Номер провадження: 22-ц/785/3444/15
Головуючий у першій інстанції Калашнікова О. І.
Доповідач Панасенков В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Панасенкова В.О.

суддів: Парапана В.Ф.

Громіка Р.Д.

при секретарі: Добряк Н.І.,

за участю: представника позивача, ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", - Панфілова О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" на рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2015 року за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

31 жовтня 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (далі - Банк) звернулося до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 13 серпня 2008 року між Банком та відповідачкою ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за яким Банк надав позичальниці кредит у сумі 3000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, який складається з підписаною відповідачкою Заяви, Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Відповідачка в свою чергу зобов'язалась у встановлені кредитним договором строки повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами щомісячно. У порушення умов кредитного договору позичальниця не виконує належним чином свої зобов'язання за договором, у зв'язку з чим станом на 28 вересня 2014 року склалась заборгованість в розмірі 23924,61 грн., у тому числі: 3000 грн. - за кредитом; 12639,15 грн. - за процентами за користування кредитом; 6670 грн. - комісія за користуванням кредитом, штрафи - 500 грн. (фіксована частина) та 1115,46 грн. (процентна складова).

Посилаючись на ці обставини, та на ст.ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України, позивач просив суд позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_4 проти позову заперечувала та просила суд застосувати строк позовної давності (а.с. 28).

Рішенням суду першої інстанції у задоволенні позову відмолено.

В апеляційній скарзі позивач, Банк, просить рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи тим, що судом першої інстанції порушені норми процесуального та матеріального права.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи сповіщені належними чином.

За змістом ст. ст. 11, 27 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд.

Тому у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України у даному випадку її неявка в суд не перешкоджає розглядові справи і не порушує право на доступ до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги позивача, Банку, його пояснення на апеляцію, перевіривши матеріали справи, матеріали, додані Банком до апеляційної скарги та в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Судом першої інстанцуії встановлено, що 13 серпня 2008 року між Банком та відповідачкою ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за яким Банк надав позичальниці кредит у сумі 3000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, який складається з підписаною відповідачкою Заяви, Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Відповідачка в свою чергу зобов'язалась у встановлені кредитним договором строки повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами щомісячно (а.с. 8, 9-13, 13-14).

У порушення умов кредитного договору позичальниця не виконує належним чином свої зобов'язання, у зв'язку з чим станом на 28 вересня 2014 року склалась заборгованість в розмірі 23924,61 грн., у тому числі: 3000 грн. - за кредитом; 12639,15 грн. - за процентами за користування кредитом; 6670 грн. - комісія за користуванням кредитом, штрафи - 500 грн. (фіксована частина) та 1115,46 грн. (процентна складова).

Згідно п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку ні одна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, автоматично пролонгується на такий же строк (а.с. 13).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Банком не доведено, що відповідачка ОСОБА_4 13 серпня 2008 року отримала платіжну картки й не зазначив термін дії картки.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 179 ЦПК України встановлено, що предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Статтями 58, 59 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу сторони у справі був зобов'язаний довести в судовому засіданні обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, а відповідач як заперечення проти позову.

Однак в порушення положень ст. ст. 10, 60, 179, 212, 213, 214 ЦПК України суд першої інстанції не перевірив належним чином обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, та не надав правильної оцінки наявним справі доказам.

Частиною 2 ст. 303 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Колегія суддів вважає, що у даному випадку докази були досліджені судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, оскільки справа була розглянута за відсутністю позивача й у відповідності до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд не сприяв всебічному та повному з'ясуванню обставин справи та не роз'яснив позивачу про необхідність надання доказів щодо надання платіжної картки та строків її дії, тому апеляційний суд має законні підстави для встановлення обставин, що мають значення для справи, та дослідження й оцінки наявних у справі доказів, а також доказів, які додані до апеляційної скарги.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH).

Так, з матеріалів справи вбачається, що строк дії картки №5457 0823 3108 6350, яка була видана відповідачці ОСОБА_4 повторно на виконання умов договору від 13 серпня 2008 року встановлений до 09/15, тобто 30 вересня 2015 року, що підтверджується витягом з електронного реєстру бази клієнтів Банку в системі "Промінь".

Згідно наданим Банком розрахунком заборгованості за кредитом відповідачкою здійснено платіж 10 грудня 2008 року - 400 грн., а останній платіж 21 грудня 2011 року - 700 грн. (а.с. 4,6), а позов пред'явлений Банком 14 жовтня 2014 року (а.с. 1).

Колегія суддів вважає, що розрахунок заборгованості за кредитним договором є належним й найшов своє підтвердження під час розгляду справи.

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України, частина

перша статті 3 ЦПК України).

За таких обставин, виконуючи повноваження апеляційного суду, колегія суддів дійшла висновку про те, що про те, що позичальник, відповідачка ОСОБА_4 не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Тому права позивача були порушені і у відповідності до ст. ст. 15, 16 ЦК України підлягають судовому захисту шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором заборгованість в розмірі 23924,61 грн., у тому числі: 3000 грн. - за кредитом; 12639,15 грн. - за процентами за користування кредитом; 6670 грн. - комісія за користуванням кредитом, штрафи - 500 грн. (фіксована частина) та 1115,46 грн. (процентна складова).

Отже, вимоги Банку є законними і обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Банком понесені та документально підтверджені судові витрати: судовий збір при подачі позовної заяви в сумі 243,60 грн. (а.с. 20) та при подачі апеляційної скарги в сумі 121,80 грн. (а.с. 46), тому у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України необхідно присудити з відповідача до стягнення судових витрат в сумі 365, 40 (243,60 + 121,80).

Порушення судом порушення норм процесуального права, а саме, 10, 60,179, 212, 213, 214, 215 ЦПРК України, норм матеріального права, а саме, ст. ст. 625, 1054 ЦК України, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції й ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч.1 п. 4, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" задовольнити, рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2015 року скасувати й ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Одеси, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстровано місце проживання: АДРЕСА_1, заборгованість за кредитним договором від 13 серпня 2008 року в розмірі 23924,61 грн., у тому числі: 3000 грн. - за кредитом; 12639,15 грн. - за процентами за користування кредитом; 6670 грн. - комісія за користуванням кредитом, штрафи - 500 грн. (фіксована частина) та 1115,46 грн. (процентна складова) та судові витрати в розмірі 365, 40 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.О. Панасенков

В.Ф. Парапан

Р.Д. Громік