Справа № 308/6390/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 листопада 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.

суддів - Леска В.В., Готри Т.Ю.

при секретарі - Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 05 травня 2015 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі - Банк) звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що 27 червня 2007 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № MKMOAU04520092, згідно якого Банк надав позичальнику кредит в сумі 21813,95 доларів США, а ОСОБА_1 зобов'язалася повернути наданий кредит в повному обсязі не пізніше 26.06.2014, згідно з графіком погашення кредиту, та сплачувати за користування кредитом відповідні проценти. Проте відповідач не повернув своєчасно грошові кошти Банку, у зв'язку із чим виникла заборгованість за Договором, яка станом на 18.04.2014 склала 20435,51 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.04.2014 становила 229286,42 грн., з яких: - 8004,08 доларів США - заборгованість по поверненню кредитних коштів; - 5070,39 доларів США - заборгованість по процентам; - 552,75 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 6808,29доларів США - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань, яку Банк просив стягнути з відповідача, а також судові витрати.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 05 травня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором від 27 червня 2007 року в сумі 5230,90 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.04.2014 становить 58 690,67 грн., яка складається з: - 4730,90 доларів США (53080,98 грн.) - заборгованості по поверненню кредитних коштів та заборгованості по процентам; - 500 доларів США (5610 грн.) - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» судовий збір в розмірі 586,90 грн.

Таке рішення в апеляційному порядку оскаржив Банк. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом норм матеріального права просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, позицію представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції взяв до уваги розрахунок заборгованості, який було надано представником відповідача, а також зменшив розмір пені до 500 доларів США, посилаючись на положення ст. 616 ЦК України.

Проте такі висновки суду не відповідають обставинам справи, а рішення суду ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права.

За змістом ст.ст. 11, 509, 526, 611, 614, 623, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, циві¬льно-правові зобов'язання виникають з договорів і повинні виконуватися належним чином; позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором; в разі прострочення повернення чергової частини позики позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів; особа відповідальна за порушення зобов'язання, позичальник, який уклав і не виконує кредитний договір, повинен відшкодувати кредитору збитки в повному обсязі.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 27 червня 2007 року між ПриватБанк та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № MKMOAU04520092, згідно якого Банк надав позичальнику кредит, а ОСОБА_1 зобов'язалася повернути наданий кредит в повному обсязі не пізніше 26.06.2014 (т. 1 а.с.14-18). Як зазначено у п. 7.1. кредитного договору, кредит надається ОСОБА_1 для купівлі авто в сумі 15477 доларів США та 6175,40 доларів США для сплати страхових платежів у випадках, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного Договору.

Як вбачається із видаткового касового ордеру № 1 від 02.07.2007, ОСОБА_1 було видано в касі банку суму в розмірі 15475 доларів США (т. 1 а.с.214), а також 02.07.2007 було проведено оплату за договорами особистого страхування та страхування наземного транспорту в загальній сумі 310,78 доларів США (т. 2 а.с. 29). Згідно договорів особистого страхування (п. 11) та страхування наземного транспорту (п. 9) ці договори діють 12 місяців та в разі сплати наступних страхових платежів щорічно лонгуються на такий же строк до повного погашення кредитної заборгованості (т. 2 а.с. 47,49).

Відповідно до п. 7.1. Договору відповідач зобов'язувався сплачувати щомісячно банку кошти в сумі 302,32 доларів США на погашення заборгованості.

Свої зобов'язання ОСОБА_1 виконувала не в повному обсязі, з початку 2010 року відповідач перестала виконувати свої грошові зобов'язання, у зв'язку з чим у неї виникла заборгованість перед позивачем.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 27 червня 2007 року між ПриватБанк та ОСОБА_1 було укладено договір застави рухомого майна, відповідно до якого було передано в заставу автомобіль Шевроле Лачетті, 2007 року випуску, кузов номер Y6DNFI96E7K664390, 17 червня 2010 року автомобіль було передано позивачу, а в подальшому реалізовано за 80 000 грн. (а.с.66) та проведено зарахування коштів на погашення відповідної заборгованості (а.с.74). Відповідно до довідки про зарахування коштів від продажу автомобіля, було зараховано кошти від реалізації автомобіля в сумі 10891,09 доларів США, після зарахування яких заборгованість клієнтки станом на вечір 09.11.2011 склала 9788,20 доларів США, з яких: залишок по тілу кредиту - 7907,49 доларів США, нараховані відсотки за користування кредитом - 59,38 доларів США, прострочені відсотки - 1821,33 долари США (а.с.215).

Оскільки кредит залишається непогашеним, позивач після реалізації автомобіля продовжував сплачувати страхові платежі на особисте страхування відповідача, що підтверджується випискою з рахунку - у 2012 та 2013 роках було проведено два платежі на загальну суму 96.59 доларів США (т. 2 а.с. 32).

Звертаючись до суду з даним позовом Банк визначив заборгованість по тілу кредиту 8004,08 доларів США - залишок заборгованості після реалізації автомобіля 7907,49 доларів США та 96,59 доларів США - здійснені після реалізації автомобіля страхові платежі особистого страхування позичальника.

Судом першої інстанції безпідставно взято до уваги розрахунок заборгованості, проведений представником відповідача (т. 1 а.с. 216-217), оскільки такий розрахунок проведено без врахування прострочення сплати кредиту відповідачем та без врахування положень Кредитного договору про відповідальність позичальника у разі порушення його зобов'язань та порядку зарахування коштів при наявності таких порушень (п. 3.3 Кредитного договору). Інших доказів на спростування наданого Банком розрахунку заборгованості за кредитом, по процентам та по комісії відповідачем не надано.

Щодо розрахунку Банку в частині визначення пені судова колегія зазначає наступне.

Представником відповідача було подано до суду заяву про зменшення неустойки, яку мотивовано тим, що розмір пені може бути зменшеним, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (а.с.212-213). Суд першої інстанції, враховуючи ступінь виконання відповідачем свого зобов'язання, розмір заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк» та відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання, стягнув пеню у розмірі 500 доларів США.

Проте судова колегія не вбачає підстав для застосування положень ст. 551 ч. 3 ЦК України, якою передбачена можливість зменшення неустойки за рішенням суду, оскільки заборгованість відповідача лише за кредитом становить 8004,08 доларів США, а пеня нарахована в сумі 6808,29 доларів США. Посилання представника відповідача та суду на ст. 616 ЦК України як підставу для зменшення пені - правові наслідки порушення зобов'язання з вини кредитора - жодними належними та допустимими доказами не обґрунтовані.

В той же час, як вбачається з наданого Банком розрахунку, нарахування пені проводилось Банком з 2009 року. Після реалізації автомобіля та зарахування на погашення пені 2146,75 доларів США, заборгованість з пені залишалась та продовжувалось нарахування пені до 18 квітня 2014 року (а.с.6-12).

У зазначеній заяві представника відповідача про зменшення неустойки містилось також посилання на положення ст. 258 ЦК України, відповідно до п.1 ч. 2 якої до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Норми частини третьої статті 267 ЦК України, відповідно до якої позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, поширюються як на загальну, так і спеціальну позовну давність. Банк звернувся до суду у травні 2014 року, представником відповідача до винесення рішення зроблено заяву про застосування судом позовної давності, а тому з відповідача слід стягнути пеню за період з травня 2013 року в сумі 4439,04 долари США.

Зважаючи на викладене колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції через невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права слід змінити, стягнувши з відповідача 18066,26 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.04.2014 становить 202703,44 грн. з яких: 8004,08 долари США - заборгованість по поверненню кредитних коштів, 5070,39 доларів США - заборгованість по процентам, 552,75 долари США - заборгованість по комісії за користування кредитом та 4439,04 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати, і у разі часткового задоволення позову судові витрат и присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимоги. Позивачем при поданні позовної заяви та апеляційної скарги було сплачено 3439,29 грн. судового збору (а.с. 5, 231). Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог (88,4 % від ціни позову), з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати в сумі 3040,33 грн.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.3, п.4, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 5 травня 2015 року - змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 27 червня 2007 року в сумі 18066 (вісімнадцять тисяч шістдесят шість) доларів США 26 центів, що за курсом НБУ станом на 18.04.2014 становить 202703 (двісті дві тисячі сімсот три) грн. 44 коп., з яких: - 8004 (вісім тисяч чотири) долари США 08 центів - заборгованість по поверненню кредитних коштів; - 5070 (п'ять тисяч сімдесят) доларів США 39 центів - заборгованість по процентам; - 552 (п'ятсот п'ятдесят два) долари США 75 центів - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 4439 (чотири тисячі чотириста тридцять дев'ять) доларів США 04 центи - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 3040 (три тисячі сорок) гривень 33 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча

Судді