Справа № 515/814/15-ц
Провадження № 2/515/1151/15
Татарбунарський районний суд Одеської області
17 червня 2015 року м.Татарбунари
Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Шевиріна А.О.,
за участю секретаря - Чумаченко Д.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності на житловий будинок,
15 травня 2015 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просили усунути їм перешкоди у здійсненні права власності на квартиру шляхом позбавлення відповідача права користування нею. В обґрунтування вимог зазначили, що в квартирі АДРЕСА_1, яка належить їм на праві приватної власності, крім них, зареєстрована дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_3 Зазначили також, що брак фактично розпався, і відповідач в квартирі не мешкає з березня 2013 року. Посилаючись на те, що ОСОБА_3 добровільно знятися з реєстрації не бажає, при цьому наявність зареєстрованого, але фактично не проживаючої відповідача, перешкоджає у реалізації права власності в повній мірі, позивачі вважали, що є підстави для позбавлення ОСОБА_3 права користування квартирою.
Позивачі та їх представник, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Представник позивачів надав суду заяву, в якій позов підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, просив розглядати справу без його участі.
В судове засідання відповідач, належним чином поінформована про дату, час та місце розгляду справи, повторно не з'явилася. Про причини неявки суд не повідомила.
Суд, у зв'язку з повторною неявкою відповідача та неповідомленням про причини неявки в судове засідання, зі згоди позивачів ухвалює заочне рішення у справі в порядку, визначеному главою 8 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
Перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні письмові докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке.
З паспортів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та домової книги вбачається, що позивачі та відповідач зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 (а.с.3,5, 8-10).
Зазначена квартира належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві власності на підставі розпорядження виконавчого комітету Татарбунарської ради народних депутатів від 09.08.2000року №62-р, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 12.10.2000року (а.с.7).
Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеним комісією у складі депутата, керуючого справами та секретаря Татарбунарської міської ради, ОСОБА_3 з 2013 року фактично не проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.22).
Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.
Кожна особа, згідно з ч.1 ст.15 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Частиною 2 ст.16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів, до яких, зокрема належить припинення дії, яка порушує право (п.3 ч.2 ст.16 ЦК).
За ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Право членів сім'ї власника житлового приміщення на користування та підстави позбавлення такого права визначені положеннями статті 405 ЦК України.
Так, відповідно до ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону, що є особистим сервітутом у розумінні частини 1 ст.401 цього Кодексу.
Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Якщо інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, окрім іншого, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
З наведених норм законодавства слідує що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. При цьому подальше зняття з реєстрації здійснюється, зокрема, на підставі рішення про позбавлення особи права користування житловим приміщенням.
Зазначене узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду України (далі - ВСУ) та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - ВССУ), викладеними у постанові ВСУ від 16.01.2012року у справі №6-57цс11 та у п.39 постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014року №5.
З урахуванням того, що відповідач є членом сім'ї ОСОБА_2 та ОСОБА_1, при цьому не проживає у житловому приміщенні більше півтора року та не бажає у добровільному порядку знятися з реєстрації за адресою проживання позивачів-власників квартири, що створює їм перешкоди у розпорядженні нерухомим майном, зокрема, негативно впливає на можливість здійснити відчуження квартири, суд вважає, що є підстави для захисту майнових прав власників шляхом визнання ОСОБА_3 такою, що втратила права користування квартирою.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.
Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Судом встановлено, що при подачі позову, позивачі сплатили судовий збір у розмірі 243 грн.60коп.(а.с.1). Докази на підтвердження понесення позивачами інших витрат в матеріалах справи відсутні.
За таких обставин, сплачений ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 243грн.60коп., підлягає стягненню з відповідача на їх користь.
З огляду на викладене, керуючись ст.ст.3,10,11,14, 57-60,64, 88, 158, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності на житловий будинок - задовольнити повністю.
Усунути перешкоди ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, у здійсненні права власності шляхом визнання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 121 (ста двадцяти однієї) грн.80 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 121 (ста двадцяти однієї) грн.80 коп.
Рішення є заочним та може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання ним копії цього рішення. Форма та змісти заяви про перегляд заочного рішення повинна відповідати ст.229 Цивільного процесуального кодексу України.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Згідно з загальним порядком рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: