Справа № 202/5028/15-ц
Провадження № 2/202/3678/2015
РІШЕННЯ

Іменем України

18 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Волошина Є.В.

за участю секретаря ШишлянніковаО.В.

представника позивача ОСОБА_1.

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року ОСОБА_5 звернулась до Індустріального суду з вищезазначеним позовом в обґрунтування якого зазначила, що 22 жовтня 2014 року внаслідок ДТП, яке сталося з вини ОСОБА_4, її автомобілю НОМЕР_1 було спричинено значні механічні ушкодження. Постановою Індустріального районного суду від 22 жовтня 2014 року відповідачку було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП. Внаслідок дій відповідачки їй було завдано значних матеріальних збитків. Вартість відновлювального ремонту автомобіля на 30 жовтня 2014 року склала 107500 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована в ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія», позивачка звернулася до останнього за виплатою страхового відшкодування, однак у визначений законом строк така виплата здійснена не була. Позивачка вважає, що має право на компенсацію матеріального збитку у розмірі 107500 грн., який дорівнює вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, з яких 49000 грн. має відшкодувати страхова компанія, а 58500 грн. ОСОБА_4 як винуватиця ДТП. Оскільки, за час який минув після ДТП грошові кошти значно знецінились, вважає за доцільне стягнути з ОСОБА_4 зазначену вище суму з урахуванням рівня інфляції в Україні, яка за 2014 рік склала 2866,5 грн., за 2015 рік 20943 грн. Оскільки ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» прострочило виплату страхового відшкодування, за твердженням позивачки останнє має сплатити їй пеню у розмірі 13103,42 грн. Крім того, позивачу було завдано моральних страждань, які вона оцінює у 30000 грн. та просить стягнути з ОСОБА_4

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позов задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні ОСОБА_2 - представник відповідачки ОСОБА_4, позовні вимоги не визнав у повному обсязі з підстав викладених у запереченнях проти позову та зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_4 є передчасним оскільки на час вирішення спору в суді питання відшкодування між позивачем та страховиком не вирішено, а тому невідома сума, яка належить до сплати ОСОБА_4 після проведення відшкодування страховою компанією.

Представник ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія», в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.

Суд, заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2014 року відповідачка ОСОБА_4 визнана винуватою у тому, що 10 вересня 2014 року, близько 20 год. 20 хв., на перехресті вул.Набережна Леніна та вул.Ливарна у м.Дніпропетровську, керуючи автомобілем НОМЕР_2, перед початком руху, змінила напрямок руху праворуч, не переконалась, що це буде безпечним, внаслідок чого зіткнулась з автомобілем ОСОБА_6. н/з НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_7, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником пошкодженого автомобіля ОСОБА_6 н/з НОМЕР_3 є ОСОБА_5

Сторонами не оспорюється той факт, що ОСОБА_4 на момент ДТП володіла автомобілем НОМЕР_2 на відповідній правовій підставі.

Згідно п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

За наведених обставин, позивачка ОСОБА_5 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 1188, ч. 1 ст. 1166 ЦК України має право на відшкодування завданої їй під час ДТП шкоди в повному обсязі.

Згідно копії полісу № АС/8312803 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, Приватним акціонерним товариством «Українська охоронно-страхова компанія» була застрахована цивільно - правова відповідальність особи, яка експлуатує забезпечений транспортний засіб Міцубісі н/з НОМЕР_4, на законних підставах. Зазначений поліс був чинним на момент ДТП.

18 лютого 2015 року березня 2015 року ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» було прийнято рішення по справі №ГО2623-14-м про визнання ДТП страховим випадком та прийнято рішення щодо виплати ОСОБА_5 страхового відшкодування в розмірі 49000 грн.

Сторонами визнаний той факт, що на час розгляду справи в суді страхове відшкодування позивачці не виплачене.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення власне відшкодування майнової шкоди, завданої пошкодженням майна позивачки при ДТП, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Суд враховує роз'яснення, викладені у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних спав за позовами про відшкодування шкоди», за якими відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. При цьому, у тому разі, коли на час виконання рішення про відшкодування шкоди, виправлення пошкодження за одержані за рішенням кошти, збільшились ціни на майно або роботи, на придбання чи проведення яких воно було присуджено, потерпілий з цих підстав може заявити додаткові вимоги до особи, відповідальної за шкоду, якщо не було його вини в тому, що виконання проводилося вже після збільшення цін і тарифів.

Позивачка до завданої майнової шкоди відносить вартість відновлювального ремонту її автомобіля.

Визначаючи вартість відновлювального ремонту автомобіля, суд враховує, що за замовленням ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» ПП ОСОБА_8 було надано звіт № 07-10-14В від 14 жовтня 2014 року, за яким вартість відновлювального ремонту автомобіля позивачки визначена у розмірі 134713,78 грн.

Разом з тим, згідно акту виконаних робіт №99032859 та копії квитанції до прибуткового касового ордеру №140 від 30 жовтня 2014 року, наданих представником позивача в якості доказів проведення відновлювального ремонту, сума відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля склала 107500 грн.

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

За ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки

На підставі п. 22.1 ст. 22, ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» у зв'язку з настанням страхового випадку у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі зобов'язане відшкодувати позивачці оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди її майну, яка визначається вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу.

Полісом № АС/8312803 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду завдану майну визначений в 50000 грн.

При цьому, суд враховує вимоги п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за якими страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

За п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Вищезазначеним полісом розмір франшизи визначений в розмірі 1000 грн.

Таким чином, ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» зобов'язана сплатити на користь позивачки страхове відшкодування за шкоду, завдану її майну, у межах страхових сум зі зменшенням на суму франшизи, в розмірі 49000 грн. (50000 грн. 1000 грн.).

Зазначене страхове відшкодування підлягає стягненню з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» за рішенням суду у зв'язку з наявністю відповідного спору.

Згідно ст. 1194 ЦК України та з урахуванням приписів п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ОСОБА_4, як особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зобов'язана сплатити потерпілій різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка в частині вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля складає 58500 грн. (107500 грн. 49000 грн.).

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_4 інфляційних втрат, суд виходить з того, що за ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази направлення позивачкою на адресу відповідачки ОСОБА_4 вимоги про сплату заподіяних збитків. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_4 взагалі була обізнана про розмір матеріальних збитків спричинених позивачу внаслідок ДТП та розмір відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу.

За таких умов суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_4 інфляційних виплат.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» пені за прострочення виплати страхового відшкодування, суд керується вимогами п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за якими за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Оскільки ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» з власної вини прострочило виплату позивачці страхового відшкодування, останнє на підставі п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зобов'язане сплатити пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України.

Згідно розрахунку позивача, який в судовому засіданні було перевірено судом, пеня за період прострочення: з 18 лютого 2015 року по 03 серпня 2015 року (в межах позовних вимог) становить 13103,42 грн.

Вирішуючи питання про стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди, суд виходить з наступного.

За змістом частин ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року - при заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на його володільця не може бути покладено обов'язок по її відшкодуванню, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а у випадках, передбачених спеціальним законом, - тільки умислу потерпілого. Пунктами 3,4 вищевказаної Постанови передбачено, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Володілець джерела підвищеної небезпеки не відповідає за шкоду, заподіяну цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, а не з його вини.

Згідно роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України, з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової)шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Однак жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру позивачка суду не надала, у звязку з чим зазначена позивачкою моральна шкода у розмірі 30000 грн., суд вважає необґрунтованою та такою, що не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду взагалі.

Згідно ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_4П та ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_5 підлягають стягненню понесені останньою судові витрати з оплати судового збору в частці, пропорційній частці задоволених судом вимог, а саме у розмірі 1 % від розміру задоволених вимог: з ОСОБА_4 585 грн. (58500 грн. х 1%); з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» - 621,03 грн. (49000грн. + 13103,42 грн.) х 1%)

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 214 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 58500 (пятдесят вісім тисяч пятсот) грн. 00 коп. в якості відшкодування матеріальних збитків.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 62103 (шістдесят дві тисячі сто три) грн. 42 коп. в якості відшкодування матеріальних збитків, з яких: страхове відшкодування - 49000 (сорок девять тисяч) гривень; пеня за прострочення виплати страхового відшкодування 13103 (тринадцять тисяч сто три) грн. 42 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 Павлівнина користь ОСОБА_3 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 585 (пятсот вісімдесят пять) грн. 00 коп.

Стягнути зПриватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» судовіна користь ОСОБА_3 витрати з оплати судового збору у розмірі 621 (шістсот двадцять одна) грн. 03 коп.

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення буде виготовлений до 22.11.2015 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Волошин Є.В.