Справа № 333/8613/14-ц
Провадження № 2/333/227/15
РІШЕННЯ

Іменем України

03 червня 2015 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дмитрієвої М.М.,

при секретарі Пасюті К.О.,

за участю представника позивача Волошиної М.В.,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду

м. Запоріжжя, цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Комунарського району до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води,-

В С Т А Н О В И В:

Концерн «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Комунарського району звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.

В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне.

На сьогоднішній день відповідачі не надали Концерну «МТМ» затвердженого Комісією акта про відключення будинку від ЦО та ГВП. Враховуючи, що квартира відповідачів знаходиться у житловому будинку АДРЕСА_1, відповідно останні використовують загальну внутрішньобудинкову систему інженерного обладнання. Незважаючи на відключення опалювальних приладів, квартира відповідачів обігрівається за рахунок суміжних приміщень, до яких послуга з централізованого опалення надається, у зв'язку з чим теплової енергії витрачається більше з метою забезпечення належної температури в суміжних приміщеннях та тепловіддачі щодо квартири ОСОБА_2. Таким чином, позивач в період з січня 2009 року по вересень 2014 року включно надав відповідачам послуги з централізованого постачання гарячої води у житлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1. За вказаний період відповідачами було здійснено часткову оплату за отримані послуги в сумі 768 грн. 35 копійок, чим останні підтвердили факт отримання від позивача послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. З огляду на вищевикладене, позивач просить суд стягнути в солідарному порядку з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, суму заборгованості в розмірі 16780,03 грн. та судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, викладених у ньому, просила суд задовольнити його у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 проти позову заперечували повністю, надавши суду письмові заперечення, які підтримали у судовому засіданні, крім того, просили застосувати строки позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості.

Відповідач ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судове засідання будучі належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання справи, не з'явилися, надали заяви про слухання справи за їх відсутності.

Суд, вислухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивачем у період часу з 01.01.2009 року по 31.09.2014 року надавались послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води відповідачам у приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

У відповідності до технічного паспорту ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою МКП «Основаніє».

Відповідачі не виконують належним чином свої обов'язки по сплаті спожитої теплової енергії (опалення та гаряче водозабезпечення), у зв'язку з чим, позивачем нараховано до сплати за період з 01.01.2009 року по 31.09.2014 року, з урахуванням часткового здійснення оплати за надані послуги, - 16780,03 грн.

Відповідно до ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.10.2014 року, судовий наказ від 20.09.2013 року про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості скасовано.

Концерн «Міські теплові мережі» включений до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України та є юридичною особою.

Відповідно до п. 2.1 Статуту концерну «Міські теплові мережі», затвердженого розпорядженням Запорізького міського голови № 99 р від 08.04.2013 року, основною метою діяльності концерну «МТМ» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну.

Згідно з п. 10 «Правил надання населенню послуг з водо-, теплозабезпечення та водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 30.12.1997 року за № 1497 та п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року за № 630, оплата за надані послуги вноситься щомісячно.

Відповідно статей 64, 67, 68 ЖК України, наймач квартири та всі повнолітні члени його сім'ї зобов'язані своєчасно, не пізніше 10 числа наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, у число яких входять послуги централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, несуть нарівні з наймачем усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність.

Рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 31 від 30.01.2009 року «Про встановлення базових тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії, на послуги з централізованого опалення і підігріву питної води для населення, затвердження загальних вказівок до базових тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та на послуги з централізованого опалення і підігріву питної води для населення» було опубліковано в засобах масової інформації та є обов'язковими для виконання, як для теплопостачальної організації, так і для споживачів.

Розрахунок заборгованості, доданий до позовної заяви не суперечить положенням цивільного процесуального законодавства України, адже нормами ЦПК не передбачено вимоги, відповідно до яких повинен бути оформлений розрахунок заборгованості.

Крім того, щомісяця боржниками отримувались рахунки за надані послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води за звітний місяць. В кожному з таких рахунків міститься вичерпна інформація щодо кількості та структури (складових) наданих послуг, тарифів щодо кожної з послуги, місячного платежу, заборгованості за попередні періоди та загальної суми, що підлягає сплаті.

Нормативи на об'єм гарячої води передбачені Санітарними нормами і правилами (СНіПом).

Тарифи на послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води встановлюються органами місцевої влади, а саме рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради. Вказані нормативні документи є загальнодоступними, так як публікуються в офіційних виданнях.

Згідно зі ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Тобто, укладення договору - це, перш за все, волевиявлення сторін. Волевиявлення з боку відповідача не відбулося. Позивач проводив ряд дій, направлених на укладення договорів зі всіма споживачами, однак, відповідачі по справі не відгукнулись на пропозицію укладення договору. У зв'язку з чим, надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води здійснюється у відповідності до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року №630, якими визначений порядок надання послуг, порядок їх обліку, оплати, права та обов'язки споживача і виконавця, а також інші питання.

Крім того, п. 1 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачений обов'язок споживача укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Позивачем такі договори були підготовлені своєчасно, проведено ряд дій, направлених на укладання договорів зі всіма споживачами, зокрема, - публічно (шляхом вивішування оголошень, направлення листів, автодозвону) повідомляє та запрошує споживачів на укладання договорів.

Правовідносини між сторонами у справі склалися на підставі надання/отримання послуг з водо-теплопостачання, тобто відносини фактично існували, що підтверджуються відповідними поясненнями представника відповідача в судовому засіданні. Відносини, які склалися між сторонами підпадають під норми «Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 869 від 1 червня 2011 року та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем ОСОБА_2 частково здійснювалися періодичні платежі за отримані послуги.

Також, статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Таким чином, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов'язок, а не право сторін.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що між позивачем та відповідачами існують зобов'язання, хоч договір не було укладено, а відсутність укладеного договору не позбавляє відповідачів обов'язку здійснювати оплату за отримані послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, а відмова споживача здійснювати оплату згідно діючих, затверджених тарифів є неправомірною.

Щодо твердження ОСОБА_2 та її представника стосовно того, що відповідач та члени її родини не отримують послуги від позивача, оскільки відключилися від централізованого теплопостачання, а тому вважають, що не повинні сплачувати вказані послуги, а відтак і заборгованість відсутня, слід зазначити наступне.

Централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем постачання.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється в разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування, відповідно до вимог Закону України «Про теплопостачання» схемою, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції тощо. При проектуванні будинку, в якому передбачається централізоване опалення, всі стояки та внутрішні розподільчі мережі опалення гідравлічно ув'язані для забезпечення стабільної роботи внутрішньобудинкової системи загалом. Будь-яке втручання в дану систему шляхом зміни гідравлічного опору, зокрема від'єднання від системи централізованого опалення, погіршує роботу всієї системи, внаслідок чого порушуються права інших мешканців будинків, які є споживачами послуг з теплопостачання.

Процедуру надання дозволу на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання (далі - ЦО і ГВП) затверджено Наказом Міністерства будівництва України № 4 від 22.11.2005 року «Про порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання» (далі - Порядок).

Внесені Наказом Мінжитлокомунгоспу № 169 від 06.10.2007 року зміни до Порядку унеможливлюють відключення від ЦО і ГВП окремих приміщень у багатоквартирному будинку і передбачають можливість відключення від ЦО і ГВП будинку в цілому за рішенням загальних зборів, за згодою всіх власників (уповноважених осіб власників) приміщень у житловому будинку.

Цей Порядок визначає процедуру надання дозволу на відключення від мереж ЦО і ГВП окремого житлового будинку при відмові споживачів від ЦО і ГВП.

Для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до постійно діючої міжвідомчої комісії (далі - Комісія) з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП.

Згідно з пунктом 2.2 зазначеного Порядку Комісія розглядає надані документи лише за наявності затвердженої органом місцевого самоврядування в установленому порядку оптимізованої схеми перспективного розвитку систем теплопостачання населеного пункту та відповідно до неї.

Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником.

Відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи.

По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. Затвердження акта на черговому засіданні Комісії є підставою для перегляду сторонами умов договору про надання послуг з централізованого опалення.

Згідно положень п. 25 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води й водовідведення» № 630 від 21.07.2005 року (далі - Правила) та «Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій» № 76 від 17.05.2005 року де закріплено, що самовільне відключення від мереж централізованого опалення забороняється.

Аналогічні твердження містяться у правових висновках, що висловлені Верховним Судом України в постанові від 16 травня 2011 року у справі № 6-9 цсі 1, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Відключення окремих приміщень від мереж ЦО й ГВП вплине на безперебійну роботу інженерного устаткування будинку в цілому й на санітарно-гігієнічні умови інших квартир та суміжних приміщень, адже порушується гідравлічний і тепловий режими. Важливою й непереборною властивістю вже наявного централізованого теплопостачання є технічна нероздільність системи, в якій робота кожного елемента системи теплопостачання кожного споживача гідравлічно впливає на роботу всіх елементів системи. Будь-яке втручання в неї шляхом зміни гідравлічного опору (від'єднання від системи централізованого опалення) погіршує роботу загальної системи, чим порушує права інших мешканців, що є недопустимо відповідно до Цивільного кодексу України та Конституції України.

Відключення окремого приміщення від внутрішньобудинкової мережі централізованого опалення призводить до розбалансування внутрішньобудинкової системи опалення, яка належить до інженерної системи будинку як цілісного майнового комплексу.

