Справа №652/499/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року Високопільський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді - Дригваль В.М.,

за участю секретаря - Гапич В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Високопілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2, про захист прав споживачів, повернення коштів, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

До Високопільського районного суду Херсонської області звернулася ОСОБА_1 із позовною заявою до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2, про захист прав споживачів, повернення коштів, відшкодування моральної шкоди, зазначивши, що 13.07.2015 року вона в приміщені офісу за адресою Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул.Отто Брозовського, 72в, внесла грошові кошти за придбання товару, а саме: ламінату та плінтусів на суму 6278,00 грн., які були передані відповідачу, який є фізичною особою підприємцем. Так, останній згідно домовленості повинен був доставити товар зазначений вище за місцем проживання позивача, а саме за адресою: в с.Пригіря вул.Кірова, буд.21 Високопільського району Херсонської області, але у вказаний термін відповідач оплачений товар не доставив, гроші не повернув. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханням надати товар або повернути кошти за товар, проте відповідач уникав її звернення та відмовляв позивачу у поверненні коштів, посилаючись на складне матеріальне становище та відсутністю коштів. 19.08.2015 року вона звернулася до Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області із заявою про те, що відповідач не виконує зобовязання, щодо доставки ламінату та плінтусів на суму 6278,00 грн. Так, відповідно до висновку від 26.08.2015 року було зазначено, що в діях ОСОБА_2, відсутні дії які б вказували на наявність кримінального правопорушення та вбачається цивільний спір, чим порадили позивачу звернутися із позовом до суду. Також в зазначеному висновку було зазначено, що опитаний ОСОБА_2, пояснив, що доставити товар не становиться можливим, в звязку з тим, що він захворів та зобовязався повернути кошти пізніше. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними і такими, що порушують її права як споживача. Крім того, позивач зазначила, що їй завдано моральну шкоду, яка полягає в суттєвих емоційних стражданнях, повязаних з невиконанням відповідачем договору про надання та поставку товару, поглиблених відсутністю будь-якої інформації про причини невиконання своїх зобовязань. Моральні страждання збільшувались тоді, коли відповідач неодноразово, протягом двох тижнів, в грубій формі відмовляв в поверненні коштів, а потім взагалі почав ігнорувати її. Позивач, так і не змогла придбати інший ламінат та плінтуси у звязку із тим, що всі гроші, які вона тривалий час збирала на даний товар, незаконно знаходяться у відповідача. Просить суд стягнути з фізичної особи підприємець ОСОБА_2 на її користь сплачені за товар кошти в розмірі 6278,00 грн., відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн.

Позивач ОСОБА_1, надала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві, просить суд задовольнити їх в судовому порядку та розглянути справу у її відсутності (а.с.25).

Відповідач, Фізична особа підприємець, ОСОБА_2,в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст.74 ЦПК України, про що свідчить в тому числі і оголошення в газеті «Вісті Придніпровя» №98 від 10.12.2015 року (а.с.26), а тому суд розглядає справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Заперечень до позову не надано, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надано

Вивчивши та дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, судом встановлено:

- Із копії паспорту (а.с.5-6) вбачається, що ОСОБА_1 народилася 25.03.1964 року в селі Максима Горького Бериславського району Херсонської області, зареєстрована та проживає ІНФОРМАЦІЯ_1.

- Із копії Висновку від 26.08.2015 року (а.с.7) та супровідного листа до нього від 28.08.2015 року (а.с.8) вбачається, що до Саксаганського РВ КМУ надійшли матеріали за заявою ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 не виконує зобовязання щодо доставки ламінату та плінтусів на суму 6278,00 грн. Так в ході проведення досудового слідства було допитано відповідача, який пояснив, що доставити товар не становиться можливим, в звязку з тим, що він захворів та зобовязався повернути кошти пізніше. Справу було закрито за відсутністю ознак кримінального правопорушення та рекомендовано ОСОБА_1 звернутися до суду із позовом.

- Із копії накладної №64 від 13.07.2015 року (а.с.9) вбачається, що ОСОБА_1 замовила у ФОП ОСОБА_2 товарів у вигляді ламінату, плінтусів та комплектуючих на загальну суму 6278,00 грн.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, але частково, з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України 1. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст.526 ЦК України 1. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 610 та 611 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» послугою вважається діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Договором є усний чи письмовий правочин, укладений між споживачем і виконавцем. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або інші документи (розрахунковий документ).

Відповідно до ст.4 Закону України "Про захист прав споживачів", споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди.

Згідно ч.1 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» Продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

На підставі ч.1 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» 1. Споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 року (Із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 1998 року №15) «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», при вирішенні питання про відповідальність та про наявність і розмір збитків, заподіяних споживачеві у зв'язку з недоліками товару (робіт, послуг), суду належить виходити як із загальних положень Закону або статей ЦК, а також з умов укладеного сторонами договору.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (позивач по справі) 13 липня 2015 року внесла грошові кошти в розмірі 6278,00 грн. за придбання товару, а саме: ламінату та плінтусів, що підтверджується накладною №64 від 13.07.2015 року (а.с.9), які були передані Фізичній особі підприємцю ОСОБА_2 (відповідач по справі). Так, відповідач, згідно домовленості з позивачем повинен був доставити товар за місцем проживання позивача, але відповідач товар не доставив та кошти на день розгляду справи у суді не повернув. В звязку з чим, позивач звернулася до Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області із заявою про те, що відповідач не виконує зобовязання щодо доставки оплаченого товару на суму 6278,00 грн. В подальшому, відповідно до висновку Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 26.08.2015 року (а.с.7) та супровідного листа до нього (а.с.8) було зазначено, що в діях ОСОБА_2, відсутні дії які б вказували на наявність кримінального правопорушення та вбачається цивільний спір, чим порадили позивачу звернутися із позовом до суду. Також в зазначеному висновку було зазначено, що опитаний ОСОБА_2, пояснив, що доставити товар не становиться можливим, в звязку з тим, що він захворів та зобовязався повернути кошти пізніше, тобто відповідач визнав факт отримання коштів за товар, що зазначений у накладній (а.с.9). Зазначені вище неправомірні дії відповідача змусили позивача звернутися до суду за захистом своїх прав.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що відповідач порушив умови домовленості щодо доставки оплаченого товару, що підтверджується накладною №64 від 13.07.2015 року (а.с.9), так, як відповідач відповідно до висновку Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області (а.с.7), фактично визнав порушення ним умов усної домовленості щодо оплати та доставки товару, у вигляді ламінату та плінтусів, а тому повинен повернути позивачу сплачені за товар кошти в розмірі 6278,00 грн., у звязку з тим, що не виконав домовленостей, чим порушив права споживача, відповідно до вимог Цивільного законодавства України та Закону України «Про захист прав споживачів».

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача завдану моральну шкоду в розмірі 5000 гривень.

Згідно зі ст.ст. 23, 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що …суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду… Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд вважає, що моральна шкода ОСОБА_1 спричинена тим, що їй завдані моральні переживання, у вигляді нервових страждань, які вона зазнала у зв'язку із неправомірними діями відповідача, яка полягає в суттєвих емоційних стражданнях, повязаних з невиконанням відповідачем усної домовленості про доставку товару, а також відсутністю будь-якої інформації зі сторони відповідача, щодо причин невиконання своїх зобовязань. Також, моральні страждання позивача збільшувались тоді, коли відповідач неодноразово в грубій формі відмовляв позивачу поверненні коштів. Крім того, позивач, так і не змогла придбати оплачений товар у звязку із тим, що всі гроші, які вона тривалий час збирала на даний товар, знаходяться у відповідача.

Враховуючи викладене, суд не може погодитися з вимогами позивача, щодо суми моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн., оскільки дані вимоги позивач не ґрунтуються на відповідних доказах згідно ст.60 ЦПК України, оскільки судом встановлено, позивач дійсно поніс певні страждання щодо несвоєчасної доставки оплаченого товару, але разом з тим, позивач не надав до суду жодних доказів з приводу її моральних страждань, а саме звернення до медичних органів на підтвердження ї моральних переживань, тощо. Таким чином, суд при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, враховує вимоги розумності і справедливості, а тому вважає що підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 2000,00 грн. В іншій частині розміру вимоги відмовити за необґрунтованістю.

Крім цього, враховуючи, що позивач у відповідності до п.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», позивач звільняється від сплати судового збору, а тому відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп. та відповідно до вимог п.6 ч.3 ст.79 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати за публікацію в газеті «Вісті Придніпровя» №98 від 10.12.2015 року про виклик відповідача в судове засідання в сумі 300 грн., що підтверджується копією платіжного документу (а.с.28).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.23, 509, 526, 610-611, 1167 Цивільного кодексу України, ст.ст.1, 4, 6, 10 Закону України «Про захист прав споживачів» (із змінами та доповненнями), п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 року (Із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 1998 року N15) «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст.ст.61, 79, 88, 208, 209, 213, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2, про захист прав споживачів, повернення коштів, відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи підприємець ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ІПН-), мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою вул. м.Кривий Ріг вул.Отто Брозовського, буд.72-в, Дніпропетровської області, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_5 6278 (Шість тисяч двісті сімдесят вісім) грн. 00 коп. сплачені за товар кошти та 2000 (Дві тисячі) грн. 00 коп. відшкодування моральної шкоди, а також витрати за публікацію в газеті «Вісті придніпровя» №98 від 10.12.2015 року про виклик відповідача в судове засідання в сумі 300(Триста) грн. 00 коп.

В іншій частині розміру позовних вимог відмовити за необгрунтованістю.

Стягнути з Фізичної особи підприємець ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ІПН-), мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою вул. м.Кривий Ріг вул.Отто Брозовського, буд.72-в, Дніпропетровської області, на користь держави судовий збір у розмірі 487 (Чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Херсонської області протягом десяти днів, починаючи з дня проголошення рішення, через Високопільський районний суд Херсонської області.

Суддя В.М. Дригваль