МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ ___________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 521/4044/15-ц
Номер провадження №2/521/2953/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Жуган Л.В.,

при секретарі судового засідання Іськовій В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про стягнення курсової різниці від перерахунку заборгованості, інфляційних збитків та 3% річних за прострочення грошового зобовязання, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси 16.03.2015 року звернулась ОСОБА_2 із позовом до ОСОБА_3 про стягнення курсової різниці від перерахунку заборгованості, інфляційних збитків та 3% річних за прострочення грошового зобовязання.

Позивач зазначила, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10.07.2014 року, було стягнуто з ОСОБА_3 на її користь суму сплаченого авансу в розмірі 2500 доларів США, що еквівалентно 29250 грн.

Однак, ОСОБА_3 вище зазначене рішення суду не виконує, та борг до теперішнього часу не повернула, в зв'язку з чим з дати винесення рішення до моменту позову офіційний курс гривні щодо долару США підвищився з 11 грн. 70 коп. до 21 грн. 62 коп. за один долар США, що призвело до підвищення вартості життя.

В зв'язку з чим позивач просить суд: стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 курсову різницю від перерахунку заборгованості у сумі 24800 грн.; інфляційні витрати (з 01 червня 2013 року по 10.07.2014 року з суми 29 250 гривень), що складають 3479,83 грн.; три процента річних за 405 днів прострочення, що складає 973,66 грн.; судові витрати на користь держави.

Представник позивача за довіреністю - ОСОБА_5 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник за довіреністю ОСОБА_6, в судовому засіданні, просили частково задовольнити позовні вимоги, згідно поданих письмових заперечень. У запереченнях зазначено, що за рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10.07.2014 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17.11.2014 року, з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_2 грошову суму у розмірі 29250 грн. На підставі чого Першим Малиновським відділом ДВС ОМУЮ постановою від 05.12.2015 року відкрито виконавче провадження про стягнення ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошової суму у розмірі 29250 грн. Відповідач зазначає, що вона щомісячно сплачує в рахунок погашення боргу, грошові кошти у розмірі 1500 грн., що підтверджується квитанціями долученими до матеріалів справи. Також відповідач вказує, що стягнення курсової різниці не ґрунтується на законних підставах, взагалі є незаконними та такими, що не підлягають задоволенню оскільки суперечать вимогам чинного законодавства.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилась про дату, час та місце судового засідання повідомлялась судом належним чином.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 09.04.2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, було укладено угоду про намір укласти договір купівлі - продажу обєкту нерухомості, відповідно до якої ОСОБА_2 мала намір купити, а ОСОБА_3 продати обєкт нерухомості, а саме квартиру АДРЕСА_1, ціна якої становить 53000 доларів США, сторони зобовязувались оформити договір купівлі продажу до 01.06.2013 року, також в договорі зафіксовано, що покупець ОСОБА_2 передала, продавцю ОСОБА_3 суму в розмірі 2500 доларів США.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10.07.2014 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17.11.2014 року, встановлено, що ОСОБА_2 передала, а продавець ОСОБА_3 отримала та зобовязалась повернути аванс у розмірі 2500 доларів США. За вказаним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму сплаченого авансу в розмірі 2500 доларів США, що еквівалентно 29250 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці факти.

05.12.2014 року державним виконавцем Першого Малиновського ВДВС ОМУЮ, винесено постанову про відкриття провадження, за виконавчим листом №521/10941/13-ц, виданим на підставі рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10.07.2014 року, про стягнення з відповідача грошової суми у розмірі 29250 грн.

Згідно до квитанцій наданих відповідачем, які додані до матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3, частково виконує вищезазначене рішення суду, та перераховує щомісячно на рахунок ОСОБА_2, кошти у розмірі 1500 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

При ухваленні рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10.07.2014 року було враховано положення ст. 533 ЦК України.

В зв'язку з чим суд вважає, що доводи позивача та її представника, щодо стягнення з відповідача збитків у зв'язку зі зміною курсу є не обґрунтованими, оскільки, рішенням Малиновського районного суду вже стягнуто суму авансу в гривневому еквіваленті з урахуванням курсу НБУ станом на час постановлення рішення суду.

Оскільки чинним законодавством не передбачено можливість збільшення розміру позики, що підлягає стягненню, у випадку зміни курсу відповідної валюти після прийняття судом рішення, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог в частині стягнення курсової різниці від перерахунку заборгованості у сумі 24800 гривень необхідно - відмовити.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Верховний Суд України в Узагальненні судової практики «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин» від 11.11.2011 року визначив, що при застосуванні ч. 2 ст. 625 ЦК, згідно з якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, слід керуватися таким. Аналіз зазначеної норми права свідчить про те, що внаслідок знецінення лише грошова одиниця України (гривня) підлягає індексації, а іноземна валюта, яка була предметом позики, не підлягає. Така правова позиція неодноразово підтверджена рішеннями Верховного Суду України, в яких зазначено, що індекс інфляції - це показник, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари і послуги, які купує населення для невиробничих цілей. Ціни в Україні встановлюються у національній валюті, тому зазначена норма ЦК може бути застосована лише у випадку прострочення грошового зобов'язання у гривні.

Оскільки ОСОБА_3 було прострочене грошове зобовязання у іноземній валюті, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми інфляційних втрат від простроченої суми заборгованості у розмірі 3479,83 грн. не ґрунтуються на вимогах закону, тому суд відмовляє в їх задоволенні.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України передбачено у разі прострочення виконання суми грошового зобовязання обов'язок виплати 3% річних від простроченої суми.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ч.2 ст. 625 ЦК України, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення з ОСОБА_3 3% річних за прострочення грошового зобовязання, у розмірі 973,66 грн., підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС (категорія 2), звільнена від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», в звязку з чим, підлягає стягненню з відповідачки в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 208, 209, 212- 215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про стягнення курсової різниці від перерахунку заборгованості, інфляційних збитків та 3% річних за прострочення грошового зобовязання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, три відсотки річних у розмірі 973 (девятсот сімдесят три) гривні 66 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь держави судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три гривні) 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня проголошення.

Суддя: Л.В. Жуган