Справа № 502/1503/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді: Балана М.В.,

при секретарі: Урсул Г.К..

розглянувши цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2

до

ОСОБА_3

про

визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1. У вказаному будинку також зареєстровано відповідача - ОСОБА_3, яка є колишньою дружиною її сина ОСОБА_4 Відповідач проживала в буд. по АДРЕСА_1 з квітня місяця 1998 року по квітень 2012 р. 21.06.2013 р. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розлучились, що підтверджується рішенням суду, хоча до цього часу вже більше року вони не проживали як родина. В квітні 2012 р. відповідач виїхала з будинку, забрала всі свої особисті речі та більше не проживала в будинку. Вказане підтверджується довідкою № 317 від 16.06.2014 р., та актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї. Між позивачем та відповідачем ніякого договору найму житлової площі не укладалось. Відповідач не проживає фактично в будинку понад 2 роки. На підставі викладеного позивач просив суд визнати відповідача ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, належного позивачу.

Відповідач надав заперечення на позовну заяву, в якій вказав, що є рішення апеляційного суду Одеської області від 04.06.2014 р. по справі 22-ц/785/5732/14, яке набрало законної сили, яким відмовлено у позові ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. У поданій повторно позовній заяві позивач не наводить жодних додаткових доводів та доказів, що можуть привести до задоволення позову та визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. У рішенні Кілійського районного суду по справі 502/2807/13ц, яке скасовано вищевказаним рішенням Апеляційного суду Одеської області у зв'язку з застосуванням не тих норм закону, встановлено та не заперечується сторонами, що за час життя у буд. АДРЕСА_1 відповідачем та сином позивачки здійснено його добудову, а саме веранду, літню кухню та лазню. Відповідач не по своїй волі перестала проживати у АДРЕСА_1, а у зв'язку з тим, що ОСОБА_4 створив нову родину та у них склалися неприязні стосунки. Враховуючи все вищезазначене відповідач просить відмовити ОСОБА_2 у задоволенні всіх позовних вимог.

На призначену дату розгляду справи представником позивача було надано суду заяву, відповідно до якої він підтримує позов та просить суд розглянути справу за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_3, повідомлена належним чином відповідно до вимог ст. ст. 74-76 ЦПК України про дату та місце розгляду справи, за викликом суду повторно в судове засідання не з'явилася, про причини неявки не повідомила, клопотання про відкладення судового розгляду або проведення розгляду справи за її відсутності - суду не надала.

На підставі письмових заяв позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи за відсутності сторін без фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним пристроєм, що відповідає положенням ст. ст. 169, 197, 224 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву та надані докази по справі, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Позивач - ОСОБА_2 є власником житлового будинку АДРЕСА_1, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 13 квітня 2009 р. Виконавчим комітетом Приморської сільської ради на підставі рішення від № 29 від 27.02.2009 р. /а.с. 6/.

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області № 502/1151/13ц від 21.06.2013 р. шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано.

Відповідно до довідки Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області № 317 від 16.06.2014 р., ОСОБА_3 не проживає АДРЕСА_1 з квітня 2012 року.

При вирішенні справи судом враховано відповідні положення діючого законодавства:

Ст. 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317 ЦК України передбачають здійснення власником права власності за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Згідно ст. 405 ЦК України - члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.

З наданих доказів в судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає в житловому будинку позивача, тому суд приходить до висновку, що відповідач втратив право на користування житлом, належного позивачам та в якому зареєстровано його місце проживання.

Відповідно до ст. Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Зважаючи на встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки він не проживає в будинку, належному позивачу, більше ніж один рік.

Керуючись ст.ст.10,11, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК, ст. ст. 316, 317, 405 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - житловим будинком АДРЕСА_1, належним на праві власності ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан