Справа № 515/555/15-ц
Провадження № 2/515/799/15
Татарбунарський районний суд Одеської області
13 травня 2015 року м. Татарбунари
Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Шевиріна А.О.,
за участю секретаря - Чумаченко Д.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
08 квітня 2015 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просило стягнути з неї заборгованість за кредитним договором на загальну суму 4700грн.
В судове засідання представник позивача не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. У поданій позовній заяві просив розглянути справу без участі представника банку, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач, яка належним чином поінформована про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явилася. Про причини неявки суд не повідомила.
Суд, у зв'язку з повторною неявкою відповідача та неповідомленням про причини неявки в судове засідання, зі згоди позивача ухвалює заочне рішення у справі в порядку, визначеному главою 8 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
Перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні письмові докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке.
Пунктом 2.1. Договору визначено, що моментом надання банком кредиту є день здійснення операцій за допомогою картки або день утримання платежів, передбачених тарифами, за умови відсутності на Рахунку власних коштів клієнта. Кредитування рахунку, згідно з п.1.5 Договору, в межах кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів. Кожна наступна кредитна лінія надається після спливу строку попередньої, на умовах, погоджених у Договорі, та не потребує підписання додаткових угод до цього Договору.
Відповідно до п.2.3 Договору, клієнт сплачує банку проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за ставками, які зазначені в тарифах. Моментом виникнення недозволеного клієнту овердрафту є день виникнення негативного залишку по Рахунку, який перевищує розмір ліміту кредитної лінії (п.2.2 Договору).
За умовами Тарифів на обслуговування платіжних карток (тарифний пакет «Нова Готівочка») частка обов'язкового погашення тіла кредиту складає 3% від суми кредитного ліміту за наявності використаних коштів станом на день розрахунку, але не більше ніж сума використаних коштів (а.с.5). При цьому держатель картки зобов'язаний щомісяця погашати частину заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу, що складається із частки обов'язкового погашення тіла кредиту; нарахованих процентів за кредит - 0,0001% річних за користування кредитною лінією; плати за обслуговування - 3,5% від суми кредитного ліміту, яка нараховується у разі наявності заборгованості за рахунком станом на день нарахування; овердрафту; процентів за недозволений овердрафт у розмірі 48% річних; штрафу за прострочену заборгованість у розмірі 0,01%, але не менше та/або не більше 150грн за кожен факт прострочення; суми заборгованості минулих періодів (а.с.5).
Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором 20 грудня 2013року є останнім днем здійснення відповідачем платежів за Договором, та, починаючи з цієї дати ОСОБА_1 припинила погашати розраховані до сплати суми, внаслідок чого станом на 23.02.2015року утворилася заборгованість за кредитом на загальну суму 4700грн. (а.с.7).
Вирішуючи спір, що виник між сторонами із зобов'язальних правовідносин, суд виходить з такого.
Відповідно до ч.1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною 2 ст.16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, до яких відноситься примусове виконання обов'язку в натурі (п.5 ч.2 ст.16 ЦК).
Визначення поняття зобов'язання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України. Так, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Згідно з нормами ст.ст.526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у визначений у зобов'язанні строк.
Договором, відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
За ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). При цьому у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст.611 ЦК ).
Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Статтею 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором.
Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначені у ст.1050 ЦК України.
Зокрема, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.
З огляду на викладене, враховуючи, що ОСОБА_1 допустила виникнення заборгованості, та, відповідно, порушила договірні зобов'язання, у банка виникло право вимагати повернення наданих кредитних коштів та сплати процентів із застосуванням передбачених договором штрафних санкцій. Відтак, суд вважає, що позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.
Відповідно до ст.79 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При цьому якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Судом встановлено, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) від 02.03.2015року №51 запроваджено тимчасову адміністрацію у ПАТ «Дельта Банк» та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації.
Відповідно до п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» уповноважена особа Фонду звільнена від сплати судового збору у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.
Отже, з урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 243грн.60коп. за подання до суду позовної вимоги майнового характеру з ціною позову 4700 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.
З огляду на викладене, керуючись ст.ст.3,10,11,14, 57-60, 64, 88, 158, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн (двісті сорок три гривні) 60коп.
Рішення є заочним та може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання ним копії цього рішення. Форма та змісти заяви про перегляд заочного рішення повинна відповідати ст.229 Цивільного процесуального кодексу України.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Згідно з загальним порядком рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: