АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1881/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 5 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 та її представника ОСОБА_7 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 червня 2015 року, на ухвалу Соснівського районного суду м.Черкаси від 28 квітня 2015 року та на ухвалу Соснівського районного суду м.Черкаси від 18 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , треті особи: Черкаська міська рада, Комунальне підприємство «Черкаське обласне обєднання бюро технічної інвентаризації» про зміну ідеальних часток в спільній частковій власності на житловий будинок та визнання права власності на житловий будинок та визнання права власності на змінену ідеальну частку,

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

В квітні 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_9 посилаючись на те, що вона є власником 7/25 частин домоволодіння по пров.Піонерський, 22 в м.Черкаси. У звязку з тим, що попередній власник ОСОБА_10 здійснив перебудову сіней, переобладнання приміщення та будівництво сарая, а рішенням №353 від 20 лютого 1991 року дозволено узаконити зазначені добудови. Після смерті ОСОБА_10 позивач успадкувала зазначене нерухоме майно. За життя спадкодавцем не було зареєстрована зміна часток у домоволодінні.

Просила суд змінити ідеальні частки в спільній частковій власності на домоволодіння №22 по пров.Піонерському, 22 в м.Черкаси шляхом закріплення нових розмірів: за ОСОБА_11 54/100 (27/50) ідеальної частки, за ОСОБА_8, ОСОБА_9 46/100 (23/50) ідеальної частки, визнати право спільної часткової власності ОСОБА_11 на ідеальну частку 54/100 (27/50) зазначеного домоволодіння.

Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 28 квітня 2015 року залучено до участі в розгляді даної цивільної справи в якості третьої особи Черкаську міську раду.

Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 18 травня 2015 року залучено до участі в розгляді даної цивільної справи в якості третьої особи КП «ЧООБТІ».

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 28 квітня 2015 року, ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 18 травня 2015 року та рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 червня 2015 року, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Соснівського районного суду м.Черкаси від 28 квітня 2015 року та ухвалу Соснівського районного суду м.Черкаси від 18 травня 2015 року, а також рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 червня 2015 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Постановляючи ухвали про залучення до участі у розгляді даної справи в якості третіх осіб Черкаську міську раду та КП «ЧООБТІ», головуючий прийшов до висновку про необхідність залучення зазначених третіх осіб для повного та обєктивного розгляду справи.

У відповідності до ст. 35 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть бути залучені до участі в справі також за клопотанням сторін, інших осіб, які беруть участь у справі. Якщо суд при прийнятті позовної заяви, здійсненні провадження у справі до судового розгляду або під час судового розгляду справи встановить, що судове рішення може вплинути на права і обов'язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Тому колегія суддів погоджується з таким висновком суду та не знаходить поважних, із наведених апелянтом, підстав для скасування оскаржуваних ухвал.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Дане рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції визнав не обгрунтованими доводи позовної заяви, надані позивачем докази в підтвердження своїх позовних вимог, доводи відповідача визнав такими, що спростовують обґрунтованості мотивів позовних вимог.

Перевіряючи обгрунтованість доводів апеляційної скарги та пояснень, наданих апелянтом в суді апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є правильним, відповідає вимогам чинного законодавства, а доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими обставинами справи і не дають підстав для зміни чи скасування рішення суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_11 являється власником 7/25 частин домоволодіння по пров.Піонерському, 22 в м.Черкаси.

Відповідачі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є власниками 18/25 частини на підставі договору дарування від 24 вересня 1996 року, по 18/50 частини кожний. Відповідачі являються власниками земельної ділянки по пров.Піонерському 22 в м.Черкаси площею 0,0545 га згідно Державного акту на підставі рішення Черкаської міської ради від 10.04.1997 року № 170.

Згідно рішення Черкаської міської ради № 664 від 15 вересня 1955 року за домоволодінням по пров.Піонерському 22 в м.Черкаси закріплено ділянку площею 1142 кв.м. По фактичному користуванню ділянка складає 851 кв.м. з 1988 року, згідно технічних паспортів сторін.

