Справа №473/5862/14-ц 04.06.2015 04.06.2015 04.06.2015
Провадження №22-ц/784/1345/15
Головуючий у першій інстанції-Ротар М.М.
Категорія 34 Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 червня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Данилової О.О.,

суддів - Лівінського І.В., Шаманської Н.О,

при секретарі - Орельській Н.М.,

за участю представника позивача - Коваль О.І.,

відповідачки - ОСОБА_2,

представника відповідачки - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

публічного акціонерного товариства

«Державний ощадний банк України»

на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 квітня 2015 року у цивільній справі за позовом

публічного акціонерного товариства

«Державний ощадний банк України» (далі - Державний ощадбанк)

до ОСОБА_2

про відшкодування шкоди

У С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року Державний ощадбанк звернувся з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

Позивач зазначав, що 6 травня 2014 року на вул. Жовтневої революції в м. Вознесенську з вини водія автомобіля марки Opel Corsa, державний номер НОМЕР_1, ОСОБА_2 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено належний банку автомобіль марки Ford Transit Connect, державний номер НОМЕР_2. Відповідачку ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху. Вартість ремонтно-відновлювальних робіт, пов'язаних з пригодою, склала 124 083, 12 грн. За проведення автотоварознавчого дослідження транспортного засобу банком сплачено 1 328, 40 грн. Розмір страхової виплати, проведеної страхувальником відповідальності винної особи - ПАТ «Страхове товариство «Іллічівське», склав 49 490 грн.

Посилаючись на те, що розмір страхової виплати не покрив шкоду, заподіяну з вини ОСОБА_2, позивач просив стягнути з відповідачки різницю у розмірі 55 241 грн.

Відповідачка ОСОБА_2, діючи через свого представника, позов не визнала, посилаючись на те, що матеріальна шкода банку має визначатись з урахуванням зношеності пошкодженого автомобіля, яка складає 57 415,98 грн., і ці витрати відшкодовані страхової компанією.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 квітня 2015 року позов задоволено частково, на користь банку з ОСОБА_2 стягнуто 7 925, 98 грн. матеріальної шкоди та 243, 60 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі Державний ощадний банк просив рішення скасувати та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на невірне застосування судом норм цивільного законодавства при визначенні розміру відшкодування шкоди.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що витрати на проведення дослідження не відносяться до судових витрат, а розмір відшкодування шкоди, заподіяної банку з вини відповідачки, має визначатись з урахуванням зношеності пошкодженого автомобіля (53%) та складає 57 415,98 грн. Тому, отримавши страхове відшкодування у розмірі 49 490 грн., позивач має право на відшкодування ОСОБА_2 різниці у розмірі 7 925,98 грн.

Проте з таким застосуванням норм матеріального права погодитись не можна.

Так, з матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 6 травня 2014 року сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль позивача марки Ford Transit Connect, державний номер НОМЕР_2.

Постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 травня 2014 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Миколаївської області від 18 червня 2014 року, ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП (а.с. 9,10).

Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 24 вересня 2013 року № АС/6259079 відповідальність ОСОБА_2 за шкоду третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПАТ «Страхове товариство «Іллічівське» з розміром страхового відшкодування у 50 000 грн.(а.с. 11).

Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження транспортного засобу від 4 серпня 2014 року №581 (а.с.13-22) вартість відновлювального ремонту автомобіля (вартість деталів та робіт), яка визначається без врахування фізичного зносу транспорту, складає 103 402,60 грн., а розмір матеріальних збитків, заподіяних власнику пошкодженого автомобіля, з урахуванням фізичного зносу автомобіля - 57415,98 грн.

Відновлювальний ремонт автомобіля позивача проведено ТОВ «Терра Мотор» у липні 2014 року (а.с.5-6) і його вартість у відповідності до висновку автотоварознавчого дослідження склала 124 083,12 грн., в тому числі 103402,60 грн. за виконані роботи та 20 680,52 грн. податку на додану вартість (ПДВ) (а.с. 5-6).

Фактичні витрати на відновлювання автомобіля сплачені банком у розмірі 198 6540,39 грн. (а.с. 58, 62-64).

24 жовтня 2014 року Державний ощадбанк отримав страхове відшкодування у розмірі 49 490 грн. (а.с. 78).

Згідно з частиною 1 статті 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Обов'язок відшкодувати заподіяну шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки покладено на особу, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частини 2 статті 1187 ЦК). Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини 1 статті 1188 ЦК України).

Правовідносини щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, регулюються, зокрема, Законом "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі Закон).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Одним із способів відшкодування шкоди є відшкодування збитків (частин 2 статті 16 ЦК).

Відповідно до частини 2 статті 22 ЦК збитками є, зокрема, витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Статтею 1192 ЦК також передбачено право потерпілого на відшкодування збитків, розмір яких визначається вартістю виконаних робіт, необхідних для відновлення речі, в повному обсязі.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, сукупний аналіз статей 22, 1166, 1187 та 1194 ЦК дає підстави для висновку, що відшкодуванню потерпілому підлягають ті витрати (реальні збитки), які він фактично поніс для відновлення свого порушеного права. У разі недостатності страхового відшкодування для повноти відшкодування його дійсних витрат, цю різницю має сплатити винна особа.

Оскільки позивач здійснив відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля у липні 2014 року та фактично сплатив виконавцю робіт 124 083,12 грн., то саме ця сума є реальними збитками, які позивач має право відшкодувати за правилами зазначених норм.

Аналогічне за змістом положення містить і пункт 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", яким визначено, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна.

При цьому, колегія суддів не може прийняти до уваги посилання відповідачів на положення статті 29 Закону, як підставу для визначення розміру збитків з урахуванням зношеності автомобіля.

Цей Закон визначає підстави для розрахунку розміру страхового відшкодування та не регулює правовідносини між винною та потерпілою стороною.

Таким чином, розмір збитків, заподіяних та не відшкодованих позивачу за проведення відновлювального ремонту в межах заявленого позову складає 53 912, 6 (103 402, 6 - 49 490) грн.

Збитками Державного ощадбанку за приписами вказаних норм є і витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 1 328,40 грн. (а.с. 7,8).

Отже, відповідно до статей 1166, 1187, 1191 та 1194 ЦК з ОСОБА_2 на користь Державного ощадбанку підлягають стягненню 55 241 грн. (53 912, 6 + 1328, 40).

Оскільки суд першої інстанції не звернув належної уваги на вимоги закону та дійшов помилкового висновку при визначенні розміру відшкодування, судове рішення підлягає зміні.

Відповідно до статті 88 ЦПК з відповідачки також підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем при подачі позову (552, 41 грн.) та апеляційної скарги (276, 20 грн.) у розмірі 828, 61 грн.

Керуючись статтями 309,316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити.

Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 квітня 2015 року змінити, збільшивши стягнення з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в рахунок відшкодування шкоди з 7 925, 98 грн. до 55 241 (п'ятдесяти п'яти тисяч двохсот сорока однієї) грн. та судових витрат з 243,6 грн. до 828, 61 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді