Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" листопада 2015 р. м. Одеса.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Погрібного М.О.

При секретарі Олійник О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань №14, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Одеської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та Одеської універсальної товарної біржі «GIP», про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 подала до суду позовну заяву, в якій просить визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 28 грудня 1994 року між її батьком ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на Одеській універсальній товарній біржі «GIP» та визнати за нею право власності на вказану квартиру в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла 21 листопада 2014 року, як спадкоємця четвертої черги, згідно ст. 1264 ЦК України.

В обґрунтування свого позову, ОСОБА_1 посилалася на те, що її батько ОСОБА_4, 28 грудня 1994 року придбав у громадянина ОСОБА_2 у свою приватну власність однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, жилою площею 12,0 кв./м., загальною площею 21,7 кв./м. Договір купівлі-продажу оформили на Одеській товарній біржі «GIP», що на той час передбачалося Законом. Після придбання вказаної квартири, батько став постійно проживати в ній із своєю другою дружиною ОСОБА_7, а її мачухою, з якою знаходився в зареєстрованому шлюбі з 1985 року. Оскільки батько та мачуха були особами похилого віку та постійно хворіли, з 2009 року, вона стала проживати разом з ними та доглядати їх. Ще при житті, батько висловив свою волю, щоб після його смерті, належну йому квартиру успадкувала його дружина. А 23 червня 2013 року її батько помер. Поховав батька, його дружина ОСОБА_7 фактично прийняла спадкове майно свого чоловіка, а її батька, продовжуючи проживати в спадковій квартирі, не оформивши право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку. Також з мачухою продовжувала проживати та доглядати і вона. 22 листопада 2014 року її мачуха ОСОБА_7 померла. Поховав мачуху, вона, як спадкоємець четвертої черги за законом, фактично прийняла спадкове майно у вигляді вказаної вище квартири та в звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 Однак в задоволені її заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, було відмовлено з посиланням на те, що договір купівлі-продажу квартири оформлений на біржі, нотаріальні контори, як правовстановлюючий документ не приймають і відсутні правовстановлюючі документи про право на спадщину за ОСОБА_7 Так, як оформити своє право на спадщину в нотаріальному порядку вона не може, просить її позовні вимоги задовольнити в судовому порядку та захистити спадкові права.

У своїй письмовій заяві, поданій до загальної канцелярії суду, позивач ОСОБА_1 підтримала свої позовні вимоги та просила розглянути справу без її участі та у разі неявки відповідачів, в заочному порядку.

Відповідачі ОСОБА_5 та Одеська міська рада в судове засідання не прибули. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялися в порядку, встановленому законом, замовною поштою, про що свідчать поштові повідомлення, приєднані до справи. Причини неявки до суду, відповідачі не повідомили (л.с. №№59,60, 67,72).

Третя особа Одеська універсальна біржа «GIP» в судове засідання не прибула. Про день, часта місце розгляду справи повідомлялися в порядку, встановленому законом, замовною поштою (л.с.№65).

Третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 в судове засідання не прибула, подавши до загальної канцелярії суду листа за №184/01-16 від 24 листопада 2015 року з проханням розглянути справу без її участі (л.с.№73).

За заявою позивача. суд розглянув справу в заочному порядку на підставі ст. ст. 224-226 ЦПК України).

Вивчив матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених судом та досліджених в судовому засіданні доказів, позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що батько позивачки ОСОБА_1, ОСОБА_4, 28 грудня 1994 року за договором купівлі-продажу, укладеного на Одеській універсальній біржі «GIP», що на той час передбачалося Законом України «Про біржі», придбав у громадянина ОСОБА_2 у свою приватну власність однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 21,7 кв./м., жилою площею 12,0 кв./м., сплативши останньому 379 750 карбованців та зареєструвавши своє право власності на вказану квартиру в Одеському міському бюро технічної інвентаризації 16 січня 1995 року за реєстраційним номером №363 в книзі 110 пр, на сторінці 63, що підтверджується свідоцтвом про народження позивачки та договором купівлі-продажу (л.с. №№10-11, 17).

