Провадження № 2/127/4120/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2015року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі : головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Вінниці про зобовязання здійснити перерахунок нарахованої допомоги у звязку з тимчасовою втратою працездатності, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Вінниці про зобовязання здійснити перерахунок нарахованої допомоги у звязку з тимчасовою втратою працездатності. Позов мотивовано тим, що 22.06.2010 року із позивачем за останнім місцем роботи на ТОВ Аудиторській фірмі «Слауді» стався нещасний випадок на виробництві, що спричинив втрату працездатності. Внаслідок травми позивач перебувала на лікарняному з 22.06.2010року по 08.11.2010 року. Згідно акту огляду №894 від 09.11.2010 року обласною медико соціальною експертною комісією №1 Вінницького центру медико соціальної експертизи позивачу була визначена ступінь втрати професійної працездатності, що спричинена травмою на виробництві, та встановлена третя група інвалідності безстроково. Фонд соціального страхування від нещасних випадків за страховим випадком, здійснив та здійснює позивачу, як потерпілій: виплати допомоги у звязку з тимчасовою втратою працездатності за період з 27.06.2010року по 08.11.2010року (до встановлення інвалідності), страхові виплати у вигляді щомісячних страхових виплат втраченого заробітку від ступеня втрати професійної працездатності в розмірі 30 відсотків середньої заробітної плати. Розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата для розрахунку наведених вище виплат згідно п.п.3, 4 «Порядку обчислення середньої заробітної плати для розрахунку виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням» є останні шість календарних місяців, що передують місяцю, в якому настав страховий випадок, протягом яких за застраховану особу сплачувалися страхові внески. На час першого призначення допомоги у звязку з тимчасовою втратою працездатності за період з 27.06.2010 року по 21.07.2010 року згідно листа непрацездатності, щомісячних страхових виплат втраченого заробітку згідно акту огляду Обласної медико соціальної експертної комісії №1 від 09.11.2010 року №894 відомості про нараховані позивачу суми заробітної плати за кожен відпрацьований місяць розрахункового періоду були включені ТОВ Аудиторською фірмою «Слауді» до цих звітів, які зареєстровані і управлінні Замостянського району м. Вінниці Пенсійного фонду України відповідно 178.03.2010року, 22.03.2010 року, 20.04.2010 року, 19.05.2010 року, 19.07.2010року. Згідно звітів про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованих внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування позивачу нарахована заробітна плата за відпрацьований час розрахункового періоду у сумі 49 457,04грн. До відділення Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування нещасного випадку України у м. Вінниці ТОВ Аудиторська фірма «Слауді» надала довідки від 23.06.2010 року №13 та від 29.11.2010 року №24 про заробітну плату, нараховану позивачу у розрахунковому періоді за відпрацьовані жовтень, листопад, грудень, 2009 року та за січень, лютий 2010 року в сумі 34583,27грн. До цих довідок безпідставно була включена заробітна плата у сумі 15185,23грн. за відпрацьовані жовтень, листопад 2009 року, які не належать до розрахункового періоду, та безпідставно не була включена заробітна плата у сумі 27900грн. за відпрацьовані березень, квітень, травень 2010 року, які належать до розрахункового періоду. З наведених в цих довідках заробітна плата у сумі 34583,27грн. була визначена середня заробітна плата позивача за один відпрацьований робочий день в сумі 283,47грн., за один календарний день у сумі 190,02грн. з урахуванням якої відповідачем були здійснені виплати допомоги у звязку з тимчасовою втратою працездатності за період з 27.06.2010 року по 08.11.2010 року (до встановлення інвалідності) та призначені з 09.11.2009 року щомісячні страхові виплати втраченого заробітку від ступеня втрати професійної працездатності. За відсутності коштів на виплату заробітної плати роботодавець здійснював перше її нарахування позивачу як потерпілій в місяцях, наступних за відпрацьовані місяці, та включив ці персоніфіковані відомості до звітів Пенсійного фонду України за місяці, наступні за місяцями, за який була нарахована заробітна плата потерпілій, що не позбавляє позивача права на включення фактично нарахованої позивачу зарплати за кожен з відпрацьованих місяців розрахункового періоду ( за грудень 2009 року травень 2010 року) у сумі 49457,04грн. до розрахунку середньої заробітної плати визначення її розміру з нарахованої за розрахунковий період зарплати в сумі 49457,04грн., а саме за один відпрацьований робочий день у сумі 405,38грн., за один календарний день в сумі 271,74грн. і нарахування потерпілій з урахуванням цих розмірів середньої заробітної плати відповідних сум допомоги у звязку з тимчасовою втратою працездатності за період з 27.06.2010 року по 08.11.2010 року, призначених з 09.11.2010 року щомісячних страхових виплат втраченого заробітку від ступеня втрати професійної працездатності. Просить зобовязати відповідача здійснити позивачу перерахунок нарахованої допомоги у звязку з тимчасовою втратою працездатності за період з 27.06.2010 року по 08.11.2010 року з урахуванням середньої заробітної плати за один відпрацьований робочий день у сумі 405,38грн. Зобовязати відповідача здійснити позивачу перерахунок з 09.11.2010 року призначених щомісячних страхових виплат втраченого заробітку від ступеня втрати професійної працездатності з урахуванням середньої заробітної плати за один календарний день за розрахунковий період у сумі 271,74грн., а також здійснити перерахунок таких виплат за цей період, що відбулися згідно статті 29 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999року № 1105-XVI.

В судовому засіданні позивач позов підтримала за обставин викладених в ньому, просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, заперечив щодо його задоволення.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав, для задоволення позову, з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 22.06.2010 року із позивачем за останнім місцем роботи на ТОВ Аудиторській фірмі «Слауді» стався нещасний випадок на виробництві, що спричинив втрату працездатності. Внаслідок травми позивач перебувала на лікарняному з 22.06.2010року по 08.11.2010 року.

Згідно акту огляду №894 від 09.11.2010 року обласною медико соціальною експертною комісією №1 Вінницького центру медико соціальної експертизи позивачу була визначена ступінь втрати професійної працездатності, що спричинена травмою на виробництві, та встановлена третя група інвалідності безстроково.

Відповідно до довідки про середню заробітну плату №13 від 23.06.2010 року розмір заробітної плати ОСОБА_1 за період з січня по травень та за грудень становить 34583,27грн., середньоденна заробітна плата 283,47грн. (а.с.8).

Згідно довідки про середню заробітну плату №294 від 29.11.2010 року розмір заробітної плати ОСОБА_1 за період з січня по травень та за грудень становить 34583,27грн., середньоденна заробітна плата 190,02грн. (а.с.10).

Відповідно до пунктів 4, 7 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового зобовязання) для розрахунку виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою КМУ від 26.09.2001 року №1266, розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід, грошове зобовязання) для застрахованих осіб є останні шість календарних місяців ( з першого до першого числа), що передують місяцю, в якому настав страховий випадок, а середня заробітна плата обчислюється виходячи з нарахованої заробітної плати за видами виплат, що включають основну та додаткову заробітну плату, з яких сплачувалися страхові внески до фондів загальнообовязкового державного соціального страхування.

Як встановлено в судовому засіданні, про що не заперечував і позивач, відповідачем здійснюється виплата допомоги у звязку з тимчасовою втратою працездатності ОСОБА_1 згідно первинної довідки від 23.06.2010 року №13.

В судовому засіданні позивач пояснила, що ТОВ Аудиторською фірмою «Слауді» було невірно нарахована середня заробітна плата, тому відповідачем не вірно нараховано допомогу у звязку з тимчасовою втратою працездатності, однак доказів про визнання дій ТОВ Аудиторської фірми «Слауді» щодо неправомірного нарахування середньої заробітної плати суду не надано, тому відсутні правові підстави для визнання їх недійсними.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу статей 58,59 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ст. 212 ЦПК).

За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи, що сторони звільнені від сплати судового збору, суд вважає за необхідне судовий збір компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-218 ЦПК України, суд -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Вінниці про зобовязання здійснити перерахунок нарахованої допомоги у звязку з тимчасовою втратою працездатності відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: