АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/2175/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Герчаківська О.Я.
Провадження № 22-ц/789/557/15 Доповідач - Дикун С.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Шевчук Г. М., Храпак Н. М.,

при секретарі - Коваль О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 10 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської обласної державної адміністрації в особі Департаменту соціального захисту населення про визнання права власності на автомобіль

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 10 березня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Тернопільської обласної державної адміністрації в особі Департаменту соціального захисту населення (далі - департаменту) про визнання права власності на легковий автомобіль марки Мерседес-Бенц, реєстраційний номер НОМЕР_1, 1995 року випуску відмовлено.

ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обгрунтування вимог зазначає, що користується вказаним автомобілем понад 10 років, а тому має право на набуття цього автомобіля у власність.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явились, з невідомих суду причин, хоча повідомлялись належним чином про час та місце розгляду справи.

За таких обставин, колегія суддів, на підставі вимог ч.2 ст.305 ЦПК України, вважає за можливе слухати справу у відсутності осіб, які беруть участь у справі. У зв'язку з чим, враховуючи вимоги ч. 2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснюється.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що позивач у справі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є інвалідом 1 групи з дитинства, що стверджується посвідченням НОМЕР_2, виданим 1 вересня 2000 року Тернопільським міським центром по МВПД. З 05.11.2003 року перебував на обліку в головному управлінні праці та соціального захисту населення облдержадміністрації для забезпечення його легковим автомобілем.

05.07.2004 року головне управління звернулося з клопотанням перед Комісією з питань гуманітарної допомоги при Тернопільській обласній державній адміністрації та Комісією з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України про визнання гуманітарною допомогою легкового автомобіля «Мерседес Бенц», НОМЕР_3,1995 року випуску , об'єм двигуна 1799 см3, вагою 1350 кг, який надійшов на адресу головного управління з Німеччини для інваліда 1 групи з дитинства ОСОБА_1, який перебував на черзі на забезпечення автомобілем.

Із витягу №39/1 з акту огляду у МСЕК по визначенню медичних показань для забезпечення транспортними засобами з ручним керуванням від 05 листопада 2004 року, наданого Тернопільською обласною МСЕК слідує, що ОСОБА_1 має медичні показання для забезпечення автомобілем зі звичайним керуванням.

Із додатку №4 до Протоколу засідання Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України від 5 серпня 2004 року вбачається, що серед переліку легкових автомобілів, які визнані гуманітарною допомогою для головного управління під №79, є також автомобіль «Мерседес Бенц», НОМЕР_3,1995 року випуску , об'єм двигуна 1799 см3, вагою 1350 кг для подальшої передачі інваліду ОСОБА_1

Спірний автомобіль було визнано гуманітарною допомогою в серпні 2004 року, отже строк експлуатації спірного автомобіля позивачем - інвалідом становить більш як 10 років.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що підстави для визнання права власності на спірний автомобіль за позивачем відсутні.

Колегія суддів погоджується із наведеним висновком суду як таким, що відповідає вимогам закону та обставинам справи.

У відповідності до ст.1 Закону України «Про гуманітарну допомогу» передбачено, що отримувачі гуманітарної допомоги - це юридичні особи, яких зареєстровано в установленому Кабінетом Міністрів України порядку в Єдиному реєстрі отримувачів гуманітарної допомоги.

В силу ст.6 Закону визнання товарів (робіт, послуг) гуманітарною допомогою здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері соціального захисту населення, у кожному конкретному випадку з урахуванням таких особливостей. Не відносяться до гуманітарної допомоги підакцизні товари, крім легкових автомобілів, які на момент ввезення на митну територію України були виготовлені не більш як вісім років тому, з об'ємом двигуна не більш як 1800 куб. см, що отримуються органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим, обласною, Київською, Севастопольською міською державною адміністрацією або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері соціального захисту населення, для подальшої передачі інвалідам, які перебувають у встановленому порядку на обліку для отримання спеціального автотранспорту, на строк, визначений законодавством.

Указом Президента України «Про внесення змін до Положення про Міністерство соціальної політики України» від 01 лютого 2013 року №51/2013 передбачено, що Мінсоцполітики України є спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань гуманітарної допомоги.

Порядок від 8 вересня 1997 року був затверджений у зв'язку з прийняттям законів України: від 22 грудня 1995 року №488 «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та від 6 червня 1996 року №230 «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - з метою впорядкування забезпечення автомобілями різних категорій інвалідів і спрямований на захист інтересів інвалідів.

Відповідно до п.37 Порядку від 8 вересня 1997 року в редакції, чинній на час прийняття рішення про надання спірного автомобіля, після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений безплатно або на пільгових умовах, залишається його сім'ї та знімається з обліку в органах соціального захисту населення.

9 серпня 2006 року набрав чинності Порядок від 19 липня 2006 року, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року №999 (з наступними змінами), відповідно до п.41 якого після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через головне управління соціального захисту і користувався менше ніж 10 років, може бути переданий у власність одному з членів сім'ї інваліда за рішенням Мінсоцполітики за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля, які повинні бути сплачені членом сім'ї померлого інваліда, дитини-інваліда протягом шести місяців з дня смерті інваліда. Контроль за дотриманням зазначеного строку здійснюється головним управлінням соціального захисту чи управлінням виконавчої дирекції.

Інвалід, законний представник недієздатного інваліда, дитини-інваліда отримує автомобіль на десятирічний строк без права продажу, дарування, передачі (в тому числі за довіреністю) іншій особі. Після закінчення зазначеного строку інвалід може користуватися таким автомобілем до отримання нового або повернути його головному управлінню соціального захисту чи управлінню виконавчої дирекції на умовах згідно з пунктом 14 цього Порядку.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо регулювання ринку автомобілів в Україні» автомобіль, що був попередньо ввезений в Україну без сплати (повної або часткової) передбачених законодавством податків та зборів, на підставі пільг, наданих законодавством, може бути відчужений або переданий у володіння, або (та) у користування, або (та) у розпорядження тільки після сплати у повному обсязі всіх податків та зборів, передбачених законодавством України на день ввезення автомобіля на митну територію України, (крім випадків, передбачених Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»).

Порядок забезпечення інвалідів автомобілями, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року №999 (з наступними змінами), не передбачає підстав передачі автомобіля, отриманого в якості гуманітарної допомоги, у власність інваліду. Такий автомобіль за встановленою процедурою визнається гуманітарною допомогою для департаменту (а не для інваліда) з подальшою передачею його інваліду для користування протягом його життя.

Посилання апелянта на те, що він має право на передачу у власність спірного автомобіля - гуманітарної допомоги для департаменту, не грунтуються на вимогах закону, а тому колегія суддів не може прийняти до уваги такі твердження.

Підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскарженого рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 319, 324; 325 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 10 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області С.І. Дикун