АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1479/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 59 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Соснівського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції, Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», ОСОБА_7, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у Черкаській області, ОСОБА_8 про визнання виконавчих дій державного виконавця щодо реалізації арештованого майна незаконними , відшкодування моральної шкоди, визнання аукціону з реалізації арештованого рухомого майна недійсним, заслухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду із позовом до Соснівського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції, Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», ОСОБА_7 про визнання виконавчих дій державного виконавця щодо реалізації арештованого майна незаконними, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, визнання аукціону з реалізації арештованого рухомого майна недійсним, посилаючись на те, що рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 21.02.2012 року по справі № 2- 5930/11 на користь КС «Добросвіт» було присуджено з неї стягнення солідарно з боржником за кредитним договором № 00352 борг у сумі 7 454,91 гривень.

18.06.2013 року за місцем її реєстрації, проте за її відсутності, було проведено опис і арешт майна, а саме 11 одиниць побутової техніки, що на той момент знаходилася у неї вдома, але їй не належала. Вона є матір'ю трьох неповнолітніх дітей, родина якої перебувала у скрутному матеріальному становищі, тому рідні і знайомі віддали їй у тимчасове користування побутову техніку, яка саме потрапила до акту опису та арешту майна.

Також вказує, що державними виконавцями, що проводили опис та арешт майна, принцип солідарності дотримано не було, адже згідно вищезгаданого рішення суду відповідальність перед КС «Добросвіт» щодо погашення боргу поручитель несе солідарно з боржником, але борг погашався за рахунок майна, що знаходилось в її квартирі.

26 червня 2013 року, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 (власники описаного і арештованого майна) змушені були звернутися до суду з позовом до Соснівського відділу державної виконавчої служби про скасування акту опису і арешту майна, виключення та звільнення майна з-під арешту. Про факт звернення до суду було повідомлено відповідних державних виконавців з проханням не реалізовувати майно до винесення судом рішення по даній справі. 8 серпня 2013 року відповідачу була надана копія довідки з Соснівського районного суду м. Черкаси про те, що у провадженні суду знаходиться цивільна справа щодо скасування вищезгаданого акту опису й арешту майна.

14 жовтня 2013 року було винесено судове рішення, яким акт опису та арешту майна від 18.06.2012 року скасовано.

Враховуючи вказані обставини, позивачка вважає, що має беззаперечне право на відшкодування шкоди, адже державним виконавцем було неправильно, на її погляд, проведено оцінку описаного майна. Новий комп'ютер, який було надано позивачці в користуватися коштував близько 6000 тисяч гривень з необхідним програмним забезпеченням, але його оцінили у 800,00 гривень.

Також зазначає, що зверталася до керівництва Соснівського відділу ДВС Черкаського МУЮ з проханням здійснити переоцінку, враховуючи обєктивні причини, а саме, звернути увагу на вартість на той час аналогічних речей.

Проте, листом Соснівського відділу ДВС Черкаського МУЮ від 05.08.2013 року № 21205 повідомлено, що у разі заперечення результатів оцінки, державний виконавець призначає експерта для рецензування звіту, проте витрати, повязані з рецензуванням несе сторона, яка заперечує проти результатів оцінки.

Вважає, що внаслідок таких незаконних дій державного виконавця склалась ситуація, що було вилучено майно за значно заниженою вартістю, що не покрило боргу, тому частина боргу залишилась ще у грошовому еквіваленті, який нею погашено у повному обсязі, а саме в сумі 7511, 07 грн.

Після неодноразового уточнення своїх позовних вимог, просила суд зобовязати відповідача повернути їй з незаконного володіння: компютерні комплектуючі згідно гарантійного талону № 4916 від 20.02.2013 року; телевізор; мікрохвильову піч; пральну машину; хлібопіч; універсальний пристрій PIXMA.

Стягнути з відповідачів на її користь в солідарному порядку моральну шкоду в розмірі 8000 грн.

Визнати недійсним аукціон від 27.09.2013 року , що проведений ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» та оформлений протоколом № 16/152-13А-1.

Визнати незаконними дії Соснівського відділу Державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, щодо опису та реалізації майна в рахунок погашення боргу за договором поруки № 00352/1.

Стягнути з відповідачів на її користь в солідарному порядку судовий збір.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 квітня 2015 року в позові ОСОБА_6 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 оскаржила його в апеляційному порядку, посилаючись на те, що рішення районного суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просила його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, прокурора, дослідивши матеріали по справі в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до статей 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим та стосуватися, зокрема, питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Фактичною передумовою судового розгляду справи є наявність спору про право (для справ позовного провадження). Спір повинен мати правовий характер, тобто стосуватися прав, обов'язків, свобод чи інтересів конкретної особи.

Порушення, невизнання чи оспорювання прав, свобод чи інтересів позивача є його суб'єктивною оцінкою фактичних правовідносин і має значення для визначення характеру правовідносин, з яких виник спір.

Встановлено та не заперечується сторонами, що рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 21.02.2012 року по справі № 2- 5930/11 на користь КС «Добросвіт» було стягнуто з поміж іншого, солідарно з позивачки та ОСОБА_10 заборгованість за кредитним договором № 00352 від 08.10.2007 року у сумі 7 454,91 гривень. (а.с. 8)

Добровільного виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.02.2012 року не відбулось, тому керуючись ЗУ «Про виконавче провадження» 18.06.2013 року за місцем реєстрації ОСОБА_6 державним виконавцем, проте за відсутності самої ОСОБА_6, було проведено опис і арешт майна, яке перебувало у її квартирі, а саме 11 одиниць побутової техніки.

Також встановлено, що після проведеного опису майна у квартирі позивачки вона з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 звернулись до суду з позовом до Соснівського відділу ДВС про скасування акту опису й арешту майна, виключення та звільнення майна з-під арешту.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.10.2013 року позов задоволено повністю: скасовано акт опису й решту майна від 18.06.2012р., складений державним виконавцем Шишкіною І.О.. Виключено з опису та звільнено з-під арешту майно: телевізор JVC, модель АV-21FЗ, серійний номер № 14762265; мікрохвильова піч SAMSUNG; пральна машина ARISTON; хлібопіч SCARLET, яке належить на праві власності ОСОБА_9. Виключено з майна опису та звільнено з-під арешту майно: системний блок ZALMAN; мишка AVTECH; вебкамера AVTECH, модель РК - 7706 монітор ACER, модель G226 HGL; клавіатура GEMBIRP; колонки FD; універсальний пристрій РІХМА, яке належить на праві власності ОСОБА_8.

Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак, зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відмовляючи в позові ОСОБА_6, суд виходив з того, що будь-яких обєктивних доказів з приводу порушення чи не визнання відповідачами прав позивача суду не надано.

З такими висновками погоджується й колегія суддів.

Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ ( майно) , яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Положеннями ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Речі, які просить позивачка ОСОБА_6 повернути, їй не належать, а являються власністю ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які в свою чергу з позовом до суду не звертаються та не ставлять вимогу про повернення їхнього майна в даному провадженні.

Натомість, згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доказів того, що спірне майно перебувало у користуванні та розпорядженні ОСОБА_6 на відповідній правовій підставі, останньою не надано суду.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 через відсутність порушеного права за захистом якого було спрямоване звернення до суду.

У звязку з вищевикладеним, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, про те, що судом було допущено порушення норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

При цьому, слід зазначити, що викладені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції, правильності висновків суду не спростовують та на законність рішення суду не впливають.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 квітня 2015 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з часу проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі 20 днів.

Головуючий :

Судді :