Справа № 367/2554/13ц Головуючий у І інстанції Линник В.Я.
Провадження № 22-ц/780/3529/15 Доповідач у 2 інстанції Журба С. О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби О.П., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря Лопатюк В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Київської області на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 06 червня 2014 року у справі за позовом прокурора м. Ірпеня Київської області до Коцюбинської селищної ради Київської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа комунальне підприємство «Святошинське лісопаркове господарство», про визнання недійсним рішення, державного акту на право власності на землю, визнання права власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2013 року прокурор м. Ірпеня Київської області звернувся до суду в інтересах держави із вказаним вище позовом, який мотивував тим, що в ході перевірки дотримання вимог земельного законодавства прокуратурою виявлено факт порушення Коцюбинською селищною радою Київської області вимог закону при виділенні громадянам земельних ділянок.

Посилався на те, що рішенням Коцюбинської селищної ради від 25 грудня 2008 року №2111/25-5 було затверджено проект землеустрою та передано у власність відповідачу ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,1500 га для будівництва і обслуговування будинку по АДРЕСА_1 в селищі Коцюбинське Київської області. На підставі даного рішення ОСОБА_2 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 із кадастровим номером НОМЕР_2. При цьому передача у власність ОСОБА_2 земельної ділянки відбулася з порушенням низки вимог чинного законодавства. Зокрема, надана відповідачу земельна ділянка перебуває за межами сел. Коцюбинське, яке не має генерального плану, а отже селищна рада не мала права розпоряджатися спірною землею. Крім того, спірна ділянка відповідно до рішення РМ УРСР № 673 від 20 червня 1956 року перебуває у постійному користуванні КП «Святошинське лісопаркове господарство» і відноситься до земель лісогосподарського призначення, що стверджується проектом організації лісового господарства і таксаційними описами ділянки. Дана ділянка лісового фонду була передана у власність ОСОБА_2 без її вилучення у встановленому порядку у КП «Святошинське лісопаркове господарство» та без зміни її цільового призначення. При передачі ділянки у власність ОСОБА_2 проект землеустрою не проходив державну експертизу, що є порушенням ст.9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації».

В подальшому ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 07 жовтня 2009 року продав ділянку відповідачу ОСОБА_3, про що було зроблено відмітку на державному акті про право власності на земельну ділянку.

Прокурор укладений між відповідачами договір купівлі-продажу на підставі ст.228 ЦК України є нікчемним правочином, бо порушує публічний порядок, а відтак не потребує визнання його недійсним.

На підставі викладеного прокурор просив суд визнати недійсним рішення Коцюбинської селищної ради від 25 грудня 2008 року №2111/25-5 щодо передачі спірної ділянки у власність ОСОБА_2, визнати недійсним виданий ОСОБА_2 державний акт на право власності на неї із відміткою про перехід права власності на земельну ділянку ОСОБА_3, та скасувати його державну реєстрацію, а також просив визнати за державою право власності на спірну землю.

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 06 червня 2014 року позовні вимоги прокурора м. Ірпеня задоволено частково. Визнано недійсним рішення Коцюбинської селищної ради від 25.12.2008 року № 2111/25-5 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1». В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, заступник прокурора Київської області подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позову і ухвалити в цій частині нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Обґрунтував скаргу тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки наявним доказам у справі, є підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Вважає висновки суду такими, що не ґрунтуються на положеннях закону та матеріалах справи.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 19.11.2014 року апеляційна скарга прокурора була залишена без задоволення. В подальшому, а саме 22.04.2015 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвала апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позову про визнання недійсним державного акту була скасована, справа в цій частині направлена на новий апеляційний розгляд.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги щодо незаконності відмови у задоволенні позову в частині визнання спірного державного акту недійсним, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає не в повній мірі.

Задовольнивши позовну вимогу прокурора про визнання недійсним рішення про передачу у власність ОСОБА_2 спірної земельної ділянки, суд першої інстанції при цьому відмовив у задоволенні вимоги щодо визнання недійсним виданого на підставі зазначеного рішення на імя ОСОБА_2 державного акту на право власності землю з відміткою про перехід права власності на неї до ОСОБА_3 Відмовляючи у позові в даній частині, суд виходив з того, що при відчуженні ОСОБА_2 земельної ділянки на належному йому державному акті була зроблена відмітка про перехід права власності на ділянку за договором купівлі-продажу до покупця ОСОБА_3, а отже державний акт не підлягає визнанню недійсним, бо вже є правовстановлюючим документом нового власника землі. З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погодитися не може.

Відповідно до частини першої ст. 125, ч. 1 ст. 126 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час прийняття селищною радою рішення) право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку виникло з моменту отримання ним державного акта та його державної реєстрації. Таким чином, оскільки зазначені норми встановлювали нерозривний звязок між виникненням права власності на земельну ділянку з обовязковим одержанням її власником державного акта, який посвідчував його право власності, державний акт, що виданий на підставі недійсного рішення селищної ради, також є недійсним. Доводи про те, що після переходу права власності на земельну ділянку до нового власника на підставі договору купівлі-продажу, який не визнавався судом недійсним, цей державний акт посвідчує вже право власності нового власника, є безпідставними, оскільки відповідно до ст.125, ч. 2 ст. 126 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час укладення договору купівлі-продажу) право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав та у випадках набуття права власності на земельну ділянку за цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки й посвідчується не державним актом, а відповідною цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, який установлений законом. Відповідно до ст. 19 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, яка була чинною на час укладення договору купівлі-продажу) підставою для державної реєстрації права власності на земельну ділянку є саме нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу нерухомого майна, а не державний акт (ч. 2 ст. 126 ЗК України у редакції, яка була чинною на час укладення договору купівлі-продажу). Таким чином вчинення на державному акті, що був виданий на підставі недійсного рішення органу місцевого самоврядування, відмітки про відчуження земельної ділянки на підставі договору купівлі-продажу не змінює суті такого державного акта як недійсного. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-146цс14.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними чи неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у визнанні недійсним державного акту ОСОБА_2 не відповідає матеріалам справи і вимогам закону і підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення вимог, оскільки рішення селищної ради, на підставі якого виданий спірний державний акт, визнане судом недійсним.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Київської області задоволити частково.

Заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 06 червня 2014 року в частині відмови у визнанні недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га по АДРЕСА_1 в селищі Коцюбинське Київської області, кадастровий номер НОМЕР_2, серії НОМЕР_1, виданий на імя ОСОБА_2. В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді