АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/856/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 47 Левченко В. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПономаренка В. В.
суддівГончар Н. І. Гончар Н. І. , Ювшина В. І. Ювшина В. І.
секретар Анкудінов О.І., Наконечна М.М.

за участю:

прокурорів Грибанової А.О., Ландюка В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу заступника прокурора Черкаської області на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19 грудня 2014 року по справі за позовом прокурора Чорнобаївського району Черкаської області в інтересах держави в особі Крутьківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області до ОСОБА_7 про примусове припинення права власності на земельні ділянки,

в с т а н о в и л а :

29 жовтня 2013 року прокурор Чорнобаївського району в інтересах держави в особі Крутьківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області звернувся в суд з позовом до ОСОБА_7 про примусове припинення права власності на земельні ділянки.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що після отримання у спадок земельних ділянок сільськогосподарського призначення площами 0,1084 га. і 0,2522 га. та оформлення права власності на них, громадянин Російської Федерації - ОСОБА_9, в добровільному порядку не виконав встановленого ч.4 ст.81 ЗК України обов'язку щодо відчуження успадкованих земельних ділянок протягом року, у зв'язку з чим, наявні передбачені п.(д) ст.143 ЗК України, підстави для примусового припинення права власності відповідача ОСОБА_9 на земельні ділянки.

Враховуючи викладене прокурор просив припинити право власності ОСОБА_9 на зазначені вище земельні ділянки та визнати право власності на ці ділянки за Крутьківською сільською радою Чорнобаївського району Черкаської області.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19 грудня 2014 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, заступник прокурора Черкаської області подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов прокурора Чорнобаївського району задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на приписи норм національного законодавства та зміст положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 41 Конституції України, закріплення такої підстави примусового припинення права власності, як невідчуження іноземцем земельної ділянки у встановлений законом строк, не може мати наслідком вилучення у нього землі в безоплатному порядку.

За таких обставин, обраний прокурором спосіб захисту порушеного права шляхом примусового припинення права власності іноземця на земельні ділянки та визнання права власності на ці ділянки за Крутьківською сільською радою, фактично передбачає їх конфіскацію без достатніх на те правових підстав, що неминуче призведе до порушення прав людини, гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Конституцією України.

З даним висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_7 є громадянином Російської Федерації. В порядку спадкування він набув у власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення, площами 0,1084 га. та 0,2522 га., які розташовані за адресою АДРЕСА_1, що за адміністративно-територіальним поділом Чорнобаївського району відноситься до території Крутьківської сільське ради Чорнобаївського району (а.с.11).

Право власності ОСОБА_9 на вказані земельні ділянки посвідчується Державними актам на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, та серії НОМЕР_2, які зареєстровані в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю 06.10.2011 року (а.с.28-29).

Згідно до ст.14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Правовий статус та порядок використання, зокрема земель сільськогосподарського призначення визначено ЗК України.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЗК України, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Згідно із ч.5 ст.22 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам.

Відповідно до ч.4 ст.81 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.

Разом із тим, порядок та підстави припинення права на землю регламентуються главою 22 ЗК України.

Невиконання обов'язку про відчуження землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями протягом року, відповідно до п.(е) ст.140 ЗК України, п.(д) ст.143 ЗК України є підставою для припинення та відповідно примусового припинення права власності іноземця на земельну ділянку.

Таким чином, земельним законодавством України встановлено безумовне настання для іноземця, який не виконав вимог закону, негативного наслідку у вигляді примусового припинення права власності на землю.

Частиною 2 ст.145 ЗК України вставлено процедуру примусового припинення права власності на земельну ділянку особи, якій земельна ділянка не може належати на праві власності, шляхом примусового її відчуження за рішенням суду.

Примусове відчуження об'єктів права приватної власності в т.ч. і земельних ділянок за рішенням суду може бути застосовано лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.

Статтею 153 ЗК України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. У випадках передбачених цим Кодексом та іншими законами України, допускається викуп земельної ділянки. При цьому власникові земельної ділянки відшкодовується її вартість.

Загальні засади втручання держави у відносини права приватної власності осіб на майно, яке їм не може належати, визначені в ст.348 ЦК України. За змістом вказаної норми, якщо особа у встановлені законом строки не відчужила майно набуте нею на законних підставах, але яке не може їй належати, це майно з урахуванням характеру і призначення, за рішенням суду на підставі заяви відповідного органу державної влади підлягає примусовому продажу. У разі примусового продажу майна його колишньому власнику передається сума виторгу з вирахуванням витрат, пов'язаних з відчуженням майна.

З огляду на наведені приписи норм національного законодавства та зміст положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статей 14,41 Конституції України, закріплення такої підстави примусового припинення права власності, як невідчуження іноземцем земельної ділянки у встановлений законом строк, не може мати наслідком вилучення у нього землі в безоплатному порядку.

За таких обставин, обраний прокурором спосіб захисту порушеного права шляхом примусового припинення права власності іноземця на земельні ділянки та визнання права власності на ці ділянки за Крутьківською сільською радою, фактично передбачає їх конфіскацію без достатніх на те правових підстав, що неминуче призведе до порушення прав людини, гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Конституцією України.

Посилання апелянта в скарзі на те, що оскільки відповідач протягом 1 року земельні ділянки не відчужив, а тому на підставі ст.ст.140,143,153 ЗК України необхідно припинити його право власності на зазначені земельні ділянки і на підставі ст.83 ЗК України визнати право власності на них за Крутьківською сільською радою - є помилковим і спростовується вищевикладеним.

Крім того, колегія суддів зазначає, що у відповідності до вимог ст.83 ЗК України, територіальні громади набувають землю у комунальну власність у разі: а) передачі їм земель державної власності; б) відчуження земельних ділянок для суспільних потреб та з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; в) прийняття спадщини; г) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; ґ) виникнення інших підстав, передбачених законом.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, оскільки судом першої інстанції винесено рішення у відповідності до норм матеріального і процесуального права, при повному з'ясуванні обставин справи, колегія суддів апеляційну скаргу заступника прокурора Черкаської області відхиляє, а рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19 грудня 2014 року по даній справі залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Черкаської області - відхилити.

Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19 грудня 2014 року по справі за позовом прокурора Чорнобаївського району Черкаської області в інтересах держави в особі Крутьківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області до ОСОБА_7 про примусове припинення права власності на земельні ділянки - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :