УХВАЛА

іменем україни

27 травня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», про визнання прилюдних торгів, протоколу проведення прилюдних торгів, акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки недійсними за касаційними скаргами публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_7, відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції Волинської області на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду Волинської області від 2 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 19 грудня 2006 року між публічним акціонерним товариством «Райффайзен банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен банк Аваль») та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, на забезпечення якого між банком та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки, предметом якої був житловий будинок по АДРЕСА_1, належний їй на праві власності. У зв'язку з простроченням повернення кредиту, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 грудня 2008 року, яке набрало законної сили, з них було стягнуто кредитну заборгованість на користь банку.

25 березня 2009 року постановою відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції (далі - ВДВС Луцького РУЮ) було відкрито виконавче провадження по стягненню кредитної заборгованості та призначені прилюдні торги з реалізації вищевказаного будинку, які мали відбутися 16 жовтня 2012 року, проте були перенесені та проведені 16 листопада 2012 року. Зазначали, що прилюдні торги були проведені з порушеннями норм Закону України «Про виконавче провадження», Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 (далі - Тимчасове положення), зокрема до участі у торгах незаконно не допущена ОСОБА_5, на торгах був присутній лише один учасник і майно продане за стартовою ціною, розрахунок за придбане майно ОСОБА_7 провела несвоєчасно, державний виконавець самовільно та незаконно змінив спосіб виконання рішення на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ураховуючи наведене, позивачі просили визнати недійсними протокол проведення прилюдних торгів та акт оформлення їх результатів.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Останнім рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 листопада 2014 року позов ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 задоволено.

Визнано недійсними прилюдні торги, проведені 16 листопада 2012 року в приміщенні за адресою: м. Луцьк Волинської області, вул. Коперніка, 8а, з реалізації житлового будинку, з господарськими будівлями і спорудами, розміщеного на земельній ділянці площею 0,1808 га, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 і є власністю ОСОБА_4 (номер лоту 8, стартова і продажна ціна без ПДВ 405 075 грн, переможець торгів ОСОБА_7, протокол № 09-В/431/12/І-8).

Визнано недійсним протокол ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» від 16 листопада 2012 року № 09-В/431/12/І-8 проведення прилюдних торгів в приміщенні за адресою: м. Луцьк Волинської області, вул. Коперніка, 8а, з реалізації житлового будинку, з господарськими будівлями і спорудами, розмішеного на земельній ділянці площею 0,1808 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 і є власністю ОСОБА_4, затверджений директором Луцької філії ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» ОСОБА_9 16 листопада 2012 року.

Визнано недійсним акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 4 грудня 2012 року, складений державним виконавцем відділу ДВС Луцького районного управління юстиції ОСОБА_10, про реалізацію з прилюдних торгів, проведених 16 листопада 2012 року в приміщенні за адресою: м. Луцьк Волинської області, вул. Коперніка, 8а, з реалізації житлового будинку, з господарськими будівлями і спорудами, розмішеного на земельній ділянці площею 0,1808 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 і є власністю ОСОБА_4

Стягнуто з ВДВС Луцького РУЮ, ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» на користь ОСОБА_3 понесені ним витрати на судовий збір у розмірі 114 грн 70 коп., у рівній частці з кожного.

Стягнуто з ВДВС Луцького РУЮ, ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» на користь ОСОБА_4 понесені нею витрати на судовий збір у розмірі 114 грн 70 коп., у рівній частці з кожного.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 2 лютого 2015 року рішення суду першої інстанції в частині задоволенні позову до ОСОБА_6 та в частині розподілу судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання прилюдних торгів, протоколу проведення прилюдних торгів, акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки недійсними, відмовлено. Стягнуто з ВДВС Луцького РУЮ на користь ОСОБА_3 114 грн 70 коп. судових витрат та на користь ОСОБА_4 374 грн 14 коп. судових витрат. Виключено з мотивувальної частини рішення вказівку суду на те, що прилюдні торги від 16 листопада 2012 року є незаконними і підлягають визнанню недійсними і тому, що державний виконавець без дозволу органу опіки та піклування передав на реалізацію нерухоме майно, право користування яким мали неповнолітні особи. У решті рішення суду залишено без змін. Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 по 40 грн 60 коп. з кожного витрат по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

У касаційних скаргах, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права: ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_7, відділ державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції просять скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовити.

Касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов про визнання прилюдних торгів недійсними, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки прилюдні торги з продажу майна проводились на виконання рішення суду про стягнення кредитної заборгованості, а судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутнє, то застосовуються загальні норми, що регулюють правовідносини з реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів - норми Закону України «Про виконавче провадження», Тимчасового положення, а не норми Закону України «Про іпотеку». Оскільки майно на прилюдних торгах було продано за наявності одного учасника, то торги є незаконними.

Змінюючи рішення районного суду та відмовляючи у позові до ОСОБА_6 і виключаючи деякі висновки з мотивувальної частини рішення суду, апеляційний суд виходив із того, що він не був учасником торгів і вимог до нього не було заявлено.

Проте повністю погодитись із такими висновками не можна, оскільки апеляційний суд дійшов їх з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Порядок реалізації арештованого майна передбачено Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 21 квітня 2005 року та Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5.

Тимчасовим положенням визначено, що прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (п. 2.2 Тимчасового положення).

Таким чином, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином.

Отже, ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені чч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу).

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням, а саме, ними передбачені певні правила проведення цих торгів, а саме: по-перше, правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна) (розд. 3); по-друге, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів (розд. 4) і, по-третє, ті правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розд. 6).

Підставами для пред'явлення позову про визнання прилюдних торгів недійсними є як недодержання державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження», так і недодержання спеціалізованою організацією - ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» - вимог Тимчасового положення, то при вирішенні позову про визнання прилюдних торгів недійсними суду необхідно було встановити такі факти: чи мало місце порушення вимог Тимчасового положення та інших норм при проведенні прилюдних торгів; чи вплинули ці порушення на результати торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивача, який оспорює результати торгів.

У разі, коли прилюдні торги з продажу майна проводились на виконання судового рішення про стягнення кредитної заборгованості, а судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутнє, то при вирішенні судом питання про наявність чи відсутність порушення встановлених законодавством правил проведення торгів норми застосовуються норми Закону України «Про виконавче провадження» та вимоги Тимчасового положення і не підлягають застосуванню норми Закону України "Про іпотеку".

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-174 цс 12 від 13 лютого 2013 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Судами встановлено, що 19 грудня 2006 року між ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, на забезпечення якого між банком та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки, предметом якої був житловий будинок по АДРЕСА_1, належний їй на праві власності. У зв'язку з простроченням повернення кредиту, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 грудня 2008 року, яке набрало законної сили, з них було стягнуто кредитну заборгованість на користь банку.

25 березня 2009 року постановою ВДВС Луцького РУЮ було відкрито виконавче провадження по стягненню кредитної заборгованості та призначені прилюдні торги з реалізації вищевказаного будинку, які мали відбутися 16 жовтня 2012 року, проте були перенесені та проведені 16 листопада 2012 року, переможцем яких стала ОСОБА_7

Визнаючи недійсним протокол проведення прилюдних торгів та акт про реалізацію предмета іпотеки, апеляційний суд погодився з судом першої інстанції та виходив із того, що прилюдні торги з реалізації арештованого майна були проведені з порушенням Тимчасового положення (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), оскільки відбулись за наявності лише одного покупця.

Проте у порушення вимог ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України апеляційний суд не звернув уваги на те, що в акті державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 4 грудня 2012 року зазначено 4 учасники прилюдних торгів, проведених 16 листопада 2012 року (а.с. 66-67, т. 1), а саме: ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_7, яка і стала переможцем цих торгів, хоча в протоколі проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 16 листопада 2012 року зазначений один учасник торгів, але під № 4 (а.с. 64, т. 1).

На вказані обставини послалось у своїй апеляційній скарзі ПАТ «Райффайзен банк Аваль», однак апеляційний суд не дав належної оцінки цим доводам, посилаючись на те, що вказане спростовується запереченнями на позов, поданими ПП «СП «Юстиція», з яких вбачається, що для участі в торгах були зареєстровані чотири учасники, але за день до проведення прилюдних торгів троє учасників відмовились від участі в торгах. При цьому апеляційний суд не вказав, якими доказами це підтверджується та які правові висновки не підставі норм права з цього випливають.

Отже, апеляційним судом належним чином не з'ясовано, чи мало місце порушення вимог Тимчасового положення та інших норм при проведенні прилюдних торгів.

Таким чином, ураховуючи, що апеляційним судом не встановлені всі фактичні обставини від яких залежить правильне вирішення справи, та допущені порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, судове рішення апеляційного суду відповідно до ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_7 та відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Волинської області від 2 лютого 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко

С.П. Штелик