На момент виникнення часткової власності на домоволодіння пров.Піонерському 22 в м.Черкаси первісні частки співвласників у будинку були наступними: ОСОБА_10 набув права власності на 7/25 частини будинку на підставі договору купівлі-продажу від 29 липня 1988 року, продавцем даної частки була одноосібний власник всього домоволодіння ОСОБА_12, домоволодіння складалось з житлового будинку загальною площею 55,6 кв.м, сарай Б, льох Г, огорожа 1-3,5, водоколонка 4. В користування ОСОБА_10 за цим договором перейшли приміщення 1-1 площею 10,4 кв.м, 1-02 площею 7,2 кв.м, 1- площею 10,5, ганок, льох Г, частина огорожі.

Рішенням Соснівського райвиконкому № 53 від 20 лютого 1991 року дозволено ОСОБА_10, пров.Піонерський,22 м.Черкаси, жила площа 36,6 кв.м, загальна 55,3 кв.м. узаконити сіни а3 та місце розташування сарая Д.

18/25 частину домоволодіння після смерті ОСОБА_12 успадкувала ОСОБА_13, яка на підставі договору дарування від 24 вересня 1996 року подарувала вказану частину домоволодіння відповідачам ОСОБА_9 та ОСОБА_8 Домоволодіння на момент набуття відповідачами права власності складалось з жилого будинку з прибудовою жилою площею 48,7 кв.м та надвірних споруд сарай Б,Д вбиральні В,Е, погріб Г, огорожа №1-3,5, водоколонка № 4, розташовані на земельній ділянці 851 кв.м.

ОСОБА_10 помер 15 березня 2003 року.

В порядку спадкування після смерті ОСОБА_14 ОСОБА_11 успадкувала 7/25 частин домоволодіння по пров.Піонерському в м.Черкаси на підставі свідоцтва про право спадщину за заповітом від 17 вересня 2003 року. Домоволодіння на момент набуття права власності позивачкою складалось з жилого будинку з прибудовою жилою площею 48,7 кв.м та надвірних споруд сарай Б,Д вбиральні В,Е, погріб Г, огорожа №1-3,5, водоколонка № 4, розташовані на земельній ділянці 851 кв.м.

Згідно висновку КП ЧООБТІ від 8 травня 2007 року, внаслідок будівництва ОСОБА_11 а3 сіни та Д сарай згідно з рішенням Соснівського райвиконкому № 53 від 20 лютого 1991 року ідеальні частки змінились і складають ОСОБА_11 -27/50, ОСОБА_9П та ОСОБА_8 -23/50.

Зміна часток на вказані розміри не зареєстрована, за даними державної реєстрації частки співвласників складають ОСОБА_11 -7/25, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 18/25.

Зазначені обставини встановлені також в судовому рішенні Соснівського районного суду м.Черкаси від 18 лютого 2011 року, в справі №2-50/11, яке вступило в законну силу 18 травня 2011 року, тому не доказуються при розгляді інших справ (п.3 ст.61 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.113 ЦК України 1963 року, володіння, користування і розпорядження майном при спільній частковій власності провадиться за згодою всіх учасників, а при відсутності згоди - спір вирішується судом.

Ст.119 ЦК УРСР 1963 року передбачала, що коли учасник спільної часткової власності на жилий будинок збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної за згодою решти учасників і в установленому порядку, частки учасників у спільній власності на будинок і порядок користування приміщеннями в ньому підлягають відповідній зміні.

Частиною 3 статті 357 ЦК України визначено, що співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержані встановленого порядку використання спільного майна.

З вступом в силу Цивільного кодексу України з 1 січня 2004 року, норми, що регулюють дані правовідносини ст..119 ЦК УРСР та ст..357 ЦК України є тотожними.

