Ухвала

іменем україни

11 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Євграфової Є.П.,

суддів: Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 17 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 10 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

21 травня 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із вищезазначеним позовом, в якому просило стягнути з відповідача банку заборгованість за кредитним договором від 19 лютого 2007 року № ZPXRRX06030186 станом на 18 квітня 2014 року у розмірі 13 623 грн 09 коп., яка складається із заборгованості за кредитом - 868 грн 40 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом - 5 343 грн 36 коп., заборгованості за комісією - 205 грн 44 коп., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 7 205 грн 89 коп. Від цієї заборгованості слід відняти 2 969 грн 69 коп., яка була стягнута з ОСОБА_1 на користь банку судовим наказом Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 15 квітня 2009 року, різниця становить 10 653 грн 40 коп., а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - фіксована частина та 532 грн 67 коп. - процентна складова, всього: 11 687 грн 07 коп., від сплати якої відповідач ухиляється.

Рішенням Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 17 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 10 вересня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позову, зазначав наступне.

Відповідно до кредитного договору від 19 лютого 2007 року № ZPXRRX06030186 ПАТ КБ «ПриватБанк» надало ОСОБА_1 споживчий кредит в сумі 1 268 грн 40 коп. зі сплатою 12 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом строком з 19 лютого 2007 року до 19 лютого 2008 року.

Згідно із судовим наказом від 15 квітня 2009 року, виданим Кам'янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області у справі № 2-н-318/2009, з ОСОБА_1 на користь банку стягнуто заборгованість за кредитним договором від 19 лютого 2007 року № ZPXRRX06030186 станом на 24 квітня 2008 року у розмірі 2 969 грн 69 коп., яка складається із: 1 268 грн 40 коп. - заборгованість за кредитом, 1 225 грн 25 коп. - заборгованості за процентами за користування кредитом, 205 грн 44 коп. - заборгованість за комісією за користування кредитом, 270 грн 60 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Банк у справі, що розглядається, просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором за вирахуванням заборгованості, яка вже була раніше стягнута за судовим наказом.

ОСОБА_1 відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України подав до суду заяву про застосування позовної давності.

Письмовою заявою про отримання кредиту відповідач погодився з умовами надання кредиту, визначеними Умовам надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт).

Згідно із п. 5.5 цих Умов сторони договору погодили, що термін позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки: пені, штрафів, встановлюється у 5 років.

Початок перебігу позовної давності в даному випадку повинен визначатись відповідно до вимог ч. 1 ст. 261 ЦК України, а саме від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

Із наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору. У цьому випадку початком перебігу позовної давності слід вважати наступний день після кінцевої дати повернення кредиту за договором - 20 лютого 2008 року.

Банк 15 квітня 2009 року звертався до суду із заявою про видачу судового наказу, тобто на той момент він знав про порушення свого права, але не скористався ним, коли відповідач і надалі не сплатив заборгованість за кредитом. Банк звернувся до суду з позовом 21 травня 2014 року, тобто після спливу 5-річного строку позовної давності.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що зазначені судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права; наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 17 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 10 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Є.П. Євграфова

судді: І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко