АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 760/7442/15ц
Головуючий у суді першої інстанції: Калініченко О.Б.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А.

Суддів - Кравець В.А., Шиманського В.Й.

при секретарі - Крічфалуши С.С.

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року в справі за позовом Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення без надання іншого жилого приміщення та стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року позов задоволено.

Виселено ОСОБА_3, ОСОБА_4 з кімнати № 3-03 студентського сімейного гуртожитку №17 Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» по АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Стягнуто на користь Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованість в розмірі 4603 грн.

Вирішено питання щодо стягнення судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині виселення скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову, вважаючи, що судом порушені норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи, що кімната у гуртожитку їй надавалась у зв'язку із роботою в Київському політехнічному інституті.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачів про виселення та стягнення заборгованості.

Уточнюючи позовні вимоги, представник позивача остаточно просив виселити відповідачів з кімнати №3-03 гуртожитку №17 НТУУ «Київський політехнічний інститут», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення та стягнути солідарно з відповідачів на користь НТУУ «Київський політехнічний інститут» заборгованість за проживання в гуртожитку у розмірі 4603 грн., посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що в 1998 році відповідачка ОСОБА_3 звернулася до НТУУ «Київський політехнічний інститут» з заявою про надання кімнати для тимчасового проживання, вказана заява була погоджена не протоколом зборів, а керівництвом НТУУ «Київський політехнічний інститут», і відповідачці як такій, що має реєстрацію місця проживання в м. Києві, на підставі цивільно-правової угоди було надано для проживання кімнату в гуртожитку №17, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, термін дії даної угоди становив один рік.

В подальшому відбувалась пролонгація даної угоди і кінцевий її термін дії було визначено до 2006 року. Разом з тим, за проханням відповідачки без укладення угоди термін проживання відповідачів у спірній кімнаті неодноразово продовжувався та за погодженням сторін визначено кінцевий термін проживання - до 31.12.2014 року.

Проте, відповідачі кімнату у гуртожитку не звільняють, у зв'язку з чим, просила позов задовольнити.

Як вбачається з матеріалів справи, кімната № 3-03 розташована в студентському гуртожитку № 17 по АДРЕСА_1, що перебуває на балансі Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут».

Даний гуртожиток № 17 по АДРЕСА_1 переданий у користування і знаходиться на балансі НТУУ «КПІ», відноситься до сфери управління міністерства і є державною власністю.

Наказом ректора НТУУ «КПІ» № 4-85 від 03.09.2001 року «Про встановлення статусу жилих будівель, які знаходяться на балансі НТУУ «КПІ» для гуртожитку № 17 встановлено статус студентського гуртожитку для проживання сімейних студентів, аспірантів, докторантів.

Судом встановлено, що відповідачі з 1999 року проживають в кімнаті № 0-03 студентського гуртожиток №17, розташованого по АДРЕСА_1.

Підставою для вселення відповідачів у березні 1999 року в спірне жиле приміщення була укладена між сторонами цивільно-правова угода, відповідно до якої сторони домовилися про те, що наймач ОСОБА_3 з сім'єю: чоловік ОСОБА_5 та син ОСОБА_4 - співвідповідач по справі, тимчасово (на період дії угоди) розміщується в студентському гуртожитку № 17, кімната 3-03, кількість ліжко-місць 3. Термін дії Угоди встановлено з 01.03.1999 року до 01.03.2000 року.

10 жовтня 2002 року засіданням Ради з житлових та соціально-побутових питань НТУУ «КПІ» прийняте рішення про надання дозволу на тимчасове проживання ОСОБА_6 (ОСОБА_3) у гуртожитку № 17 к. № 3-03 на час роботи завідуючою гуртожитком № 18 (а.с.114-126).

Згідно із статтею 127 ЖК України, Приписами п.2 розділу 1 Примірного положення про гуртожитки №208 від 03.06.1986 року встановлено, що гуртожитки призначаються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання.

Порядок надання житлової площі у гуртожитках, користуванням ними та їх утримання регулюється Примірним положенням про студентський гуртожиток вищого навчального закладу, затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки 13.11.2007 року №1004, відповідно до якого студентські гуртожитки вищих навчальних закладів призначені для проживання на період навчання іногородніх студентів, слухачів, курсантів, асистентів-стажистів, інтернів, клінічних ординаторів, аспірантів, ад'юнктів, докторантів тощо, а також студентів з числа-дітей сиріт позбавлених батьківського піклування, за умови відсутності в них іншого місця проживання.

Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської районної в місті Ради народних депутатів.

Згідно з ч. 2 ст. 128 ЖК України жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадське організації та відповідного профспілкового комітету. На підставі рішення про надання жило площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянине! спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу (ст. 129 ЖК України).

Судом встановлено, що зазначеного вище порядку при вселенні відповідачів в спірну кімнату № 0-03 гуртожитку № 17 НТУУ «КПІ» дотримано не було, спеціальний ордер на вселення до гуртожитку відповідачці не надавався, що сторонами не оспорюється.

Як вбачається з матеріалів справи, 1 березня 1999 року між НТУУ «КПІ» та ОСОБА_6 укладено угоду про тимчасове проживання наймача у гуртожитку № 17, кімнана № 3-3 на період дії угоди (до 1 березня 2000 року), 19 січня 2006 року між сторонами укладено угоду № 256 на тимчасове розміщення в студентський гуртожиток НТУУ «КПІ» строком до 31 грудня 2006 року, інших угод між сторонами не укладалося.

04.06.2014 року на засіданні ради з житлових та соціально-побутових питань НТУУ «КПІ» прийняте рішення про відмову ОСОБА_3 у продовженні терміну проживання в гуртожитку №17.

16.07.2014 року на засіданні житлової ради НТУУ «КПІ» заяву відповідачки ОСОБА_3 про встановлення терміну виселення із гуртожитку №17 31.12.2014 року у зв'язку із сімейними обставинами задоволене та встановлено крайній термін виселення відповідачів із гуртожитку №17 - 31.12.2014 року.

Між тим, після закінчення вказаного строку адміністрація НТУУ «Київський політехнічний інститут» неодноразово зверталася до відповідачів із попередженням про необхідність виселення із гуртожитку, яке були отримано відповідачкою ОСОБА_3 особисто 16.03.2015 року, проте відповідачі до цього часу без достатніх правових підстав продовжують проживати та користуватись відповідним приміщення у гуртожитку позивача. Відповідно до Примірного положення про студентський гуртожиток вищого навчального закладу оплата за житло та надані послуги здійснюється не менше ніж з місяць уперед. Вартість місця проживання в гуртожитку складається з вартості його утримання І вартості обов'язкових побутових послуг, що надаються особам, які проживають у гуртожитю Конкретний розмір оплати за проживання, в гуртожитках установлюється керівництвом вищог навчального закладу і розраховується відповідно до законодавства, тарифів, порядку розрахункі за комунальні послуги залежно від рівня комфортності житла.

Умови оплати за проживання у студентських гуртожитках студмістечка НТУ «КПІ визначені Положенням «Про оплату за проживання у студентських гуртожитках Національного технічного університету «Київський політехнічний інститут», затвердженим наказом ректора від 25.07.2013 року №1-215.

Як вбачається з наданого розрахунку, станом на 01.08.2015 року відповідачі мають заборгованість по оплаті за користування спірною кімнатою у гуртожитку в розмірі 4603 грн., що складається з 4500 грн. - заборгованість з плати за користування кімнатою, 103,00 грн. заборгованість по оплаті електроенергії. Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів заборгованості за користування кімнатою № 3-03 гуртожитку № 17 в розмірі 4603,00 грн., суд першої інстанції виходив із доведеності вимог позивача.

Рішення суду в цій частині не оскаржується.

Задовольняючи позовні вимоги в частині виселення відповідачів із займаного приміщення без надання іншого жилого приміщення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі були поселені в спірне житлове приміщення не в порядку передбаченому житловим законодавством, а на підставі цивільно-правової угоди, строк дії якої закінчився.

За ст.ст. 763, 764, 810, 822 ЦК України договір найму укладається на строк встановлений договором; за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло у проживання у ньому на певний строк за плату.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції не враховано, що апелянт працювала та по теперішній час працює в НТУУ «КПІ», та спірна кімната у гуртожитку надавалась їй як працівнику НТУУ «КПІ», що підтверджується і квитанціями про сплату комунальних послуг, оскільки ці доводи спростовуються вищезазначеними матеріалами справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 працювала в НТУУ «КПІ» на посаді завідуючої гуртожитком № 18 з 1 травня 1999 року по 25 листопада 2009 року, звільнилася з займаної посади за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України (а.с. 56).

Також судом встановлено, що спірна кімната у гуртожитку № 17 надавалась відповідачці на період роботи завідуючої гуртожитком № 18 (а.с. 121), крім того, під час роботи на даній посаді, сторонами у 2006 році укладалась угода № 256 на тимчасове розміщення в студентський гуртожиток НТУУ «КПІ» строком до 31 грудня 2006 року, що спростовує доводи відповідачки про надання їй кімнати у гуртожитку на підставі ст. 128 ЖК України.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі займають приміщення гуртожитку без законних підстав, спеціальний ордеру відповідно положень ст. 128 ЖК України їм не видавався.

Згідно із ч. 2 ст. 128, ст. 129 ЖК України, ч. 1 п. 10 Примірного положення на підставі спільного рішення адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Отже, законом установлено, що єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку є спеціальний ордер, який видає адміністрація підприємства, установи, організації на підставі спільного з профспілковим комітетом рішення про надання жилої площі в гуртожитку.

Таким чином, установивши відсутність доказів надання відповідачам приміщення у гуртожитку у встановленому законом порядку, та те, що житло надавалось відповідачці та членам її сім'ї тимчасово на час її роботи на посаді завідуючої гуртожитком № 18 НТУУ «КПІ», на підставі цивільно-правової угоди, строк дії якої закінчився, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про виселення відповідачів без надання іншого жилого приміщення.

Крім того, як встановлено у суді апеляційної інстанції, відповідачі зареєстровані АДРЕСА_2.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норми матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді