Справа № 697/1013/15-ц
№ пров. 2/697/451/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року

Канівський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді Льон О.М.

з участю секретаря с/з ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Каневі справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 державної нотаріальної контори про скасування заборони на відчуження квартири,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася у Канівський міськрайонний суд з позовом до ОСОБА_3 державної нотаріальної контори про скасування заборони на відчуження квартири № 21, розташованої в будинку № 16 по вул. Пилипенка в м. Каневі Черкаської області, зареєстрованої 10 травня 2007 року за № 4928747 ОСОБА_3 державної нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборони відчуження обєктів нерухомого майна.

В обгрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що вона є власником квартири № 21, розташованої в будинку № 16 по вул. Пилипенка в м. Каневі Черкаської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4. При укладанні 19.05.2015 року нотаріально посвідченого договору дарування зясувалося, що 10 травня 2007 року ОСОБА_3 державною нотаріальною конторою вчинено архівний запис за № 4928747 про заборону відчуження квартири № 21, розташованої в будинку № 16 по вул. Пилипенка в м. Каневі Черкаської області. Підставами вчинення даного запису слугував договір застави №1-106, посвідчений 18.01.1995 ОСОБА_3 міським державним нотаріусом, укладений між бувшим власником квартири №21, розташованої в будинку №16, по вул. Пилипенка в м.Каневі Черкаської області ОСОБА_5 (заставодавець) та ОСОБА_6 (позичальник). В послідуючому 13 вересня 1995 року на підставі даного договору застави та в звязку з його виконанням між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 укладено нотаріально посвідчений договір №1-2158 купівлі-продажу заставленої квартири, відповідно до п. 5 якого, на дату укладення договору квартира вже не перебувала в заставі. Але в звязку з відсутністю запису про виконання умов договору в реєстрі реєстрації заборони відчуження і таким чином зняття заборони відчуження, ОСОБА_3 державною нотаріальною конторою помилково 10 травня 2007 року був внесений архівний запис за №4928747 до Єдиного реєстру заборон відчуження обктів нерухомого майна про заборону відчуження належної їй квартири.

Позивачка просить суд захистити її права власника та зобовязати відповідача вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна заборону на відчуження житлового будинку за адресою квартири № 21, розташованої в будинку № 16 по вул. Пилипенка в м. Каневі Черкаської області.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не зявилася до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 державної нотаріальної контори направив до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника за наявними в справі матеріалами. Позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В судовому засіданні з достовірністю встановлено, позивач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 03.05.2006 року виданого ОСОБА_3 нотаріальною конторою за реєстром № 2-590 ( а.с. 6-9).

При укладанні 19.05.2015 року нотаріально посвідченого договору дарування встановлено, що 10 травня 2007 року ОСОБА_3 державною нотаріальною конторою вчинено архівний запис за № 4928747 про заборону відчуження квартири № 21, розташованої в будинку № 16 по вул. Пилипенка в м. Каневі Черкаської області ( а.с. 18).

Підставами вчинення даного запису був договір застави №1-106, посвідчений 18.01.1995 ОСОБА_3 державним нотаріусом, укладений між бувшим власником квартири №21, розташованої в будинку №16, по вул. Пилипенка в м.Каневі Черкаської області ОСОБА_5 (заставодавець) та ОСОБА_6 (позичальник).

В подальшому 13 вересня 1995 року на підставі даного договору застави та в звязку з його виконанням між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 укладено нотаріально посвідчений договір №1-2158 купівлі-продажу заставленої квартири, відповідно до п. 5 якого, на дату укладення договору квартира вже не перебувала в заставі. Але в звязку з відсутністю запису про виконання умов договору в реєстрі реєстрації заборони відчуження і таким чином зняття заборони відчуження, ОСОБА_3 державною нотаріальною конторою помилково 10 травня 2007 року був внесений архівний запис за №4928747 до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна про заборону відчуження належної мені квартири.

Вирішуючи спір по суті суд встановив, що процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року N31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року №364/3657 (зі змінами).

Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об'єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об'єкти нерухомого майна.

З 01.01.2013 року відповідно до ст.8, ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб'єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом.

Відповідно до ст. 73 Закону України "Про нотаріат", нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, ншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 74 Закону України "Про нотаріат", одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Згідно з п.п.5.1. п.5 гл.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв'язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, після припинення договору іпотеки у зв'язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п'ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір;про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 74,75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868, для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.

При цьому, згідно з п.78 зазначеного Порядку, державна реєстрація припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно у результаті зняття нотаріусом заборони проводиться нотаріусом, яким знято заборону.

Таким чином, помилкове внесення запису до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, а саме житлової квартири АДРЕСА_2 , яка належала на праві приватної власності, порушує права та законні інтереси позивача як спадкоємця за законом, оскільки унеможливлює повноцінно володіти, користуватися та розпоряджатися спадковим майном.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 державна нотаріальна контора, як реєстратор не має визначених законодавством підстав для зняття за заявою позивача заборони на відчуження об'єктів нерухомого майна, позивачка позбавлена можливості реалізувати свої права власника нерухомого майна в інший, крім судового захисту , спосіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 154 ЦПК України питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.319, 391 ЦК України, ст.ст. 73, 74 Закону України "Про нотаріат", п.п.2,74,75,78 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2013 № 868, п.п.5.1. п.5 гл.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5, ст.ст.10,11,60, 154, 212-215 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Скасувати заборону на відчуження квартири № 21, розташованої в будинку № 16 по вул. Пилипенка в м. Каневі Черкаської області, зареєстрованої 10 травня 2007 року за № 4928747 ОСОБА_3 державної нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборони відчуження обєктів нерухомого майна.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий О . М . Льон