Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 2-1180/08 Головуючий у 1 інстанції: Мінасов В.В.
Номер провадження 22-ц/778/6392/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.

Суддів Бабак А.М.

ОСОБА_2

При секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2011 року

у справі за поданням Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про встановлення тимчасового обмеження на виїзд за межі України відносно громадянина ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2011 року Шевченківський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції (далі Шевченківський ВДВС Запорізького МУЮ) звернувся до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження на виїзд за межі України відносно громадянина ОСОБА_3, в якому зазначав, що на виконанні Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ знаходиться виконавче провадження № 577/10 з примусового виконання виконавчого листа № 1180 виданого 09 грудня 2008 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_3 на користь ВАТ «ОСОБА_5 ОСОБА_1» боргу в сумі 464931,42 грн. Боржником ОСОБА_3 рішення суду не виконується.

Посилаючись на зазначені обставини, просив тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 без вилучення паспортного документу.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2011 року подання Шевченківського Відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції задоволено.

Тимчасово обмежено право виїзду за кордон громадянина ОСОБА_3 на строк до погашення заборгованості за виконавчим листом Жовтневого районного суду м. Запоріжжя № 1180, виданим 09 грудня 2008 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОСОБА_5 ОСОБА_1» боргу у сумі 464931,42 грн.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права оскільки суд не прийняв до уваги, що державний виконавець не довів суду її ухилення від виконання своїх зобовязань. Крім того, розгляд подання відбувся без участі державного виконавця, а тому ним не доводилися твердження, що були наведені в поданні. Суд залишив поза увагою, що відповідно вимог ст. 377-1 ЦПК України розгляд подання мав відбутися за місцем знаходження державної виконавчої служби. Шевченківський ВДВС Запорізького МУЮ розташований по вул. Брюллова,5 в м. Запоріжжі, що є територією Шевченківського району м. Запоріжжя, а тому подання мало буди спрямовано до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя. Просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно ч.3 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд, скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Задовольняючи подання Шевченківський ВДВС Запорізького МУЮ суд першої інстанції, керуючись ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» виходив із того, що ОСОБА_3 ухиляється від сплати боргу.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_3 викликалася до виконавчої служби і ухилилася від сплати боргу.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно положень п.2 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну» від 21 січня 1994року (зі змінами), громадянин України може бути обмежений управі виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору у передбачених законом випадках.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 377-1 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження"державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Отже, ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в України громадян України" та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Суд першої інстанції не мотивував та не обґрунтував ухилення ОСОБА_3 від виконання зобов'язань за судовими рішеннями.

Шевченківським ВДВС Запорізького не доведено ухилення ОСОБА_3 від сплати боргу, а також те, що її викликав державний виконавець до державної виконавчої служби.

Крім того,відповідно ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Суд негайно розглядає подання, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Судовий розгляд має відбуватися за участю державного виконавця, який має довести факт ухилення боржника від виконання рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд подання відбувся без участі державного виконавця (а.с.64).

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Крім того, в порушення вимог ст. 377-1 ЦПК України, подання до суду подано від імені Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ та підписано безпосередньо начальником Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ та подано до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, який не уповноважений на розгляд такого подання, оскільки Шевченківський ВДВС Запорізького МУЮ розташований на території Шевченківського району м. Запоріжжя, тому в силу ст. 377-1 ЦПК України розгляд подання мав відбутися в Шевченківському районному суду м. Запоріжжя.

Недотримання правил підсудності тягне за собою повернення подання, про що постановляється ухвала. Повернення подання не перешкоджає повторному зверненню до належного суду (частина п'ята статті 121 ЦПК).

Таким чином, судом порушено порядок встановлений для вирішення цього питання, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд для вирішення питання про розгляд подання.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2011 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: