Апеляційний суд Житомирської області
Справа №282/412/15-ц Головуючий у 1-й інст. Вальчук В. В.
Категорія 47 Доповідач Талько О. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої Талько О.Б.,

суддів: Косигіної Л.М., Худякова А.М.,

при секретарі Церпіцькій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу за позовом ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, до ПСП «Світанок», третя особа - відділ Держкомзему в Любарському районі Житомирської області, про розірвання договорів оренди землі, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 ОСОБА_7 ОСОБА_8, на рішення Любарського районного суду Житомирської області від 7 травня 2015 року -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2015 року ОСОБА_1, діючи в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що його довірителі є власниками земельних ділянок, розташованих на території Стрижівської сільської ради Любарського району Житомирської області. 20 жовтня 2011 року та 3 вересня 2012 року вони уклали з ПСП «Світанок» договори оренди вказаних земельних ділянок, строком на 7 років, зі сплатою орендної плати в розмірі 3219 грн. 93 коп. щорічно, шляхом надання послуг по обробітку землі або натуральної оплати ( зерном).

Даними договорами також передбачено, що обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексу інфляції.

Проте відповідач, в порушення умов договорів, сплачував орендну плату без врахування індексів інфляції, внаслідок чого орендодавці отримували орендну плату у значно нижчому розмірі, ніж це було передбачено угодами.

Окрім того, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 з вини ПСП «Світанок» отримували орендну плату з порушенням встановлених строків. Неодноразові звернення до керівництва ПСП з проханням здійснити виплату орендної плати шляхом надання послуг по обробітку земельних ділянок, залишились без задоволення.

ОСОБА_1 також вказує, що, сплачуючи орендну плату продукцією неналежної якості та не в повному обсязі, відповідач істотно порушив умови договорів.

Також, маючи намір укласти договори суборенди зазначених земельних ділянок, відповідач належним чином не повідомив про це орендодавців.

Керівник ПСП «Світанок» відмовляється належним чином виконувати зобов'язання щодо нарахування та сплати орендної плати, а також ухиляється від розірвання спірних угод в добровільному порядку.

З огляду на вищезазначене, ОСОБА_1 просив розірвати вказані договори оренди земельних ділянок.

Рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 7 травня 2015 року у задоволенні позову відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, діючи в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Зокрема, зазначає, що суд, надавши перевагу письмовим доказам, не взяв до уваги пояснення його довірителів щодо істотного порушення відповідачем умов даних договорів. Орендодавці значною мірою були позбавлені того, на що розраховували при укладенні спірних угод, адже отримували в рахунок натуральної орендної плати зерно, непридатне для використання.

Окрім того, звертає увагу на ту обставину, що проголошена судом резолютивна частина рішення відрізняється від її копії, яка була видана 7 травня 2015 року. Повний текст рішення в частині застосованих судом норм матеріального права також не узгоджується зі змістом проголошеної резолютивної частини та з її копією.

В судовому засіданні ОСОБА_1, а також ОСОБА_2, ОСОБА_5 підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, зауваживши, що за умови однакової орендної плати, кількість зерна, яке видавалось орендодавцям, визначалась неоднаково.

Представник ПСП «Світанок» в судовому засіданні зазначив, що відсутні підстави для розірвання спірних угод. Орендна плата виплачувалась вчасно та у розмірах, передбачених договорами оренди. Суду не надано належних доказів того, що видане орендодавцям зерно в рахунок оплати за користування земельними ділянками, було неналежної якості.

Договори суборенди належних позивачам земельних ділянок не укладені, будь-яких порушень їхніх прав з боку ПСП «Світанок» не було. Кількість зерна, яке належить виплачувати в рахунок орендної плати, визначалась з огляду на встановлені ринкові ціни за відповідний період.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

При вирішенні даного спору суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для розірвання договорів оренди землі, оскільки позивачами не надано доказів на підтвердження істотного порушення відповідачем умов зазначених угод.

Колегія суддів погоджується з таким висновком.

В судовому засіданні встановлено, що позивачам на праві приватної власності належать земельні ділянки, розташовані на території Стрижівської сільської ради Любарського району, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зокрема, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки, площею 3,8848 га. ОСОБА_3 має у власності 5,5547 га земельної ділянки. За ОСОБА_4 зареєстроване право власності на земельну ділянку, площею 3,8516 га. ОСОБА_5 на праві власності належить 3,9278 га земельної ділянки. Земельна ділянка, площею 3,8538 га, зареєстрована на праві власності за ОСОБА_6

20 жовтня 2011 року ОСОБА_2, ОСОБА_4 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 уклали з відповідачем договори оренди належних їм земельних ділянок. 3 вересня 2012 року договір оренди землі був укладений між ОСОБА_3 та ПСП «Світанок».

Згідно з вказаними договорами позивачі передали ПСП «Світанок» в оренду строком на сім років належні їм земельні ділянки. Умовами цих угод також передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у розмірі трьох відсотків від вартості земельної ділянки, що становить 3219 грн. 93 коп., шляхом надання послуг по обробітку земельних ділянок, натуральної оплати ( зерном) за встановленими закупівельними цінами, а також грошової оплати за домовленістю сторін. Обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

Відповідно до п.11 договорів орендна плата вноситься у такі строки: грошова та відробіткова - протягом року, натуральна - до 20 числа останнього місяця календарного року.

Спірними договорами також передбачена можливість перегляду розміру орендної плати, зокрема, внаслідок зміни ставки земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції (п. 13).

У п.36 міститься умова про те, що зміна цього договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору, спір вирішується в судовому порядку.

За правилами ст. 15 Закону України «Про оренду землі» однією із істотних умов договору оренди є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальність за її несплату.

Частина 1 статті 24 цього Закону, зокрема, надає орендодавцю право вимагати своєчасного внесення орендної плати.

Згідно з ч.2 ст.25 Закону орендар земельної ділянки зобов'язаний: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо об'єкта оренди обмеження ( обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; у п'ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу доходів і зборів.

У ст. 32 Закону «Про оренду землі» також закріплене правило, згідно з яким на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Аналіз вищезазначених правових норм та умов спірних договорів свідчить про те, що розмір орендної плати, яка є істотною умовою договору, може бути переглянутий внаслідок інфляції. Проте, з огляду на вимоги п. 36 договорів оренди, підвищення розміру орендної плати внаслідок зміни індексу інфляції має відбуватися шляхом внесення змін у письмовій формі до даних договорів або шляхом вирішення спору судом.

Однак, зміст спірних угод містить інформацію про те, що розмір орендної плати залишався незмінним.

Окрім того, положення ч.1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» передбачає розірвання договору оренди земельної ділянки у випадку несвоєчасного внесення орендної плати. Разом з тим, суду не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач вносив орендну плату з порушенням строків.

Наявні в матеріалах справи відомості за 2012,2013,2014 роки свідчать про те, що до двадцятого числа останнього місяця кожного року позивачам видавалось зерно в якості орендної плати.

Посилання позивачів на непридатність до використання зерна, виданого в рахунок орендної плати, не підтверджена належними та допустимими доказами.

Матеріали справи також не містять доказів того, що позивачам відмовлено у наданні послуг по обробітку землі в рахунок орендної плати. Відсутні також й докази їхнього звернення до відповідача із заявами щодо внесення орендної плати у такій формі.

Таким чином, з огляду на межі позовних вимог та передбачені Законом обов'язки орендаря, невиконання яких є підставою для розірвання договору оренди, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Звернувшись до суду з даними позовними вимогами, позивачі обрали неналежний спосіб захисту, адже між сторонами виник спір щодо обчислення розміру орендної плати, а також щодо якості продукції, виданої за цими договорами. За таких обставин, вони вправі звертатись до суду з позовом про стягнення недоплаченої суми орендної плати, а не ставити питання про розірвання договорів оренди.

Допущене судом порушення норм процесуального права при проголошенні резолютивної частини рішення, а також при виготовленні його повного тексту, не призвело до неправильного вирішення справи та в силу вимог ч.3 ст.309 ЦПК України не є підставою для його скасування.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновку суду першої інстанції. Підстави для скасування чи зміни рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Любарського районного суду Житомирської області від 7 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуюча Судді: