Справа № 450/1234/14-ц Провадження № 2/450/178/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2015 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мельничук І. І.

при секретарі Стельмащук Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа Пустомитівська державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом, в якому просять встановити факт, що гр. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 проживали однією сім'єю та були батьками ОСОБА_11 та ОСОБА_12; встановити факт, що гр. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 являлись дідусем та бабцею ОСОБА_13, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5; встановити факт, що гр. ОСОБА_14, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року, був двоюрідним братом ОСОБА_13, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5; встановити факт набуття у власність ОСОБА_14, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року, житлового будинку з надвірними побудовами розташованого по АДРЕСА_2 Пустомитівського району, Львівської області; в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_15; визначити частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом: визнати за ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, Ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на 1/9 частку спадкового майна житлового будинку з надвірними побудовами розташованого по АДРЕСА_2 Пустомитівського району, Львівської області; визнати за ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, Ідентифікаційний номер НОМЕР_2) право власності на 1/9 частку спадкового майна житлового будинку з надвірними побудовами розташованого по АДРЕСА_2 Пустомитівського району, Львівської області; визнати за ОСОБА_3 (с. Ямпіль, АДРЕСА_3 Пустомитівського району Львівської області, Ідентифікаційний номер НОМЕР_3) право власності на 1/9 частку спадкового майна житлового будинку з надвірними побудовами розташованого по АДРЕСА_2 Пустомитівського району, Львівської області; визнати за ОСОБА_4 (м. Львів, АДРЕСА_4, Ідентифікаційний номер НОМЕР_4) право власності на 1/6 частку спадкового майна житлового будинку з надвірними побудовами розташованого по АДРЕСА_2 Пустомитівського району, Львівської області; визнати за ОСОБА_5 (АДРЕСА_5, Ідентифікаційний номер НОМЕР_5) право власності на 1/6 частку спадкового майна житлового будинку з надвірними побудовами розташованого по АДРЕСА_2 Пустомитівського району, Львівської області.

Вирішити питання про розподіл судових витрат в порядку ст. 88 ЦПК України.

Свої вимоги обґрунтовують тим, що в провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 та ОСОБА_8, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, за участі третіх осіб ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5. Предметом даного спору є спадкове майно яке залишилося після ОСОБА_14, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року і яке складається з житлового будинку АДРЕСА_6

ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер їх двоюрідний брат ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_1, який постійно проживав в с. Містки Пустомитівського району син ОСОБА_16.(внук ОСОБА_17 та ОСОБА_18). Після його смерті залишилась спадщина, а саме приватний будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_7. Після ОСОБА_14 не залишилося жодних спадкоємців першої та другої черги, відтак позивачі за даним позовом, звернулися з заявами про прийняття спадщини до Пустомитівської держнотконтори, як єдині спадкоємці за правом представлення спадкоємців третьої черги у відповідності до ст. 1263, ч. 4 ст. 1266 ЦК України. Відповідно до ст. 1270 ЦК України вони своєчасно звернулись до нотаріальної контори, щоб прийняти спадщину, що підтверджується наявними в спадковій справі № 116/2011 заявами ОСОБА_1 від 29.06.2011р., ОСОБА_2 від 11.08.2011р., ОСОБА_3 від 12.08.2011р., ОСОБА_4 від 16.08.2011р. та ОСОБА_5 від 12.08.2011р. Однак, в нотаріальній конторі їм було відмовлено в оформленні спадщини через неспівпадіння прізвищ, та неможливості встановити факту родинних відносин. З свідоцтва про смерть виданого Містківською сільською радою Пустомитівського району Львівської області від 16 квітня 2007 року серія НОМЕР_6, вбачається, що ОСОБА_19 (ОСОБА_19) померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис № 08. З свідоцтва про смерть виданого Відділом ЗАГС виконавчого комітету Львівської міської Ради народних депутатів, серія НОМЕР_7 від 25.08.1993 року, вбачається, що ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 року, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис № 4773. Таким чином, у випадку, якщо б на момент смерті ОСОБА_14, були живими його дядько ОСОБА_20, тітка ОСОБА_12 та дядько ОСОБА_11, кожному з них належало б по 1/3 частки спадкового майна ОСОБА_14. Оскільки, вказаних осіб спадкоємців третьої черги не має в живих, відповідно їх діти, у даному випадку позивачі та відповідачі, здійснюють спадкування за правом представлення.

Враховуючи викладене, вважають, що розподіл часток спадкового майна ОСОБА_14, повинен бути здійснений наступним чином: позивач ОСОБА_1 - 1/9 частка спадкового майна; позивач ОСОБА_2 - 1/9 частка спадкового майна; позивач ОСОБА_3 - 1/9 частка спадкового майна; позивач ОСОБА_4 - 1/6 частка спадкового майна; позивач ОСОБА_5 - 1/6 частка спадкового майна; відповідач ОСОБА_6 - 1/9 частка спадкового майна; відповідач ОСОБА_7 - 1/9 частка спадкового майна; відповідач ОСОБА_8 - 1/9 частка спадкового майна;

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, допитаний в якості свідка, підтвердив, що ОСОБА_9, була його бабусею, а ОСОБА_10 його дідусем.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2, допитаний в якості свідка, підтвердив той факт, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 проживали однією сімєю і були його дідусем та бабусею.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4, допитаний в якості свідка, позовні вимоги підтримав в повному обсязі зазначених у позові підстав.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_5, допитана в якості свідка, позовні вимоги підтримала в повному обсязі зазначених у позові підстав, заявив покази аналогічні вищенаведеним.

Представник позивачів ОСОБА_21, підтримав позовну заяву з зазначених у ній підстав.

Представник відповідачів в судовому засіданні заперечив проти задолення позову, покликається на позивачі не мають права звернення з зазначеним позовом, зокрема в частині визнання те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 проживала однією сімєю, в відтак були їх бабою та дідом, в звязку з тим , що в законодавстві передбачене таке звернення виключно дітьми, що в свій час зроблено не було. Крім того, ОСОБА_9, перебувала у зареєстровано шлюбі з іншим чоловіком на час народження дітей. Відтак вважає, підстав для встановлення зазначеного факту немає, що автоматично тягне за собою безпідставність вимог щодо визнання права власності на спадкове майно, після смерті ОСОБА_14

З'ясувавши обставини справи на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, з врахуванням вимог цивільного судочинства , суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити в силу наступного.

Згідно Постанови № 3 від 15.05.2006 Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України ( 254к/96-ВР ) норми Сімейного кодексу України ( 2947-14 ) застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 р. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК ( 2947-14 ) застосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права й обов'язки визначаються на підставах, передбачених СК. При розгляді справ названих категорій суди мають ураховувати, що відповідно до п. 2 розд. VII "Прикінцеві положення" СК ( 2947-14 ) норми законодавства, які регулювали шлюбно-сімейні правовідносини, втратили чинність із 1 січня 2004 р., за винятком норм розд. V "Акти громадянського стану" Кодексу про шлюб та сім'ю України ( 2006-07 ) (далі - КпШС), які зберігають чинність у частині, що не суперечить СК, до прийняття спеціального закону. Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК ( 2947-14 ), істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС ( 2006-07 ), суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС.

За змістом п.2 Постанови №7 від 30.05.2008р. Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на права та обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію та інше.

Статтею 256 ЦПК України визначено, що в судовому засіданні можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до статті 51 Кодексу про шлюб та сімю України взаємні права та обов'язки батьків і дітей ґрунтуються на походженні дітей, засвідченому у встановленому законом порядку. Згідно статті 52 Кодексу про шлюб та сімю України походження дитини від батьків, які перебувають між собою в шлюбі, засвідчується записом про шлюб батьків. Відповідно до статті 53 Кодексу про шлюб та сімю України походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Зі змісту зазначеної статті вбачається виключне коло субєктів звернення із позовом про визнання походження дитини. З огляду на вищенаведене, звернення внуків з позовом про а саме встановлення факту про визнання осіб бабусею і дідусем позивачів, не передбачено.

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_8 від 18.01.1960 р. ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_8 року, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено актовий запис №19, його батьками є ОСОБА_22 та ОСОБА_23.

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_9 від 29.06.1963 р. ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_9 року, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено актовий запис №29, його батьками є ОСОБА_22 та ОСОБА_23.

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_10 від 17.08.1963 р. ОСОБА_24 народилася ІНФОРМАЦІЯ_10 року, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено актовий запис №26, її батьками є ОСОБА_22 та ОСОБА_23.

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_11 від 31.08.1966 р. ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_11 року, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено актовий запис №27, його батьками є ОСОБА_11 та ОСОБА_25.

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_12 від 09.02.1966 року ОСОБА_11 народився ІНФОРМАЦІЯ_12 року, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено актовий запис №14, його матірю є ОСОБА_9, проте відомості про батька відсутні.

Згідно свідоцтва про шлюб НОМЕР_13 ОСОБА_22 та ОСОБА_26 одружилися ІНФОРМАЦІЯ_13 року.

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_10 від 17.08.1963 р. ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_14 року, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено актовий запис №21, її батьками є ОСОБА_11 та ОСОБА_25.

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_14 від 02.07.1953 року ОСОБА_26 народилася ІНФОРМАЦІЯ_15 року, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено актовий запис №8, його матірю є ОСОБА_27, проте відомості про батька відсутні.

Згідно свідоцтва про шлюб НОМЕР_13 ОСОБА_22 та ОСОБА_26 одружилися ІНФОРМАЦІЯ_13 року.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_28, який вони уклали ІНФОРМАЦІЯ_16 року в селищі Великий Любінь, Городоцького району, Львівської області.

Свідоцтвом про народження, виданого повторно, встановлено, що батьком ОСОБА_29, ІНФОРМАЦІЯ_4, є ОСОБА_30 та ОСОБА_31, які офіційно зареєстрували шлюб 01.06.1968 року у виконавчому комітеті Великолюбінської селищної ради Городоцького району, Львівської області, актовий запис № 09 (витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя).

Свідок ОСОБА_28, в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_30 його батько, а мати ОСОБА_31. Йому відомо, що батько уклав шлюб з ОСОБА_9, однак вони разом майже не жили, а розійшовшись утворили фактичні сімї з іншими особами. Стверджує, що його батьками офіційно укладено шлюб тільки в 1968 році.

Суд не бере до уваги долучені до матеріалів справи фотографії, оцінивши їх критично, оскільки інформація, яку вони містять, не має доказового значення при вирішенні вказаного спору, і не визнається належним засобом доказування у даній цивільній справі.

В звязку з вищенаведеним, суд приходить до висновку, що позивачами не представлено допустимих та належних, достатніх доказів, які б підтверджували свої позовні вимоги щодо встановлення факту родинних відносин позивачів із зазначених ними у позові особами.

Згідно статті 54 Кодексу про шлюб та сімю України батько і мати, які перебувають у шлюбі між собою, записуються батьками дитини в книзі записів народжень за заявою будь-кого з них.

Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст.ст.328, 1216 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від особи, яка

померла ( спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Тому спадкування є однією з підстав виникнення права власності.

В звязку з тим, що позовна вимога щодо встановлення факту, що зумовлює, відповідно, право позивачів на спадкування після смерті ОСОБА_14, тобто включення їх в коло спадкоємців, після його смерті, не підлягає до задоволення позовна вимога позивачів, щодо визнання права власності на спадкове майно, також не підлягає до задоволення.

А ст.3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Сторони мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 114, 209 ЦПК України, ст.ст. 16, 1269 ЦК Ураїни, ст. 52, 53, Кодексу України про шлюб та сім'ю, суд

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа Пустомитівська державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10-ти днів після його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяІ. І. Мельничук