Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Маляренка А.В.,

Нагорняка В.А., Остапчука Д.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Румянцев Антон Володимирович, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Царейкін Михайло Михайлович, про визнання права власності

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2014 року провадження у справі закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2014 року скасовано ухвалу суду першої інстанції із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

За п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, якщо є таке, що набрало законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2012 року задоволено позов ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 жовтня 2007 року, видане на ім'я ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що складається із квартири АДРЕСА_1; визначено ОСОБА_4 додатковий термін у три місяці з моменту набрання рішенням законної сили для звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8

Судовим рішенням встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_4 - ОСОБА_8, після смерті якої відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1. Невстановленою особою від імені ОСОБА_4 було підроблено заяву про прийняття спадщини, внаслідок чого свідоцтво про право на спадщину на ім'я ОСОБА_4 видано особі, яка видавала себе за ОСОБА_4 У подальшому за підробленими документами квартиру було відчужено ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу від 02 листопада 2007 року, який продав її ОСОБА_3 згідно договору від 06 грудня 2007 року (а. с. 8-9).

ОСОБА_4 звернувся до суду із віндикаційним позовом, у якому оспорював дійсність договору купівлі-продажу від 02 листопада 2007 року та просив витребувати квартиру АДРЕСА_1 із незаконного володіння останнього набувача - ОСОБА_3, посилаючись на те, що майно вибуло із його володіння поза його волею внаслідок злочинних дій невстановленої особи.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2014 року, позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між (від імені) ОСОБА_4 та ОСОБА_9 Визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1. Витребувано на користь ОСОБА_4 із незаконного володіння ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1.

Зазначено, що ОСОБА_4 відповідно до положень ст. ст. 387, 388 ЦК України як власник спірного нерухомого майна має право витребувати його від останнього набувача ОСОБА_3, яка отримала майно від особи, що не мала права його відчужувати, тобто квартира вибула із володіння власника поза його волею інших шляхом.

ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом про визнання за нею права власності на квартиру АДРЕСА_1 як за добросовісним набувачем, посилаючись на те, що ОСОБА_4 намагається довести незаконність укладеного між нею та ОСОБА_9 договору купівлі-продажу спірної квартири, чим ставить під сумнів її права власника на цю квартиру.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що спір про право власності на квартиру АДРЕСА_1 між тими самими сторонами з тих самих підстав вже вирішено рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2013 року та ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2014 року, які набрали законної сили.

Апеляційний суд скасував ухвалу суду першої інстанції про закриття провадження у справі, посилаючись на те, що на відміну від справи, яка вирішена рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2013 року та ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2014 року, у справі, що розглядається, ОСОБА_3 виступає позивачем, а не відповідачем, та заявляє вимоги про визнання за нею права власності на квартиру як за добросовісним набувачем, що не розглядалися судом під час вирішення позову ОСОБА_4

Із такими висновками погоджується колегія суддів.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

На відміну від попередньої справи, у справі, що переглядається, позов заявляється на підставі ст. 388 ЦК України не власником, а особою, яка вважає себе добросовісним набувачем, а предметом позову є інша матеріально-правова вимога - про визнання права власності на квартиру як за добросовісним набувачем, що не розглядалася судом під час вирішення позову ОСОБА_4

З урахуванням викладеного, позов ОСОБА_3 підлягає розгляду по суті, а закриття судом першої інстанції провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суперечить змісту цієї норми та перешкоджає подальшому провадженню у справі щодо існуючого у сторін спору, що апеляційний суд обґрунтовано врахував.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: Т.П. Дербенцева

А.В. Маляренко

В.А. Нагорняк

Д.О. Остапчук