , що спадкоємець може одержати свідоцтво про право на спадщину, а згідно ч. 3 цієї статті відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

З врахуванням досліджених в судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку, що відсутні законні підстави вважати, що строки звернення до суду позивачами пропущені.

Керуючись ст..ст.15,60,212-215,218,223 ЦПК України, ст.ст.256,258, 328,1296,1301 ЦК України, ст..ст.116,155 ЗК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення 27-ї сесії 5 скликання ОСОБА_7 сільської ради Білоцерківського району Київської області від 09.12.2009року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки у селі Іванівка в межах ОСОБА_7 сільської ради Білоцерківського району Київської області» в частині передачі у приватну власність ОСОБА_9 земельної ділянки площею 0,25га для будівництва і обслуговування будинку по вул.Колгоспній, 16 с. Іванівка Білоцерківського району Київської області.

Визнати недійсним Державний акт про право власності на землю серії ЯК № 893687 на право власності ОСОБА_9 на земельну ділянку площею 0,25га для будівництва, обслуговування жилого будинку і господарських споруд за адресою с. Іванівка, вул. Колгоспна, 16, виданий на підставі рішення ОСОБА_7 сільської ради від 09.12.2009року, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землю, договорів оренди землі за № 78 від 20.08.2010року.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 09.01.2014року засвідчене державним нотаріусом Сьомої Київської державної нотаріальної контори і зареєстроване в реєстрі за № 1-22 на ім.»я ОСОБА_5 на частину земельної ділянки площею 0,25га розташованої на території с.Іванівка, Білоцерківського району Київської області по вул.. Колгоспній, 16, кадастровий номер земельної ділянки :02:004:0080, яка належала на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 893687 від 09.12.2009року ОСОБА_9.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 09.01.2014року засвідчене державним нотаріусом Сьомої Київської державної нотаріальної контори і зареєстроване в реєстрі за № 1-25 на ім.»я ОСОБА_6 на частину земельної ділянки площею 0,25га розташованої на території с.Іванівка, Білоцерківського району Київської області по вул.. Колгоспній, 16, кадастровий номер земельної ділянки :02:004:0080, яка належала на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 893687 від 09.12.2009року ОСОБА_9.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_10