Справа № 300/930/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

17 червня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області

у складі : головуючого судді Мацунича М.В.

суддів : Ігнатюка Б.Ю., Куштана Б.П.

з участю секретаря : Дашковської С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Воловецького районного суду від 27 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Підполозянської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Воловецького району Закарпатської області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом та просила поновити її на роботі, стягнути середній заробіток та відшкодувати моральну шкоду.

Рішенням Воловецького районного суду від 27 квітня 2015 року, відмовлено в задоволенні позову.

ОСОБА_1 подала на рішення суду апеляційну скаргу в якій ставить вимогу перед апеляційною інстанцією про скасування такого та ухвалення нового рішення про задоволення позову. Скаргу мотивує тим, що рішення ухвалено в порушення вимог норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права.

У судовому засіданні апеляційної інстанції відповідач в особі директора ОСОБА_2 та представника, яка діє на підставі довіреності в особі ОСОБА_3, заперечили вимоги скарги і просили відхилити таку, оскільки рішення суду є законним.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не зявилась, але належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду. І заяви суду про причини неявки чи відкладення розгляду справи не подала суду. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України та зважуючи на приписи ст. 303-1 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглядати скаргу за її відсутності.

Протягом судового розгляду судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 не довела суду належними доказами своїх вимог із приводу того, що перебувала на лікуванні під час винесення наказу про її звільнення з роботи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши матеріали справи й перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла до думки, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступних мотивів.

Як на підставу своїх вимог про поновлення на роботі, ОСОБА_1 посилалась на наявність довідки від 27.05.2013 року, якою стверджується, що в цей день вона перебувала на амбулаторному лікуванні.

Згідно вимог ч. 3 ст. 40 КЗпП України - не допускається, звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

У ході судового розгляду, позивачка надала суду Довідку від 27.05.2013 року, а.с. 44. Зі змісту такої вбачається, ОСОБА_1 знаходилась на амбулаторному лікуванні з 22 по 27.05.2013 року, через хворобу хребта. Довідка видана лікарем ОСОБА_4 і посвідчена печаткою.

Але виходячи із приписів п.п. 1.1. і 1.2. Наказу Міністерства охорони здоровя України від 13.11.2001, № 455 Про затвердження Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності. Видача інших документів про тимчасову непрацездатність забороняється, крім випадків, обумовлених п. 1.13, 2.7, 2.16, 2.17, 2.18, 2.19, 2.20, 3.4, 3.16, 6.6.

Надана позивачкою Довідка від 27.05.2013 року не відноситься до випадків, обумовлених пунктами 1.13, 2.7, 2.16, 2.17, 2.18, 2.19, 2.20, 3.4, 3.16, 6.6. Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян.

Якщо випадково була видана Довідка про тимчасову непрацездатність у довільній формі, через відсутність бланку листка непрацездатності, то після усунення даної обставини, тимчасова непрацездатність працівника повинна бути засвідчена обовязково листком непрацездатності. Апелянткою так і не надано суду листком непрацездатності.

Слід зазначити, що Довідка від 27.05.2013 року про тимчасову непрацездатність, яку надала позивачка не відповідає навіть вимогам довільної форми в якій зазначаються мінімально необхідні дані та обставини зі змісту яких було б зрозумілим, що працівник був тимчасово непрацездатним. Про це йдеться, і в Листі МОЗ України від 20.07.2006 року за № 3.07 на який, до речі, посилалась і сама позивачка.

Відповідачем у судовому засіданні апеляційної інстанції надано Довідку Воловецької центральної районної лікарні від 16.06.2015 року за № 418 з якої слідує, що лікар ОСОБА_4 не працює і не працював у медичному закладі Воловецької ЦРЛ.

Крім цього, виходячи з Табелю обліку використання робочого часу в Підполозянській загальноосвітній школі І-ІІ ступенів за травень місяць 2013 року, ОСОБА_1 27.05.2013 року перебувала на робочому місці на протязі 1-ї години, а.с. 160. Та актом № 7 від 27.05.2013р. засвідчено, що ОСОБА_1 відмовилась від підпису на наказі про звільнення і про отримання трудової книжки, а.с. 162.

Аналізуючи наведене, колегія суддів схиляється до думки, що за відсутності листка непрацездатності у справі, який є єдиним належним і допустимим доказом, що підтверджує тимчасову непрацездатність працівника. Та зважуючи на докази надані відповідачем, які засвідчують тимчасову наявність позивачки на робочому місці в день звільнення. Слід зазначити, що ОСОБА_1 не довела в судовому засіданні факт тимчасової непрацездатності в звязку з перебуванням на лікуванні в момент звільнення з роботи.

Та оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та вище наведеного, а тому колегія суддів у відповідності до вимог передбачених ст. ст. 213, 308 ЦПК України дійшла висновку, що таку слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції, без змін.

Враховуючи наведене та керуючись вимогами статей 307, 308, 314, 315 і 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1, відхилити.

Рішення Воловецького районного суду від 27 квітня 2015 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею законної сили .

Головуючий : __________________ Судді : _________________

_________________