У х в а л а

2 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів Охрімчук Л.І.,

Сеніна Ю.Л.,

Яреми А.Г.,

розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія ФАРМКО» про перегляд Верховним Судом України рішення Машівського районного суду Полтавської області від 16 жовтня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 9 грудня 2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 лютого 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія ФАРМКО» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 про повернення безпідставно отриманих коштів,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 16 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 9 грудня 2014 року, в задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія ФАРМКО» (далі - ТОВ «Компанія ФАРМКО») відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 лютого 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження у вищезазначеній справі за касаційною скаргою ТОВ «Компанія «ФАРМКО» з підстави, передбаченої пунктом 5 частини четвертої статті 328 ЦПК України.

15 травня 2015 року ТОВ «Компанія ФАРМКО» звернулось до Верховного Суду України із заявою про перегляд вищезазначених судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) щодо неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

На обґрунтування підстави перегляду зазначених судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на постанови Вищого господарського суду України від 4 листопада 2009 року, 22 листопада 2006 року, 18 квітня 2012 року і 15 серпня 2012 року, в яких, на його думку, по-іншому застосовано вказану норму матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 18 лютого 2015 року, про перегляд якої порушує питання заявник, та відмовляючи у відкритті касаційного провадження у вказаній справі, касаційний суд погодився з висновками судів про відмову в задоволенні позовних вимог щодо стягнення безпідставно набутих коштів, оскільки договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України.

Разом з тим у судових рішеннях, на які заявник посилається як на приклад неоднакового застосування судами касаційної інстанції вказаної норми матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, містяться такі висновки:

- у постанові від 4 листопада 2009 року суд касаційної інстанції, направляючи справу на новий судовий розгляд, зазначив про необхідність встановити правову природу заявлених до стягнення грошових коштів та дослідити підстави виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави;

- у постанові від 22 листопада 2006 року касаційний суд погодився з висновком суду апеляційної інстанції про те, що помилково перераховані кошти, набуті відповідачем без достатньої правової підстави, підлягають поверненню на підставі статті 1212 ЦК України;

- у постанові від 18 квітня 2012 року касаційний суд, залишаючи без змін постанову суду апеляційної інстанції, погодився з висновком апеляційного суду про те, що отримані відповідачем кошти є такими, що набуті без достатніх правових підстав;

- у постанові від 15 серпня 2012 року касаційний суд, ухвалюючи нове рішення у справі, дійшов висновку про те, що перераховані позивачем грошові кошти є безпідставно набутими.

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суди касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметом спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшли протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску вищевказаної справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія ФАРМКО» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 про повернення безпідставно отриманих коштів за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія ФАРМКО» про перегляд Верховним Судом України рішення Машівського районного суду Полтавської області від 16 жовтня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 9 грудня 2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 лютого 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

Ю.Л. Сенін

А.Г. Ярема