Ухвала

іменем україни

6 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., Журавель В.І., Луспеника Д.Д.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, про визначення способу участі у вихованні дитини батьком; за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, про визнання дій, що перешкоджають виконувати батьківські обов'язки по догляду та вихованню дитини, неправомірними, зобов'язання не чинити перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, визначення способу участі у вихованні дитини за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 18 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 24 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вона не погоджується з 10 травня 2008 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_5, який рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 3 березня 2014 року розірвано. У цьому шлюбі народилась дочка, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Мировою угодою, затвердженою ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 12 березня 2014 року визначено місце проживання малолітньої дитини разом з нею. Розпорядженням Шевченківської районної адміністрації м. Львова від 8 серпня 2014 року № 407 встановлено графік побачень ОСОБА_5 з дочкою, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначала, що вона не погоджується з тими способами, які були встановлені вказаним розпорядженням, та крім того, наявні підстави вважати, що відповідач своєю поведінкою негативно впливає на психічне та моральне здоров'я дитини.

Ураховуючи наведене, позивач просила встановити способи участі ОСОБА_5 у вихованні дочки ОСОБА_6: один раз на місяць в другу суботу місяця та третю неділю місяця з 15 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. в її присутності та один раз на тиждень в робочі дні терміном не менше двох годин.

У вересні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що розпорядженням Шевченківської районної адміністрації м. Львова від 8 серпня 2014 року № 407 встановлено графік його побачень з дочкою, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки ОСОБА_4 чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, ОСОБА_5 просив зобов'язати останню не чинити йому перешкоди у спілкуванні з малолітньою дочкою та визначити спосіб його участі у вихованні дитини, визначений вказаним розпорядженням адміністрації.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 18 грудня 2014 року позов ОСОБА_5 задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_5 у спілкуванні з донькою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Визначено наступні способи участі ОСОБА_5 у вихованні доньки ОСОБА_6, а саме дозволено йому: 1) щовівторка та щочетверга забирати доньку ОСОБА_6 до свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 15 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., після чого повертати доньку її матері ОСОБА_4; 2) другу та четверту суботу щомісяця забирати доньку ОСОБА_6 до свого місця проживання за вказаною адресою з 10 год. до 20 год. неділі, після чого повертати доньку її матері ОСОБА_4; 3) у день свого дня народження забирати доньку ОСОБА_6 до свого місця проживання з 10 год. до 20 год., після чого повертати доньку її матері ОСОБА_4; 4) на наступний день після Різдва Христового, Пасхи (Великодня) та Трійці забирати доньку ОСОБА_6 до свого місця проживання з 10 год. до 20 год., після чого повертати доньку її матері ОСОБА_4; 5) спільно відпочивати з донькою під час відпустки до 30 календарних днів на рік одноразово або з поділом цього строку на дві частини за своїм місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 або в іншому місці за погодженням з ОСОБА_4 У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено. У задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 24 лютого 2015 року рішення районного суду змінено в частині визначення способу участі ОСОБА_5 у вихованні дитини ОСОБА_6 під час відпустки, виклавши пункт п'ятий частини третьої резолютивної частини рішення в наступній редакції: «спільно відпочивати з донькою під час її канікул та своєї відпустки до 24 календарних днів на рік з поділом цього строку на частини, тривалістю до 14 календарних днів, за своїм місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 або в іншому місці за погодженням з ОСОБА_4.». В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить змінити вказані судові рішення в частині відмови у задоволенні його позовних вимог, задовольнивши їх у повному обсязі. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_4 (апеляційний суд змінив рішення суду першої інстанції в частині вимог ОСОБА_5 про визначення способу участі ОСОБА_5 у вихованні дитини - ОСОБА_6, під час відпустки), суди на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), урахувавши висновок органу опіки та піклування, керуючись відповідними нормами СК України, Декларацією з прав дитини та виходячи з якнайкращих інтересів дитини, визначили графік побачень батька з дитиною, який в повній мірі відповідає вимогам закону, забезпечує рівні права обох батьків на спілкування з дитиною та участь у її вихованні і не призведе до порушення усталеного способу життя дитини та розриву її зв'язку як з матір'ю, так і з батьком.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 18 грудня 2014 року в незміненій при апеляційному перегляді частині та рішення апеляційного суду Львівської області від 24 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

В.І. Журавель

Д.Д. Луспеник