Справа № 161/9214/15-ц
Провадження № 2/161/3032/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

22 жовтня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

при секретарі Козак О.А.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька позовну заяву ОСОБА_2 до ТзОВ «Благо-Інвест» про визнання договору недійсним, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася в суд з позовом до ТзОВ «Благо-Інвест» про визнання договору недійсним та застосування наслідків його недійсності.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25.05.2009 року між нею та ТОВ «Благо-Інвест» був укладений договір №001427, відповідно до умов якого відповідач зобовязувався вчинити дії від імені та за рахунок учасника певні юридичні дії спрямовані на придбання товару, зазначеного в додатку №1, які є невідємними частинами договору, а саме: отримати від відповідача у власність нерухомість або грошові кошти в сумі 200000 грн.

Вказує, що на виконанні умов договору нею було сплачено перший платіж в розмірі 6000 грн., чисті внески та внески на адміністративні витрати в розмірі 106266,80 грн.

Однак, на даний час ні товару, ні коштів вона не отримала. При цьому, на її звернення з приводу виконання зобовязань або повернення коштів, відповідач не реагує.

Зазначає, що укладений договір є явно невигідним для неї, містить несправедливі умови та укладений внаслідок здійснення відповідачем нечесної підприємницької діяльності, оскільки відповідачем сформульовані договірні умови в односторонньому порядку, чим створює істотний дисбаланс між правами та обовязками сторін за договором на свою користь і не врахував її інтересів як споживача послуг.

Крім того, ТзОВ «Благо-Інвест» формує групу учасників системи, створює фонд цієї групи за рахунок чистих щомісячних платежів учасників, і лише раз на місяць розподіляє фонд групи між учасниками, але право на отримання товару отримують тільки ті учасники, які зробили найбільшу кількість щомісячних платежів, тобто по пірамідальній схемі, що порушує вимоги ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів».

В звязку з чим просить визнати недійсним договір №001427 від 25.05.2009 року, укладений між нею та ТОВ «Благо-Інвест» внаслідок здійснення останнім нечесної підприємницької практики та застосувати наслідки його недійсності.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. А тому зі згоди позивача суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши представлені письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.05.2009 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Благо-Інвест» був укладений договір №001427, відповідно до умов якого відповідач зобовязувався вчинити дії від імені та за рахунок учасника певні юридичні дії спрямовані на придбання товару, зазначеного за домовленістю сторін в додатку №1 до вказаного договору або отримати грошові кошти в сумі 200000 грн. (а.с. 3).

При цьому, на виконання умов договору ОСОБА_2 сплачено перший платіж в розмірі 6000 грн., а також чисті внески та внески на адміністративні витрати в розмірі 106266,80 грн. (а.с. 9-23).

Відповідно до ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» забороняється нечесна підприємницька практика, яка включає утворення, експлуатацію або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержати компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції.

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Аналогічні розяснення надані Постановою Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якою визначено, що зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим Законам України, які приймаються відповідно до Конституції України, а також моральним засадам суспільства.

Таким чином, дослідивши зміст та умови укладеного між сторонами договору, суд вважає що він суперечить вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», а також вимогам Цивільного кодексу України:

Крім цього, як слідує з умов договору, програма товариства формується виключно на коштах споживачів, без залучення коштів товариства. Оплата товару здійснюється за кошти, внесені учасниками і в подальшому учасник, який отримав товар, сплачує внески, які фактично компенсують кошти іншим учасникам, тобто один учасник програми за своєї власної ініціативи, без інвестування коштів відповідача оплачує товар іншому учаснику програми.

При цьому, позивач сплачувала відповідачу не за одержання товару чи послуги, а фактично за можливість одержання права на купівлю товару, яке надавалось не за рахунок відповідача, а за рахунок залучення інших споживачів і їх коштів до такої ж схеми. Право одержати товар позивачем залежить від розміру фонду і внесення коштів іншими учасниками товариства. При цьому право на придбання товару надається у невизначеному майбутньому.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької діяльності є недійсними.

Частиною 1 ст. 216 ЦК України передбачено, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування

У звязку з цим, суд вважає, що оспорюваний договір слід визнати недійсним і зобовязати відповідача повернути позивачу сплачені нею платежі у розмірі 106266,80 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 1062,67 грн. судового збору.

Керуючись ст. 3, 10, 14, 15, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 203, 215, 216, 905 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір №001427 від 25.05.2009 року, укладений між ОСОБА_2 та товариством з обмеженою відповідальністю «Благо-Інвест».

Сторони повернути в попередній стан і стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Благо-Інвест» на користь ОСОБА_2 106266 (сто шість тисяч двісті шістдесят шість) грн. 80 коп.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Благо-Інвест» в дохід держави 1062 (одну тисячу шістдесят дві) грн. 67 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Луцького міськрайонного суду Кихтюк Р.М.