Провадження № 2/520/7398/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2015 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Чванкіна С.А.

за участю секретаря судового засідання - Зубенко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Київська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з моменту припинення шлюбних відносин та визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2 припинила здійснювати свої батьківські обов?язки відносно сина. Відповідач ігнорує свої батьківські обов'язки, не займається вихованням сина, не цікавиться його долею та станом здоров'я, матеріально не забезпечує у зв'язку з чим, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та просив суд їх задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та додатково пояснила, що відповідач протягом більш трьох років не надає жодної матеріальної допомоги на утримання малолітнього ОСОБА_3 На даний час за відповідачем мається значна заборгованість по аліментам, через що її було оголошено у розшук. Відповідач зовсім не цікавиться життям сина, не телефонує йому, не бере жодної участі у його вихованні, а тому є всі підстави для позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина.

Відповідач у судове засідання з'явилася, просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, зазначивши при цьому, що дійсно матеріально не підтримує сина протягом двох з половиною років через важке матеріальне становище. Вона не має змоги займатися вихованням сина та його бачити, оскільки проживає в місті Харкові, більш того батько дитини - ОСОБА_1 забороняє їй спілкуватися з сином, кажучи, що це негативно впливає на його емоційний стан у зв?язку з чим, вона не має змоги спілкуватися з ним по телефону.

Представник третьої особи Київської районної адміністрації Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій зазначила, що підтримує висновок Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 28 травня 2015 року № 991/01-11 та просила розгляд справи проводити за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що малолітній ОСОБА_3, народився ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження складеним Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 433 від 11.03.2009 року (а.с.6)

Батьки дитини - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 2009 року.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2011 року по справі № 2-7254/11, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с. 7).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2012 року по справі № 1512/11788/2012, було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ? зі всіх видів заробітку (доходу) але не менш 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03 вересня 2012 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.8).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2012 року по справі № 1512/687/2012, визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1.

24 жовтня 2013 року до чергової частини Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області надійшло подання другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції по виконавчому листу по справі № 1512/11788/2012 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів, оскільки боржник добровільно рішення суду не виконує. Відомості зазначені в поданні державного виконавця 25 жовтня 2013 року було внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань України з попередньою правовою кваліфікацією за ст. 164 ч. 1 КК України та розпочато досудове розслідування (а.с.12).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2013 року по справі № 1512/11788/2012 було задоволено подання головного державного виконавця другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції та оголошено розшук боржника аліментів - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.81).

Відповідно до листа адміністрації комунальної установи «Дитяча міська поліклініка № 6» від 21 листопада 2014 року, дитина - ОСОБА_3 перебуває на обліку в поліклініці, дитина розвивається відповідно віку, профілактичні щеплення проведені по плану, лікарями оглянутий. При відвідуванні на дому, проведенні профілактичних оглядів в поліклініці з дитиною завжди був батько. Мати дитини лікар та медична сестра не бачили (а.с.15).

Відповідно до листа адміністрації дошкільного навчального закладу «Ясла-садок № 260» від 28 жовтня 2014 року за № 114, весь період перебування малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в дитячому закладі, дитиною опікувався батько, оплачував харчування, приводив та забирав сина, був присутній на зборах та святкових ранках, матір в дитячому садку не знають (а.с.16).

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім?ї та реєстрацію від 10 листопада 2014 року за № 2133, малолітній ОСОБА_3 зареєстрований та проживає разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.18).

Відповідно до відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, знята з обліку 19 жовтня 2012 року за рішенням суду (а.с.22).

Заборгованість по аліментам боржника ОСОБА_2 станом на 30 квітня 2015 року складає 23526,43 гривні, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам від 15 травня 2015 року, складеним головним державним виконавцем Мельниченко А.В. (а.с.84).

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи та сторонами не оспорюються.

Судом також досліджено висновок Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 28 травня 2015 року № 991/01-11, відповідно до якого, Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.69-70).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до 6 принципу Декларації прав дитини - дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя і праці.

Відповідно до приписів ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Ст. 164 СК України містить вичерпний перелік підстав, коли батьки можуть бути позбавлені батьківських прав. Кожна з них має самостійних характер і підлягає окремому доказуванню.

Позивач у позовній заяві та його представник у поясненнях посилається на ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітнього сина ОСОБА_3, як на підставу позбавлення її батьківських прав.

Відповідно до п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року за № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення, та про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батьками до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши докази у їх наявності та сукупності, прийшов до висновку про ухилення ОСОБА_2 від виконання батьківських обов'язків відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Так, судом встановлено та доказами підтверджено, що ОСОБА_2 протягом двох з половиною років вихованням та піклуванням дитини не займається, здоров'ям та долею не цікавиться про що вона сама підтвердила у судовому засіданні.

Суд критично ставиться до пояснень та заперечень відповідача ОСОБА_2, що ніби то батько дитини - ОСОБА_1 не дозволяє їй спілкуватися та бачитися з сином, оскільки жодних звернень з приводу перешкод з боку батька у спілкуванні та відвідуванні з дитиною ОСОБА_2 до жодного органу подано не було.

Суд також враховує, що на даний час відповідач ОСОБА_2 працює та фактично у неї створена нова сім?я, однак матеріально, протягом двох з половиною років, вона жодного разу не допомогла дитині.

Судом не встановлено істотних обставин, які б перешкоджали відповідачу виконувати свій юридичний обов'язок по вихованню дитини та позбавляли її реальної можливості вчиняти відповідні дії. Суд вважає доведеним факт ухилення ОСОБА_2 від виконання батьківських обов'язків, яка не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її здоров'я, долю, підготовку до самостійного життя.

Суд також приймає до уваги, що за останні два з половиною роки ОСОБА_2 жодного разу не відвідала дитину, що на думку суду свідчить про небажання виконувати свої батьківські обов'язки.

Факт ухилення відповідача ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов'язків більше 6 місяців підтверджується зібраними по справі доказами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської

гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

На думку суду, безперечно доведено ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов'язків стосовно малолітнього сина ОСОБА_3, що є безумовною та законною підставою для позбавлення її батьківських прав.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення, та про позбавлення та поновлення батьківських прав», Декларацією прав дитини, Конвенцією «Про права дитини», ст.ст. 150, 153, 155, 163, 164, 165, Сімейного Кодексу України, ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 11, 60, 88, 212-215, 218, 223 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Київська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав відносно малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення, шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Чванкін С. А.