Справа № 367/4238/13-ц Головуючий у І інстанції Пархоменко О. В.
Провадження № 22-ц/780/6083/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 58 12.11.2015
УХВАЛА

Іменем України

12 листопада 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Кулішенка Ю.М., Кашперської Т.Ц.

при секретарі: Якимчук Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 19 вересня 2013 року у справі за позовом прокурора міста Ірпеня до Коцюбинської селищної ради Київської області, ОСОБА_3, ОСОБА_2, третя особа: комунальне підприємство «Святошинське лісопаркове господарство», ОСОБА_4 про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та скасування його державної реєстрації, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2013 року прокурор м. Ірпеня Київської області звернувся до суду в інтересах держави з позовом до Коцюбинської селищної ради Київської області, ОСОБА_3, ОСОБА_2, обґрунтовуючи вимоги тим, що рішенням Коцюбинської селищної ради Київської області від 25 грудня 2008 року № 1973/25-5 затверджено проект землеустрою щодо відведення та передано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Мальовничій, 46 у смт Коцюбинському Київської області. На підставі цього рішення 29 січня 2009 року ОСОБА_3 видано державний акт на право власності на вказану земельну ділянку. У подальшому остання відчужила зазначену земельну ділянку ОСОБА_2 згідно з договором купівлі-продажу від 25 квітня 2009 року, у звязку з чим на державному акті на право власності на земельну ділянку, виданому ОСОБА_3, вчинено відмітку про перехід права власності на земельну ділянку до ОСОБА_2. Посилаючись на те, що Коцюбинською селищною радою Київської області прийнято рішення про передачу у власність указаної земельної ділянки з перевищенням повноважень, оскільки спірна земельна ділянка розташована за межами населеного пункту смт. Коцюбинське Київської області, не вилучена із земель державного лісового фонду України й користування комунального підприємства «Святошинське лісопаркове господарство», тобто передана без відома держави в особі уповноваженого органу та постійного землекористувача, в якого вона перебувала в постійному користуванні згідно з постановою Ради Міністрів Української РСР від 20 червня 1956 року № 673, позивач просив на підставі ст. ст. 20, 21, 152, 155 ЗК України, ст. 57 Лісового кодексу України, ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», якою передбачено обовязковість проведення державної експертизи проектів землеустрою щодо відведення земель лісогосподарського призначення, ст. ст. 3, 10, 12, 13, 23 Закону України «Про планування і забудову територій» та ст. ст. 16, 21, 228, 392, 393 ЦК України, визнати недійсними рішення Коцюбинської селищної ради Київської області від 25 грудня 2008 року № 1973/25-5 і державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий 29 січня 2009 року ОСОБА_3, з відміткою про перехід права власності до ОСОБА_2; скасувати державну реєстрацію цього акта та визнати право власності держави на спірну земельну ділянку.

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 19 вересня 2013 року позов задоволено частково, визнано недійсним рішення Коцюбинської селищної ради Київської області від 25 грудня 2008 року № 1973/25-5 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Мальовничій, 46 у смт Коцюбинське», визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 922186, виданий на імя ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер :01:042:0094 по вул. Мальовничій, 46 у смт Коцюбинське Київської області, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, з відміткою про перехід права власності до ОСОБА_2 та скасовано державну реєстрацію даного державного акта, в інший частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить рішення в частині визнання недійсним Державного акту серії ЯЖ №922186 та скасування його державної реєстрації скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Вважає, що він є добросовісним набувачем та власником земельної ділянки. Крім того зазначив, що позбавлення його права власності на земельну ділянку призводить до порушення вимог ст.1 Протоколу 1 до Конвенції та судової практики по його застосуванню.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 19 лютого 2014 року заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 19 вересня 2013 року в частині визнання недійсним державного акта серії ЯЖ № 922186 на право власності на земельну ділянку площею 0,15 га кадастровий номер 0946200:01:042:0094, по вул. Мальовничій, 46 у смт. Коцюбинське Київської області з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, з відміткою про перехід права власності до ОСОБА_2 та скасування державної реєстрації даного державного акта скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в позові, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 березня 2014 року заступнику прокурора Київської області відмовлено у відкритті касаційного провадження на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 квітня 2015 року зазначену справу допущено до провадження Верховного ОСОБА_1 України.

Постановою Верховного ОСОБА_1 України від 24 червня 2015 року ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 червня 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 вересня 2015 року касаційну скаргу заступника прокурора Київської області задоволено частково, рішення апеляційного суду Київської області від 19 лютого 2014 року в частині позовних вимог прокурора м. Ірпеня Київської області до Коцюбинської селищної ради Київської області, ОСОБА_3, ОСОБА_2, третя особа: комунальне підприємство «Святошинське лісопаркове господарство» про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та скасування його державної реєстрації скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що спірне рішення прийняте Коцюбинською селищною радою Київської області з перевищенням її повноважень, відповідно на підставі вимог ст.155 ЗК України державний акт підлягає визнанню недійсним та підлягає скасуванню його державна реєстрація. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про визнання права власності держави на спірну земельну ділянку, суд виходили з їх безпідставності.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 173 ЗК України визначено, що межа району, села, селища, міста, району у місті це умовна замкнена лінія на поверхні землі, що відокремлює територію району, села, селища, міста, району у місті від інших територій.

За змістом п. «б» ч. 1ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 1, 2ст. 116 ЗК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Частиною 1 ст. 122 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 ЗК України (у редакції, чинній на час прийняття селищною радою рішення та отримання ОСОБА_3 державного акта на право власності на земельну ділянку) право власності ОСОБА_3 на спірну земельну ділянку виникло з моменту отримання нею державного акта та його державної реєстрації.

Отже, зазначені вище норми встановлювали нерозривний зв'язок між виникненням права власності на земельну ділянку з обов'язковим одержанням її власником державного акта на право власності. Крім того, перелік правочинів, які є нікчемними та порушують публічний порядок, встановлено ст. 228 ЦК України.

Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (ст. 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо.

Також при кваліфікації правочину за ст. 228 ЦК України повинна враховуватись вина сторін або однієї з них у намірі порушити публічний порядок, проте наявність такої вини судом не встановлювалась.

Відповідно до ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Встановлено, що рішенням Коцюбинської селищної ради Київської області від 25 грудня 2008 року № 1973/25-5 затверджено проект землеустрою щодо відведення та передано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,15 га, розташовану по вул. Мальовничій, 46 у смт Коцюбинське Київської області.

На підставі вказаного рішення 29 січня 2009 року ОСОБА_3 отримала державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку.

Згідно з договором купівлі-продажу від 25 квітня 2009 року ОСОБА_3 відчужила вказану вище земельну ділянку ОСОБА_2, у звязку з чим на державному акті на право власності на земельну ділянку, виданому ОСОБА_3, вчинено відмітку про перехід права власності на земельну ділянку до ОСОБА_2.

Також встановлено, що рішення щодо встановлення або зміни меж смт. Коцюбинське Київської області уповноваженим органом не приймалося, проект установлення меж не розроблявся й не затверджувався.

Встановлено, що спірна земельна ділянка розташована поза межами населеного пункту смт. Коцюбинське Київської області.

З урахуванням наведеного, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволенні позовних вимог, оскільки спірне рішення прийняте Коцюбинською селищною радою Київської області з перевищенням її повноважень, відповідно на підставі вимог ст.155 ЗК України державний акт підлягає визнанню недійсним та підлягає скасуванню його державна реєстрація.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі. На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 19 вересня 2013 року в частині позовних вимог прокурора м. Ірпеня Київської області до Коцюбинської селищної ради Київської області, ОСОБА_3, ОСОБА_2, третя особа: комунальне підприємство «Святошинське лісопаркове господарство» про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та скасування його державної реєстрації залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: