Справа №337/2118/15-ц
Провадження №2/337/1032/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Сидорової М.В.

при секретарі Стафорової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, спричиненої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом який, після уточнення позовних вимог, обґрунтовує тим, що 4 серпня 2014 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля «Хонда-Сівік», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, автомобіля «Камаз 5320», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та автомобіля НОМЕР_3. Дорожньо-транспортна пригода відбулась в результаті порушення водієм транспортного засобу автомобіля «Хонда-Сівік», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_2 п.п. 10.1, 12.4 Правил дорожнього руху України, що підтверджується вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2014 року, на підставі якого ОСОБА_3 був визнаний винним в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України.

Автомобіль «ДЄУ» державний реєстраційний номер НОМЕР_4 належить ОСОБА_1 В результаті ДТП його автомобілю завдано механічних пошкоджень.

Згідно оціночних звітів №01_1/03/15 від 04.03.2015р. та №01/03/15 від 04.03.2015 року ринкова вартість автомобілю НОМЕР_3 до пошкодження становить 75246,03грн., вартість вказаного автомобілю після ДТП складає 10771,14 грн. Таким чином, відповідно до оцінки, розмір матеріального збитку, завданого позивачу складає 64474,89 грн.

Крім того, просить стягнути з відповідача витрати, повязані з оцінкою матеріальної шкоди: вартість дослідження, витрати на транспортировку транспортного засобу, витрати на відправку телеграми про огляд автомобілю, в загальній сумі 2172,59 грн.

Крім того позивач зазначив, що внаслідок ДТП та пошкодження його власного автомобілю, він переніс шок, погіршився стан його здоровя, тривалий час він не може використовувати власний транспортний засіб. Просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 2000,00грн.

Також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати в сумі 789,19грн.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві. Після оголошення перерви, позивач в наступне судове засідання не зявився, але подав уточнену позовну заяву та заяву про розгляд справи у його відсутність, відповідно до яких просить остаточно стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП з рахуванням коливання курсу долару США, в сумі 55038,22 грн., витрати повязані з оцінкою матеріальної шкоди 2172,59 грн., моральну шкоду 2000,00 грн. та понесені судові витрати в сумі 789,19 грн.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнавав частково, не заперечуючи проти того, що він зобовязаний відшкодувати позивачу завдану внаслідок ДТП шкоду, заперечував щодо розміру матеріального збитку, зазначаючи, що під час оцінки розміру матеріальних збитків, оцінювачем був врахований курс валют станом на 13.02.2015р., тобто на день оцінки, в той час, коли на день розгляду справи курс валют значно зменшився, відповідно зменшився і розмір матеріального збитку. В подальшому, після оголошення перерви, в наступне судове засідання відповідач не зявився, але подав суду письмову заяву, в якій уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення матеріального збитку, завданого в наслідок пошкодження автомобілю на суму 55 038,22 грн. визнає, також визнає позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, витрат повязаних з оцінкою матеріальної шкоди. Просить розглянути справу у його відсутність.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню через наступне.

Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно частини 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 належить на праві власності транспортний засіб автомобіль НОМЕР_5, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу АРС № 008295.

Вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя №1-кп/337/442/2014 від 22.12.2014р., який набрав законної сили 23.03.2015р. встановлені наступні обставини:

04.08.2014 року приблизно о 01 годині 30 хвилин водій ОСОБА_2, знаходячись у стані алкогольного спяніння, керуючи автомобілем «Хонда Сівік», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався зі швидкістю понад 60 км/год. по Хортицькому шосе з боку вул. Маршала Судця в напрямку вул. Рубана у м. Запоріжжі. В той же час, в зустрічному напрямку, з боку вул. Рубана у м. Запоріжжі, по центру проїзжої частини рухався автомобіль «Камаз 5320», державний номер ВЕ 0977, а по вул. Хортицьке шосе, позаду автомобіля «Камаз», в попутному з ним напрямку, рухався автомобіль НОМЕР_6.

В результаті порушень Правил дорожнього руху України, водій ОСОБА_4 спочатку скоїв зіткнення з лівою частиною кузова автомобіля «Камаз», потім скоїв зіткнення з автомобілем «ДЕУ», під керуванням водія ОСОБА_5

Вказаним вироком ОСОБА_2 визнаний винним в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України та йому призначено покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним засобом строком на два роки. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбуття покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком, якщо він протягом двох років іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали значні механічні пошкодження, що сторонами визнається та не спростовується.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна юридичній особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

За змістом положень ст. 1194 ЦК України питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування; у разі відсутності такої згоди за її заявою до субсидіарної відповідальності залучається страховик.

У пункті 11 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», надані роз'яснення, відповідно до яких за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові.

Оскільки вина ОСОБА_4 в заподіянні позивачу шкоди, завданої пошкодженням його автомобіля внаслідок ДТП, доведена, він не заперечує відшкодовувати завдану ним шкоду, даних про наявність страховика та про те, що відповідач після ДТП повідомив страхову компанію про ДТП, чи були представники страхової компанії на місці ДТП суду не надано, настає його цивільно-правова відповідальність.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Також Пленум Верховного Суду України у п.9 постанови №6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" роз'яснив судам, що потерпілому збитки відшкодовуються в повному обсязі відповідно до реальної вартості втраченого майна на час розгляду справи, а також робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ.

Згідно з роз'ясненнями п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

Згідно п.15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, повязаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентований статтею 30 Закону №1961-ІУ, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Згідно оціночних звітів №01_1/03/15 від 04.03.2015р. та №01/03/15 від 04.03.2015 року, ринкова вартість автомобілю НОМЕР_5 до пошкодження становить - 75246,03грн., вартість вказаного автомобілю після ДТП становить - 10771,14 грн., вартість відновлювального ремонту на дату оцінки (13.02.2015р.) 92241,80 грн.

З вищезазначених звітів оцінки матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобілю НОМЕР_7 позивачу ОСОБА_1, вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля перевищує вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. При цьому позивач не погоджується із визнанням транспортного засобу фізично знищеним та просить відшкодувати різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП.

При цьому позивач ОСОБА_1 в своїй остаточній письмовій заяві зменшив суму матеріального збитку, завданого йому внаслідок пошкодження транспортного засобу, визначивши суму збитку 55038,22 грн.

Відповідно до загальних правил (ч.1 ст. 61 ЦПК) вартість пошкодженого майна визначається в першу чергу сторонами у справі, зокрема позивачем, і лише у разі не досягнення згоди, судом може бути призначена відповідна судова експертиза або взятий до уваги інший доказ на підтвердження даної обставини. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідач ОСОБА_2 позовну вимогу про стягнення на користь позивача матеріального збитку, завданого йому внаслідок пошкодження транспортного засобу в сумі 55038,22 грн. визнає та не заперечує проти такого розміру матеріальної шкоди.

Крім того, до розміру матеріальної шкоди, відповідно до вимог діючого законодавства, необхідно додати також витрати понесені позивачем в звязку з оцінкою матеріального збитку, а саме: на транспортування пошкодженого транспортного засобу для проведення оцінки матеріального збитку в загальній сумі 1100грн., які підтверджуються товарними чеками від 05.01.2015р. та 13.02.2015р., витрати на повідомлення відповідача та час та місце проведення оцінки в сумі 72,59грн., що підтверджується копією телеграми, фіскальним чеком від 11.02.2015р та повідомленням про вручення телеграми адресату, а також витрати позивача, сплачені СПД ОСОБА_6 за виконання робіт складання звітів про оцінку матеріальної шкоди в загальній сумі 1000 грн., що підтверджується актом виконаних робіт від 05.03.2015р. та квитанціями прибуткового касового ордера. Таким чином розмір витрат позивача, повязаного з оцінкою пошкодженого транспортного засобу внаслідок ДТП, яке сталось 04.08.2014р., складає 2172,59 грн.

При цьому розмір таких витрат відповідачем не оспорюється, позовні вимоги в цій частині він визнає, не заперечує проти їх задоволення.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову при умові, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Оскільки визнання відповідачем ОСОБА_2 позовних вимог не суперечить закону, не порушує права та інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з нього матеріальної шкоди в розмірі, визначеному позивачем.

Позовні вимоги позивача ОСОБА_1 в частині відшкодування моральної шкоди також підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, у тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, який фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», підставами задоволення судом позову про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної шкоди є наявність моральної (немайнової) шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди.

При визначенні розміру моральної (немайнової) шкоди, суд, враховує характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, зокрема, суд враховує, що наслідок ДТП було пошкоджено власний автомобіль позивача, в звязку з цим він був змушений протягом тривалого часу залишатись без транспортного засобу, витрачати час та кошти для усунення наслідків ДТП, було порушено повсякденний розклад його життя та він вимушений додавати додаткових зусиль для відновлення колишнього психологічного стану, матеріального становища, на що потрібен певний час. Також суд враховує ту обставину, що відповідач позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди визнає в повному обсязі, а тому суд приходить до висновку, що на користь позивача необхідно стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди 2000,00 грн.

Крім того, у відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати - судовий збір у сумі 789 грн. 19 коп.

Керуючись ст.ст.22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192, 1194, ЦК України, ст.ст.10,11,60, 61, 88, 174, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_8) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_9) у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 55038,22 грн., витрати, повязані з оцінкою пошкодженого транспортного засобу внаслідок ДТП в сумі 2172,59 грн., у рахунок відшкодування моральної шкоди 2000,00 грн. та сплачений судовий збір у сумі 789,19 грн., а всього 60 000 (шістдесят тисяч) грн.00 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.В.Сидорова