Згідно з вимогами відповідних будівельних норм при проектуванні будинку, в якому передбачається централізоване теплопостачання, всі стояки та внутрішні розподільчі мережі опалення гідравлічно ув'язані для забезпечення стабільної роботи внутрішньобудинкової системи загалом. Будь-яке втручання в неї шляхом зміни гідравлічного опору (від'єднання від системи централізованого опалення) погіршує роботу системи в цілому.

З приводу процедури відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення при відмові споживачів від централізованого теплопостачання 14.11.2013 року Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України надало роз'яснення, в якому наголошено, що якщо при відключенні приміщення від централізованого теплопостачання не було дотримано вимог Правил та Порядку, такі дії слід вважати самочинними та у цьому випадку нарахування плати за опалення є правомірним.

На сьогоднішній день відповідачі не надали Концерну «МТМ» затвердженого Комісією акта про відключення будинку від ЦО та ГВП.

Враховуючи, що квартира відповідачів знаходиться у житловому будинку АДРЕСА_1, відповідно останні використовує загальну внутрішньобудинкову систему інженерного обладнання. Не зважаючи на відключення опалювальних приладів, квартира відповідачів обігрівається за рахунок суміжних приміщень, до яких послуга з централізованого опалення надається, в зв'язку з чим, теплової енергії витрачається більше з метою забезпечення належної температури в суміжних приміщеннях та тепловіддачі щодо квартири ОСОБА_2. Крім того, через квартиру відповідачів проходять стояки системи опалення. Таким чином, тепловіддача трубопроводів, а також тепло, яке надходить від суміжних приміщень, до яких послуга з централізованого опалення надається, переходить з розряду втрат у корисно використану теплову енергію. Таким чином, послуга з централізованого опалення надавалась відповідачам в межах опалювального сезону, а послуга з постачання гарячої води - постійно, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідачів заборгованості є правомірними.

Щодо заяви представника відповідача ОСОБА_2 та її представника про застосування позовної давності, суд зазначає наступне.

За правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 року, строк давності переслідує декілька важливих цілей, зокрема, забезпечує правову визначеність і завершеність, захищає потенційних відповідачів від застарілих вимог, які було б важко заперечувати, дозволяє уникнути несправедливості, яка може виникнути при прийнятті судами рішень відносно подій, які відбувались в далекому минулому на основі доказів, які з часом можуть стати ненадійними та недостатніми. А отже норми щодо позовної давності направлені на забезпечення належного правосуддя і дотримання принципу правової визначеності.

Частиною 1 ст. 95 ЦПК України визначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 96 ЦПК України.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України встановлено, що судовий наказ видається, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово - комунальних послуг.

У разі скасування судового наказу, позивач має право заявити свої вимоги до відповідача у позовному проваджені з додержанням загальних правил щодо пред`явлення позову (п. 2 ч. 8 ст. 1051 ЦПК України).

Частиною 3 ст. 118 ЦПК України визначено, що позовна заява щодо вимог, визначених у ч. 1 ст. 96 ЦПК України, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом.

Концерн «МТМ», керуючись нормами чинного законодавства, та на підставі норм п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України року звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із заявою про видачу судового наказу з ОСОБА_2, чим дотримався процесуальних вимог щодо стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

В зв'язку зі скасуванням судового наказу ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.10.2014 року у справі № 2-с/0812/117/14, позивач звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою у відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 105-1 ЦПК України.

Оскільки ч. 3 ст. 118 ЦПК України визначено, що позовна заява щодо вимог, визначених у ч. 1 ст. 96 ЦПК України, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом, суд вважає, що зверненням позивача до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із заявою про видачу судового наказу перервано перебіг позовної давності, оскільки позивач не мав можливості звернутись до суду одразу із позовною заявою.

Відповідно до норми ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову, в даному випадку заяви на видачу судового наказу, до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Згідно з ч. 3 ст. 264 ЦК України, після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Таким чином, строки позовної давності стосовно заявленої в даному позові вимоги були перервані в порядку, встановленому чинним законодавством України зверненням позивача до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із заявою про видачу судового наказу. Тож аргументи представника відповідача з приводу пропущення позивачем строків позовної давності є безпідставними.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги Концерну «МТМ» законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 64, 67, 68 ЖК України, ст.ст. 3, 10, 11, 58-60,208, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Концерну «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Комунарського району до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води - задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість в розмірі 16780 (шістнадцять тисяч сімсот вісімдесят) гривень 03 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь Концерну «Міські теплові мережі» судовий збір по 81 (вісімдесят одній) гривні 20 копійок з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва