справа № 208/2625/15-ц
№ провадження 2/208/1270/15
РІШЕННЯ

Іменем України

03 червня 2015 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області

у складі:

головуючого, судді Нельге Д.В.,

при секретарі Севастьяновій Л.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, представника відповідача: Заводського РВ Дніпродзержинського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області - Сидоренко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Заводського РВ Дніпродзержинського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України «Про стягнення моральної шкоди», -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду із вищезазначеним позовом, у якому, на підставі ст.13 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» N 266/94-ВР від 01.12.1994р., просить суд стягнути з Державної казначейської служби України 9351,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що, 02.07.2014р. відносно позивача працівниками Заводського РВ Дніпродзержинського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області складено адміністративний протокол, який було направлено до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська. Вказаний протокол суд направив на доопрацювання. 26.11.2014р. позивач звернулась із заявою до відповідача - Заводського РВ Дніпродзержинського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області з проханням повідомити позивачу на якій стадії знаходиться адміністративна справа. Проте, відповіді позивачу відповідач не надав. 19.03.2015р. позивач повторно звернулась до відповідача - Заводського РВ Дніпродзержинського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області з проханням повідомити позивачу на якій стадії знаходиться адміністративна справа, та, отримала відповідь, згідно якої складений 02.07.2014р. відносно позивача адміністративний протокол було повторно направлено до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська після доопрацювання. Крім того, у вказаній відповіді також зазначено, що, Заводським РВ Дніпродзержинського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області було прийнято рішення щодо списання матеріалів до справи. Враховуючи, що, фактичне порушення адміністративної справи відносно позивача обмежило права позивача та завдало позивачу моральної шкоди, просить суд, на підставі ст.13 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» N 266/94-ВР від 01.12.1994р., стягнути з Державної казначейської служби України 9351,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_2, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, підтримав позов свого довірителя у повному обсязі, та просив позов задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача: Заводського РВ Дніпродзержинського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області - Сидоренко К.В. позов не визнала, та просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що, дії відповідача - Заводського РВ Дніпродзержинського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області у складанні адміністративного протоколу відносно позивача - не є протиправними, та такими, що завдали шкоди позивачу.

Представник відповідача - Державної казначейської служби України в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, що дозволило суду провести розгляд справи за його відсутності, на підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, та, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що, відповідач - Заводський РВ Дніпродзержинського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, склавши відносно позивача 02.07.2014 року адміністративний протокол, незаконно переслідував позивача, чим завдав останньому моральну шкоду, відшкодування якої передбачено ст.13 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» N 266/94-ВР від 01.12.1994р.

Згідно ст.2 вищевказаного Закону, право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках:

1) постановлення виправдувального вироку суду;

1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів;

2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати;

4) закриття справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

При цьому, згідно роз'яснень, наданих у п.11 Постанови Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» N 14 від 18.12.2009р., оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Як встановлено судом в ході розгляду справи, на підтвердження обставин, на які посилається позивач як на підставу своїх позовних вимог, позивач ОСОБА_1 надала суду: заяву позивача від 26.11.2014р.; заяву позивача від 19.03.2014р.; відповідь начальника Заводського РВ Дніпродзержинського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 30.03.2015р., у якій останній зазначив, що, 23.02.2015р. адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ст.185 КУпАП після доопрацювання повторно направлено до суду для прийняття відповідного рішення.

Дослідивши надані позивачем докази, та, оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що, матеріали справи не місять жодного належного та допустимого доказу, який би підтвердив наявність випадків, передбачених ст.2 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» N 266/94-ВР від 01.12.1994р., існування яких надає право особі на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, встановленому вказаним Законом.

Враховуючи вищевикладене, суд, приймаючи до уваги, що, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, дійшов висновку, що, обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, що, в свою чергу, дає підстави суду дійти висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, та такими, що задоволенню не підлягають.

При цьому, враховуючи те, що, факт завдання шкоди позивачу незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування в ході розгляду справи судом не встановлено, суд вважає необхідним стягнути з позивача на користь держави судовий збір, так як, у даному випадку судом встановлено, що, позивач не є особою, яка, згідно п.13 ч.2 ст.3 ЗУ «Про судовий збір» звільняється від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3-5, 10, 15, 60, 110, 208, 209, 213-215 ЦПК України, ст.2 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» N 266/94-ВР від 01.12.1994р. суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Заводського РВ Дніпродзержинського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України «Про стягнення моральної шкоди» - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, на користь держави:

· 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. - судовий збір.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Суддя Нельга Д. В.