Справа № 366/1252/15-ц
Провадження №2/366/277/15
УХВАЛА

про повернення заяви про забезпечення позову

27 травня 2015 року смт.Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Корчков А.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за угодою позики, -

В С Т А Н О В И В:

15 травня 2015 року позивач звернувся з позовом до суду в якому, просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за угодою позики на загальну суму 34000 гривень. та 340 гривень судового збору.

Також, ОСОБА_1 звернувся з заявою, в якій просить суд накласти арешт на майно ОСОБА_2, в межах суми стягнення за його позовом.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до розяснень, які надав Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 22.12.2006 року №6 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Однак, в порушення вищевказаних вимог процесуального закону, подаючи заяву про забезпечення позову позивач не зазначив підстави обрання такого виду забезпечення позову, як і не обґрунтувала причини застосування заходів по забезпеченню позову, не вказав на ті обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч.8 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 ЦПК України, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Окрім того, підпунктом 13 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено справляння судового збору за подання до суду заяви про забезпечення позову у розмірі 0,1 розміру мінімальної заробітної плати, що на момент подачі заяви становить 121 грн. 80 коп.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів позивачем сплачено тільки 340 грн. судового збору за вимоги майнового характеру, однак відсутній документ (квитанція, платіжне доручення), який підтверджує сплату ним судового збору саме за заяву про забезпечення позову у розмірі 121 грн. 80 коп.

Таким чином, оскільки заява не відповідає вимогам ст.151 ЦПК України, суд вважає, що її слід повернути заявнику.

На основі вищевикладеного, керуючись Законом України «Про судовий збір», статтями 151-153, 208-210, 223, 292-295 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_2 - повернути заявнику.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя А.А. Корчков