Згідно розяснень, що викладені в п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок №7 від 04.10.1991р. із змінами, при розгляді спорів між учасниками спільної часткової власності на жилий будинок про зміну часток суди повинні враховувати, що такі вимоги можуть бути задоволені, якщо учасник спільної власності збільшить за свій рахунок корисну площу будинку (жилих і підсобних приміщень) шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної з дозволу виконкому місцевої ради за згодою решти учасників спільної власності.

Зібраними у справі доказами підтверджено, що попередній власник ОСОБА_10 здійснив перебудову на підставі дозволу виконкому №440 від 21 вересня 1988 року, якою дозволено перебудова сіней літ.І в розмірі 3х8,5 для розміщення житлової кімнати, кухні та веранди, ліквідацію печного отоплення, переобладнання приміщення лит.І-2 в житлове, будівництво сараю розмірами 3х4, враховуючи згоду співвласників.

Відповідно до положень Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою Міністерством комунального господарства від 31 січня 1966 року, якщо один із власників спільного будинку з дозволу місцевого органу влади зробив прибудову або перебудову, внаслідок чого належна йому частка змінилась, і ніхто з співвласників цього не оспорює, орган комунального господарства, а де його немає виконком місцевої Ради депутатів трудящих, за письмовою заявою співвласників і після належної перевірки, на підставі рішення виконкому про зміну часток, які належали співвласникам, і про оформлення права власності в нових розмірах, видає кожному з них замість правовстановлюючих документів, які вони мають, свідоцтво про право особистої власності на відповідну частку будинку (домоволодіння) (п.26 зазначеної Інструкції.)

Разом з тим, після узаконення зазначеної перебудови рішенням виконкому №53 від 20 лютого 1991 року, свідоцтва про право власності на нерухоме майно з зазначенням нових розмірів часток в спільній частковій власності ОСОБА_10 та інші співвласники домоволодіння не оформили, право власності не зареєстрували.

Таким чином, проаналізувавши усі матеріали та обставини справа, колегія суддів дійшла до висновку, що згоди на вказані добудови і збільшення площі а ні теперішні власники, а ні попередні власники не надавали. Крім того, як було встановлено судом, здійснивши добудову вони її не ввели належним чином в експлуатацію і не отримали відповідні правовстановлюючи документи в звязку з цим. Тому посилання апелянта на ту обставину, що зі збільшенням площі її частини має бути збільшена її ідеальна частка не відповідає матеріалам справи і діючому на час виникнення правовідносин та на даний час законодавству.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно визначено правову природу спірних правовідносин, позивачем не надано обгрунтованих та підтверджуючих доказів в обгрунтування своїх позовних вимог, а тому висновок районного суду є правильним і скасуванню не підлягає.

Крім того, колегією суддів під час рогляду справи в суді апеляційної інстанції було вивчено та надано належну оцінку доводам апеляційної скарги, враховано подані ОСОБА_11 та її представика ОСОБА_15 доводи в підтвердження вимог апеляційної скарги і визнано, що підстав, які б давали право для зміни чи скасування рішення суду апелянтом не наведено.

Інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 та її представника ОСОБА_7 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 червня 2015 року, на ухвалу Соснівського районного суду м.Черкаси від 28 квітня 2015 року та на ухвалу Соснівського районного суду м.Черкаси від 18 травня 2015 року відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 червня 2015 року, ухвалу Соснівського районного суду м.Черкаси від 28 квітня 2015 року та ухвалу Соснівського районного суду м.Черкаси від 18 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , треті особи: Черкаська міська рада, Комунальне підприємство «Черкаське обласне обєднання бюро технічної інвентаризації» про зміну ідеальних часток в спільній частковій власності на житловий будинок та визнання права власності на житловий будинок та визнання права власності на змінену ідеальну частку залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після її проголошення але може бути оскаржена до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів, починаючи з часу проголошення ухвали.

Головуючий :

Судді :