_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/4826/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2015 року

Київський районний суд м. Одеси в складі :

Головуючого - судді Куриленко О.М.

за участю секретаря - Баранової Ю.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Моторне (транспорте) страхове бюро України про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

17 серпня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом та просив ухвалити рішення, яким стягнути матеріальну шкоду з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі 93 123 гривень. Стягнути у відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 000 гривень, витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 гривень, судові витрати у розмірі 1032 гривень.

Свої вимоги мотивував тим, що 18 березня 2015 року з вини відповідача відбулась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої йому було спричинено матеріальний збиток та нанесена моральна шкода.

Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив постановити рішення, відповідно до якого стягнути з відповідача матеріальну та моральну шкоду, задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував у повному обсязі, вказуючи на розписку позивача від 12.06.2015 року, відповідно до якої останній не має до відповідача жодних претензій.

Представник третьої особи Моторного (транспортного) страхового бюро України у судове засідання не з'явився, про час та місце його проведення сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши докази та матеріали справи, суд доходить до висновку про можливість часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 18 березня 2015 року о 15 годині 45 хвилин, ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1 в м. Одесі по вул. Левітана на нерегульованому перехресті при виїзді з другорядної дороги на головну, не переконався в безпеці, не надав перевагу в русі автомобілю «Тойота Королла» державний номер НОМЕР_2, який рухався по головній дорозі, в наслідок зіткнення автомобіль НОМЕР_1 змінив напрямок руху та скоїв зіткнення з автомобілем «Санг Йонг», державний номер НОМЕР_3, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив вимоги п.п. 8.4 д.з. 3.21 «Правил дорожнього руху України».

Вказана обставина встановлена постановою судді Київського районного суду м. Одеси по справі № 520/8517/15-п, якою ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу про адміністративні правопорушення України та провадження по справі про адміністративне правопорушення закрито у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КпАП України.

Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановленим судовим рішенням у цивільній, господарській, або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особо.

Суд вважає, доведеним той факт, що відповідачем ОСОБА_2 порушено вимоги п.п. 8.4 д.з. 3.21 «Правил дорожнього руху України».

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю марки «Тойота Королла» державний номер НОМЕР_2, що належить позивачу на праві приватної власності, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії НОМЕР_4, завдано технічних пошкоджень.

Так, згідно висновку експерта № 5376 від 08 травня 2015 року, виконаного експертом ОСОБА_4 внаслідок ДТП автомобіль марки «Тойота Королла», державний номер НОМЕР_2, отримав механічні пошкодження. Вартість відновлювального ремонту становить 143 123 гривень 42 копійок, вартість матеріального збитку становить 178 158 гривень.

На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 не була застрахована, у зв'язку з чим виплата страхового відшкодування відбувається за рахунок спеціального фонду МТСБУ згідно п. 13.1 Закону України «Про обов'язкове страхування авто-цивільної відповідальності».

У відповідності до п. 9.2 Закону України «Про обов'язкове страхування авто-цивільної відповідальності» МТСБУ перерахувало на рахунок постраждалого 50 000 гривень

Відповідно до статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів.

Статтею 1188 названого Кодексу встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

У відповідності до пункту 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Також, в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третіх осіб.

З огляду на положення ст. 1192 ЦК України, розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин та положень діючого в Україні законодавства, позивач має право вимагати від відповідача, з вини якого сталося ДТП, відшкодування шкоди, завданої його автомобілю, у повному обсязі.

Загальна сума відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля становить 143 123 гривень, а з урахуванням виплаченої МТСБУ суми страхового відшкодування у розмірі 50 000 гривень, з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню грошова сума, що дорівнює 93 123 гривень.

Суд приймає висновок експерта № 5376, виконаний суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_5, у якості належного та допустимого доказу по справі, так як відповідач вищевказану суму не спростував, з метою визначення вартості матеріальної (майнової) шкоди, завданої внаслідок ДТП, з клопотанням про призначення по справі будь-яких експертиз, в тому числі судово-товарознавчої, до суду не звертався.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Крім матеріальних збитків, позивач вважає, що відповідач ОСОБА_2 своїми неправомірними діями спричинив йому моральну шкоду, яку він оцінює в сумі 10 000 гривень.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Відповідно до роз'яснень, вказаних в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у принижені честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності ( в тому числі інтелектуальної ), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав.

Відповідно до п. 4 даної Постанови, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди має бути зазначена, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

У зв'язку з наведеним, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 суми завданої йому моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень, оскільки позивачем не доведено, в чому саме полягає ця шкода.

Крім того, суд бере до уваги наявну в матеріалах справи розписку позивача щодо того, що жодних претензій до ОСОБА_2 з приводу стану здоров'я він не має (а.с.72).

Крім того згідно ст.79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать в тому числі судовий збір та витрати на правову допомогу.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи викладене, необхідно оплату на користь ОСОБА_1 судових витрат в розмірі 931, 23 гривень покласти на відповідача - ОСОБА_2.

Крім судового збору позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 гривень.

Відповідно із ч.ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно з ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не надав жодних доказів, які підтверджували б витрату ним вищевказаних грошових коштів на правову допомогу.

Крім того зважаючи на те, що інтереси позивача у даній справі представляв представник за довіреністю - ОСОБА_6, у задоволенні даної частини позовних вимог також слід відмовити.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи частково підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити частково, а саме в часині стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 93 123 гривень та судових витрат у розмірі 931 гривень.

Керуючись ст.ст.15,16,22,23,1166,1167, 1187,1188 ЦК України,ст.3,10,15,88, 212,213,214,215, 223, ЦПК України , суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Моторне (транспорте) страхове бюро України про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 93 123 (девяносто три тисячі сто двадцять три) гривні.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 931, 23 гривень

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення через Київський районний суд м.Одеси.

Суддя Куриленко О. М.