При таких обставинах суд вважає, що вказаний вище договір купівлі-продажу слід визнати дійсним на підставі ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року, яка регулювала виниклі на той час правовідносини, оскільки сторони договору повністю виконали взяті на себе зобовязання за його умовами і що на час його укладення, передбачалося Законом України «Про біржі».

Після придбання вказаної квартири, батько позивачки ОСОБА_4 став постійно проживати в ній із своєю дружиною ОСОБА_7, з якою знаходився в зареєстрованому шлюбі з 01 березня 1985 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюб серії ІІ-ЖД №371416, виданого Суворовським відділом ЗАГС м. Одеси 01 березня 1985 року та довідкою №491 від 04 липня 2013 року, виданої КП «ЖКС «Північний» Суворовського району м. Одеси (л.с. №№14,16).

У звязку з тим, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 були людьми похилого віку, страждали на різні захворювання та потребували сторонньої допомоги, з 2009 року з ними в квартирі АДРЕСА_2, стала проживати дочка ОСОБА_4, ОСОБА_1, що підтверджується письмовими заявами громадян ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, підписи яких засвідчені КП «ЖКС «Північний» Суворовського району м. Одеси, довіряти яким у суду немає підстав (л.с. №№7,8,9).

24 червня 2013 року помер батько позивачки ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про його смерть (л.с. №19).

Поховав чоловіка, його дружина ОСОБА_7 фактично прийняла спадкове майно чоловіка, в тому числі і вказану квартиру, в своє володіння та користування, проживаючи в ній, як на день смерті спадкодавця так і в подальшому.

Згідно ст. 1268 ч.3 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Будь-яких фактів того, що ОСОБА_7 відмовилася від спадщини свого чоловіка в судовому засіданні не встановлено та що підтверджується і довідкою №4037/01-16 від 10 листопада 2015 року, Четвертої одеської державної нотаріальної контори, приєднаної до справи (л.с. №73,74).

Однак своє право на спадщину за законом в нотаріальній конторі, ОСОБА_7 не оформила, фактично являючись власником зазначеної квартири в порядку спадкування за законом.

Разом з ОСОБА_7 також залишилася проживати і позивачка по справі. яка надавала їй допомогу та догляд, що підтверджується вказаними вище заявами громадян ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10

21 листопада 2014 року, у віці 76 років. померла ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про її смерть (л.с. №18).

Поховав свою мачуху, позивачка ОСОБА_1, як спадкоємець четвертої черги, який проживав зі спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини, фактично прийняла спадкове майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, що передбачено ст. 1264 ЦК України.

Крім того, позивачка, в строки, встановлені законом, 08 квітня 2015 року звернулася з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3

Однак, у здійснені нотаріальних дій по видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 було відмовлено листом №136/01-16 від 02 вересня 2015 року з посиланням на відсутність нотаріально посвідченого правовстановлюючого документу на спадкову квартиру та рекомендовано звернутися до суду (л.с. №6).

Інших спадкоємців, як за законом так і за заповітом після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_11 в судовому засіданні не встановлено та що підтверджується вказаною вище довідкою Четвертої одеської державної нотаріальної контори та довідкою №183/01-16 від 24 листопада 2015 року приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 (л.с. №№73,75).

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу, укладений батьком позивачки на Одеській універсальній біржі «GIP» з ОСОБА_5, є дійсним. Після смерті ОСОБА_4 його дружина ОСОБА_7 фактично прийняла спадкове майно чоловіка та стала його власником. Після смерті ОСОБА_7 позивачка на підставі ст. ст. 1264, 1268 ЦК України фактично прийняла спадкове майно ОСОБА_7 у вигляді квартири АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом і за нею слід визнати право власності на вказане спадкове майно.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року, ст. ст. 1264, 1268 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В

Позов задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, загальною площею 21,7 кв./м., жилою площею 12,0 кв./м., укладений 28 грудня 1994 року на Одеській універсальній біржі «GIP» між ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 21,7 кв./м., жилою площею 12,0 кв./м.. в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_7, яка померла 22 листопада 2014 року.

Копію рішення направити позивачці, відповідачам та третім особам.

Рішення, як заочне, може бути переглянуте за заявою відповідача, яка подається до Суворовського районного суду м. Одеси протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області в загальному порядку.

Суддя: