У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів Мартинюка В.І., Мостової Г.І.,

Наумчука М.І., Олійник А.С.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні майном та зобов'язання вчинити дії, зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 26 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним позовом, просила зобов'язати відповідача ОСОБА_4 відновити пошкоджений ним належний їй фундамент під веранду, залити цементом вириті ним траншеї під спільні внутрішні стіни та заборонити вчиняти будь-які дії щодо пошкодження належного їй майна.

Позов обґрунтовано тим, що вона та відповідач є співвласниками будинку АДРЕСА_1.

У жовтні 2013 року без отримання її згоди та без відповідних дозвільних документів ОСОБА_4 розпочав виконання будівельних робіт, а саме: зруйнував частину належного їй фундаменту під веранду та підрив фундамент усередині будинку під спільними стінами, що може призвести до руйнування її житла.

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом, просив зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні належною йому частиною будинку, шляхом демонтажу фундаменту під веранду шириною 2,75 м, довжиною 3,0 м та висотою 0,55 м.

Зустрічний позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 є власником фундаменту, який побудовано впритул до стіни його кімнати та обмежує йому доступ до цієї стіни під час виконання робіт з її укріплення. Фундамент збудовано без відповідного дозволу та без узгодження із співвласниками будинку, що є підставою для його демонтажу.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 10 жовтня 2014 року первісний позов задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_4 відновити пошкоджений ним фундамент під веранду, належний ОСОБА_3 В іншій частині первісного позову відмовлено. В зустрічному позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 26 листопада 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові в частині зобов'язання ОСОБА_4 відновити пошкоджений ним фундамент під веранду, належний ОСОБА_3 В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що сторони є співвласниками житлового будинку по АДРЕСА_1, а саме: ОСОБА_3 належить 36/100 ідеальних частин, а ОСОБА_4 - 17/100 ідеальних частин.

Задовольняючи частково первісний позов, суд першої інстанції виходив із того, що 4 жовтня 2013 року ОСОБА_4 без погодження із співвласниками будинку самочинно демонтував 0,5 м належного ОСОБА_3 фундаменту. Відмовляючи в позові ОСОБА_3 щодо цементування виритих траншей під спільні внутрішні стіни, суд виходив із недоведеності позовних вимог у цій частині. Відмовляючи в первісному позові в частині заборони ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії щодо пошкодження належного ОСОБА_3 майна, суд виходив із того, що особа має право на звернення до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмовляючи в зустрічному позові ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із його недоведеності.

Ухвалюючи нове рішення про відмову в позові у частині зобов'язання ОСОБА_4 відновити пошкоджений ним фундамент під веранду, суд апеляційної інстанції виходив із того, що спірний фундамент було зведено попередніми власниками належних ОСОБА_3 часток будинку, а відповідно до наданих нею правовстановлюючих документів на нерухоме майно право власності на цей фундамент до неї не переходило.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено апеляційним судом, ОСОБА_3 набула у власність 36/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 4 листопада 1986 року (8/100 частин), договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 6 травня 2008 року (придбала у ОСОБА_5 42/400 частини), договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 20 травня 2008 року (придбала у ОСОБА_5 42/1200 частини), договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 15 липня 2008 року (придбала у ОСОБА_6 168/1200 частини) (а.с. 5, 6, 10, 14).

У вказаних правовстановлюючих документах відсутні відомості про перехід до ОСОБА_3 права власності на фундамент під веранду у житловому будинку по АДРЕСА_1.

Попередньому власнику частини будинку, якою володіє ОСОБА_3, ОСОБА_7 24 січня 2001 року виконавчим комітетом Новоград-Волинської міської ради надано дозвіл № 543 до 31 січня 2002 року на виконання будівельних робіт щодо внутрішнього перепланування частини приватного будинку по АДРЕСА_1 із добудовою до неї приміщення кухні, ванної кімнати та передпокою розмірами 2,8 м на 9,5 м.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 314/14-25 від 29 серпня 2014 року існуюча прибудова розмірами 2,99 м на 9,86 м відповідає прибудові розмірами 2,8 м на 9,5 м (із відхиленням розмірів у більшу сторону), на будівництво якої надано зазначений дозвіл.

Як випливає із матеріалів справи, до 15 березня 2004 року спірний фундамент входив до 42/100 частин домоволодіння, що належали ОСОБА_7 Відповідно до договору дарування від 15 березня 2004 року ОСОБА_7 подарував належні йому 42/100 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 ОСОБА_8 (а.с. 71).

ОСОБА_3 придбала у правонаступників ОСОБА_8 - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 28/100 частин домоволодіння за договорами купівлі-продажу. Із цих договорів не вбачається перехід до ОСОБА_3 права власності на фундамент.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність ОСОБА_3 перехід до неї права власності на спірний фундамент.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_3 про те, що з урахуванням неоформленої спадщини до неї перейшло право на 67 процентів частини житлового будинку, що належав ОСОБА_7, а відповідно і право власності на фундамент не підтверджено належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Висновки апеляційного суду про відмову в позові з урахуванням підстав позову ґрунтуються на нормах матеріального права та встановлених обставинах справи, а доводи касаційної скарги ОСОБА_3 не дають підстав для скасування ухваленого ним рішення, оскільки не ґрунтуються на доказах.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення касаційної скарги та залишення рішення суду апеляційної інстанції без змін відповідно до ст. 337 ЦПК України

Керуючись статтями 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 26 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: В.І. Мартинюк

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук

А.С. Олійник