У Х В А Л А

і м е н е м у к р а ї н и

06 травня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого

спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Гримич М.К., Євтушенко О.І., Мартинюка В.І., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 27 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_5 звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 22 травня 1999 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, у якому мають дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач зазначила, що їх дочка часто хворіє, а тому потребує постійного лікування в неврологічному центрі та санаторного лікування, однак її матеріальне становище не дозволяє належним чином утримувати дочку, у зв'язку із чим просила суд ухвалити рішення, яким стягувати з ОСОБА_6 аліменти на доньку у розмірі 1 тис. грн щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову і до повноліття дитини.

Рішенням Коропського районного суду Чернігівської області від 25 вересня 2014 року позов задоволено.

Ухвалено стягувати з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 1 тис. грн, починаючи з 30 квітня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 27 листопада 2014 року змінено рішення суду першої інстанції, викладено його резолютивну частину в наступній редакції:

«Стягувати з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 квітня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними, відповідають матеріалам справи й вимогам закону. При цьому доказам, поданим сторонами, судом надана належна правова оцінка (ст. 212 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення районного суду та стягуючи аліменти на утримання дитини в частці від доходу відповідача, виходив з того, що позивач, обґрунтовуючи підстави стягнення аліментів у твердій грошовій формі, посилалась на те, що дочка постійно хворіє та потребує постійного лікування, однак вказані обставини можуть бути лише підставою для участі відповідача у додаткових витратах на дитину відповідно до положень ст. 185 СК України.

Проте погодитись із такими висновками суду апеляційної інстанції не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом встановлено, що з 22 травня 1999 року ОСОБА_5 перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_6, у якому мають дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з лікарською документацією, яка міститься у матеріалах справи, ОСОБА_7 перебуває на диспансерному обліку з діагнозами: вегето-судинна дистонія, астеноневротичний синдром, нейрогенний сечовий міхур, дискензія жовчовивідних шляхів, хронічний тонзиліт, хронічний аденоїдит (а. с. 66-77).

З жовтня 2013 року сторони проживають окремо.

Під час судового розгляду у суді першої інстанції ОСОБА_6 частково визнав позов і згоден був сплачувати аліменти у розмірі 400 грн.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Разом з тим суд апеляційної інстанції у порушення ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України на вказані вимоги закону уваги не звернув, при визначенні розміру аліментів у порушення вказаних вимог не врахував, що ОСОБА_6 офіційно ніде не працює, у зв'язку із чим дійшов помилкового висновку про стягнення аліментів у частці від його доходу.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_5

Апеляційний суд зазначені норми закону не врахував та дійшов помилкового висновку про зміну рішення районного суду.

Таким чином, рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 212 ЦПК України та ухвалене згідно із законом.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України, установивши, що апеляційним судом було скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 27 листопада 2014 року скасувати, рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 25 вересня 2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді:М.К. Гримич
О.І. Євтушенко
В.І. Мартинюк
О.В. Ступак