№ провадження 2/646/113/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.06.2015 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова

в складі головуючого - судді Шелест І.М.,

за участю секретаря Узденової Л.Р., Зозулі І.І., Біляєвої Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту належності житлового будинку в домоволодінні, про визнання права власності на ? частину житлового будинку в домоволодінні в порядку спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту належності житлового будинку в домоволодінні, про визнання права власності на ? частину житлового будинку в домоволодінні в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок літ. «Д-1» з надвірними будівлями за адресою м.Харків вул. Качанівська, 24, в порядку спадкування за заповітом, про встановлення факту належності вищезазначеного будинку її матері ОСОБА_3 В обґрунтування позову зазначила, що в нотаріальній конторі вона не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, так як в рішенні Червонозаводського районного суду м.Харкова від 21 березня 2006 року, яким було визнано право власності за ОСОБА_3 було помилково зазначено невірну адресу розташування житлового будинку вул. Качанівська 26 замість вул. Качанівська, 24, що було перешкодою для державної реєстрації права власності спірного будинку. 1 травня 2014 року ОСОБА_3 померла. На випадок своєї смерті вона залишила заповіт, відповідно до якого житловий будинок, належний їй на праві власності, вона залишила в рівних частках по ? частині своїй дочці позивачці по справі та онуку ОСОБА_2 При цьому у заповіті мати також зазначила невірну адресу вул.Качанівска, 26 замість вул.Качанівська, 24.

В судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали свої позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні визнав позовні вимоги позивача повністю та звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 з аналогічними позовними вимогами. Посилається на те, що в нотаріальній конторі він не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, так як в рішенні Червонозаводського районного суду м.Харкова від 21 березня 2006 року, яким було визнано право власності за його бабусею ОСОБА_3 було помилково зазначено невірну адресу розташування житлового будинку вул. Качанівська 26 замість вул. Качанівська, 24, що було перешкодою для державної реєстрації права власності спірного будинку. 1 травня 2014 року ОСОБА_3 померла. На випадок своєї смерті вона залишила заповіт, відповідно до якого житловий будинок, належний їй на праві власності, вона залишила в рівних частках по ? частині своїй дочці позивачці по справі, його тітці та йому, онуку ОСОБА_2 При цьому у заповіті бабуся також зазначила невірну адресу вул. Качанівска, 26 замість вул. Качанівська, 24.

Свій позов та викладені в позові обставини у судовому засіданні відповідач повністю підтримав.

Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги ОСОБА_2 визнала в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 березня 2006 року власником житлового будинку Д-1 з надвірними будівлями у домоволодінні, яке розташоване за адресою м. Харків вул. Качанівска, 26, визнано за ОСОБА_3, яка є матірю позивача за первісним позовом ОСОБА_1 та бабусею відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 Рішення набуло чинності, але не пройшло державну реєстрацію. Причиною відсутності реєстрації було те, що при розгляді справи позивач помилково зазначила адресу розташування будинку Д-1 м. Харків, вул. Качанівська, 26 замість м. Харків, вул. Качанівська, 24. За життя цю помилку ОСОБА_3 виправити не встигла.

На випадок своєї смерті ОСОБА_3 залишила заповіт 30 березня 2001 року, посвідченого 5 Харківською державною нотаріальною конторою, в якому також помилково зазначила адресу належного їй будинку у домоволодінні вул.Качанівська 26, замість вул.Качанівська, 24.

1 травня 2014 року ОСОБА_3 померла.

Спадкоємці за заповітом позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 у встановлений законом строк та порядок прийняли спадкове майно у вигляді житлового будинку Д-1 з надвірними будівлями у домоволодінні, яке розташоване у м.Харкові по вул. Качанівській, 24, вступили у володіння ним та звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини за заповітом про що свідчать витяги про реєстрацію в спадковому реєстрі та заведення спадкової справи.

Однак ні ОСОБА_1, ні ОСОБА_2 отримати свідоцтва про право на спадщину за заповітом не змогли, оскільки державна реєстрація права власності за спадкоємцем ОСОБА_3 є відсутня, і постановою від 3 листопада 2014 року 5 ХДНК було відмовлено вчинити цю нотаріальну дію.

Після смерті батька та матері позивач прийняв спадщину фактично, так як постійно проживав у вказаному домоволодінні, окрім того звернувся з відповідною заявою до 1-ї ХДНК та отримав 23.01.2013 р. витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі та заведення спадкової справи.

Згідно положень ст. 16 ЦК України одним із засобів захисту цивільних прав є його визнання.

Згідно положень ст.ст. 1222, 1223, 1266 ЦК України, який набув чинності з 01.01.2004 р. , спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують спадкоємці почергово в порядку, визначеному у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Так як, покійна ОСОБА_3 залишила заповіт на користь сторін по справі, яким залишила належне їй майно в рівних частках своїй дочці та онуку, вони є спадкоємцями за заповітом.

Відповідно до положень ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_2 фактично прийняли спадщину після смерті відповідно матері та бабусі як спадкоємці, які постійно проживавали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, і також звернулися до 5-ї Харківської державної нотаріальної контори з окремою заявою про прийняття спадщини.

Згідно ст. ст. 11, 12, 15, 16 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 316, ст. 397, ст. 398 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання за ним права власності на нерухоме майно, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Таким чином, позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_4 за первісним позовом та відповідно відповідачка та позивач за зустрічним позовом мають право на визнання їх власниками ? частини за кожним житлового будинку Д-1 з надвірними будівлями у домоволодінні, яке розташоване у м.Харкові по вул.Качанівській, 24.

Суд також вважає, що підлягає задоволенню і позовні вимоги в частині встановлення факту належності житлового будинку Д-1 спадкодавцю ОСОБА_3, оскільки відповідно до технічної документації та довідок КП «Харківське БТІ» встановлено, що житловий будинок Д-1 входить до складу домоволодіння, яке розташоване за адресою м.Харків, вул.Качанівська, 24.

Право власності на житлове домоволодіння по вул.Качанівській, 26 м.Харкова зареєстроване за сторонніми особами.

На підставі викладеного,керуючись ст.ст. 11, 12, 15, 16, 1222, 1223, 1266, 1268, 1270

ЦК України , ст. ст. 3, 4, 5, 11, 10, 11, 57, 58,60, 79, 84, 88, 209, 212, 214-216, 218, 222, 224-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнити.

Встановити факт належності житлового будинку з надвірними будівлями у домоволодінні Д-1, що складається з приміщень: 5-2 площею 5.9 кв.м; 5-3 площею 7.40 кв. м.; 5-4 площею 12. 50 кв.м.; I площею 5.50; 4-4 площею 15.30; 4-5 площею 6.70 кв.м.; IV площею 6.5 кв.м.; 4-3 площею 7.5 кв.м.; 4-6 площею 7-10 кв.м.; III площею 1.5, 1.10 кв.м, загальною площею 77 кв.м з надвірними будівлями у домоволодінні З1-, К-1, Ш-1, И-1, Н-1, яке розташоване у м. Харкові по вул.Качановській, 24, ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку Д-1, що складається з приміщень: 5-2 площею 5.9 кв.м; 5-3 площею 7.40 кв. м.; 5-4 площею 12. 50 кв.м.; I площею 5.50; 4-4 площею 15.30; 4-5 площею 6.70 кв.м.; IV площею 6.5 кв.м.; 4-3 площею 7.5 кв.м.; 4-6 площею 7-10 кв.м.; III площею 1.5, 1.10 кв.м, загальною площею 77 кв.м з надвірними будівлями у домоволодінні З1-, К-1, Ш-1, И-1, Н-1, яке розташоване у м. Харкові по вул. Качанівській, 24 в порядку спадкування за заповітом після матері ОСОБА_3, яка померла 1 травня 2014 року.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт належності житлового будинку з надвірними будівлями у домоволодінні Д-1, що складається з приміщень: 5-2 площею 5.9 кв.м; 5-3 площею 7.40 кв. м.; 5-4 площею 12. 50 кв.м.; I площею 5.50; 4-4 площею 15.30; 4-5 площею 6.70 кв.м.; IV площею 6.5 кв.м.; 4-3 площею 7.5 кв.м.; 4-6 площею 7-10 кв.м.; III площею 1.5, 1.10 кв.м, загальною площею 77 кв.м з надвірними будівлями у домоволодінні З1-, К-1, Ш-1, И-1, Н-1, яке розташоване у м. Харкові по вул.Качановській, 24, ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину житлового будинку Д-1 що складається з приміщень: 5-2 площею 5.9 кв.м; 5-3 площею 7.40 кв. м.; 5-4 площею 12. 50 кв.м.; I площею 5.50; 4-4 площею 15.30; 4-5 площею 6.70 кв.м.; IV площею 6.5 кв.м.; 4-3 площею 7.5 кв.м.; 4-6 площею 7-10 кв.м.; III площею 1.5, 1.10 кв.м, загальною площею 77 кв.м з надвірними будівлями у домоволодінні З1-, К-1, Ш-1, И-1, Н-1, яке розташоване у м. Харкові , по вул. Качанівській, 24 в порядку спадкування за заповітом після бабусі ОСОБА_3, яка померла 1 травня 2014 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається до апеляційному суду Харківської області через Червонозаводський районний суд м. Харкова.

Суддя І.М. Шелест