Провадження № 2/638/7318/1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2015 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Грищенко І.О.

при секретарі- Самогньозд О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення часток в спільній сумісній власності та про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

ПозивачОСОБА_1 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення часток в спільній сумісній власності та про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Просила визначити, що у праві спільної сумісної власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 право кожного з двох співвласників ОСОБА_3 та ОСОБА_2 складає по 1/3 частці, а саме визначити, що частка померлої 11 листопада 2013 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у праві власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 складає 1/3 частку; визначити, що частка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 у праві власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_2 складає 1/3 частку.Позивач також просила суд визнати за нею право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1, загальною площею 88,5 кв.м., житловою площею 60,5 кв.м. в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_3, померлої 26 червня 2013 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається ся на те, що вона є інвалідом II групи, зареєстрована за адресою: Російська Федерація, АДРЕСА_3. Отримала Український РНОКПП № НОМЕР_1 зареєстрований в Державному реєстрі 18.11.2013року. Житлова квартира АДРЕСА_4, загальною площею 88,5 кв.м була приватизована 24 травня 1993р. у відповідності з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» на трьох осіб, у рівних долях, і була спільною сумісною власністю матері позивачки - ОСОБА_4, її рідної сестри - ОСОБА_3 та ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 18.04.2000 року.

Після смерті ОСОБА_4 , яка померла 17 листопада 2003 року , її частка у праві спільної сумісної власності на вищезазначену квартиру перейшла в порядку спадкування за законом до ОСОБА_3 , про що в свідоцтві про право власності 5 квітня 2013 р. Державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 було зроблено відповідний запис. Право власності на 1/3 частку в квартирі АДРЕСА_5 було зареєстровано за ОСОБА_3 , тобто 1/3 частка була визначена. 2/3 частки в праві власності на квартиру АДРЕСА_6 залишились у спільній сумісній власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2

В 2/3-х частках спільної сумісної власності в квартирі АДРЕСА_7 є 1/3 частка, яка належать її рідній сестрі - ОСОБА_3 Ще 1/3 частка належить відповідачеві ОСОБА_2

06 грудня 2010 року ОСОБА_3 склала заповіт на її ім'я , який був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за № 3581.

26 червня 2013року померла її рідна сестра ОСОБА_3, що підтверджується даними свідоцтвом про смерть № 403118 від 26.06.2013р.

ОСОБА_3 заповіла їй усе своє майно, тобто майно, що належало їй на момент смерті , а саме: 1/3 визначена частка та 1/3 невизначеної частки, яка знаходиться у складі 2/3 частин спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_5.

11 листопада 2013 року звернулась до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7Є з заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлої ОСОБА_3, яка померла 26 червня 2013 р., що підтверджується офіційною заявою від 11.11.2013р., зареєстрованою за № 130. В видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 2/3 частки квартири АДРЕСА_8 після смерті сестри ОСОБА_3, яка померла 26 червня 2013 року відмовлено у звязку з тим, що не визначена частка ОСОБА_3 в праві сумісної власності на 2/3 частини в квартирі АДРЕСА_9. Така відмова стала причиною для звернення до суду з дійсним позовом.

Представник позивача ОСОБА_8, який діє на підставі довіреності, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та просив на підставі наданих доказів постановити рішення про задоволення вимог позивача.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.08.2009р. ( справа №2-О-186/09) по цивільній справі за заявою ОСОБА_9, ОСОБА_2 було визнано безвісно відсутнім. Згідно даних відповіді з адресного бюро м. Харкова , 28.08.2013року відповідача знято з місця реєстрації за адресою АДРЕСА_10.

Вимогами ч.9 ст.74 ЦПК України, передбачено, що відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином та своєчасно, згідно з ч.9 ст.74 ЦПК України, що підтверджується даними, які долучено до матеріалів справи оголошенням в газеті Слобідский край № 146 (22266) від 08 грудня 2015 року ( на сторінці 6 якої є повідомлення про виклик відповідача до суду).

Суд, ознайомившись з доводами позовної заяви, вивчивши письмові докази, надані стороною в обгрунтування заявлених вимог, встановив наступне.

Позивач є інвалідом II групи, зареєстрована за адресою: Російська Федерація, АДРЕСА_3, отримала Український РНОКПП № НОМЕР_1 зареєстрований в Державному реєстрі 18.11.2013 року .

Житлова квартира АДРЕСА_11, загальною площею 88,5 кв.м була приватизована 24 травня 1993 року у відповідності з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» на трьох осіб, в рівних долях, і була спільною сумісною власністю матері позивача - ОСОБА_4, рідної сестри позивача - ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Після смерті ОСОБА_4, яка померла 17 листопада 2003 року , її частка в праві спільної сумісної власності на вищезазначену квартиру перейшла в порядку спадкування за законом до ОСОБА_3, про що в свідоцтві про право власності 5 квітня 2013 року Державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 було зроблено відповідний запис. Право власності на 1/3 частку в квартирі АДРЕСА_8 було зареєстровано за ОСОБА_3 , тобто ця частка була визначена.

2/3 частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_12 залишились у спільній сумісній власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2. В цих 2/3 частках спільної сумісної власності в квартирі АДРЕСА_13 є 1/3 частка , яка належала рідній сестрі позивачки ОСОБА_3 і ще 1/3 належить відповідачеві ОСОБА_2.

06 грудня 2010 року рідна сестра позивача- Шевчук Іраіда Дмитрівна склала заповіт на ім'я позивача, який був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за № 3581.

26 червня 2013 року ОСОБА_3 померла.

Згідно даних заповіту ОСОБА_3 заповіла позивачці усе своє майно, тобто майно, що належало їй на момент смерті, а саме: 1/3 визначена частка та 1/3 невизначеної частки яка знаходиться у складі 2/3 спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_8.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 21.08.2009р. ( справа №2-О-186/09) по цивільній справі за заявою ОСОБА_9, відповідача ОСОБА_2 було визнано безвісно відсутнім.

Відповідач був знятий з місця реєстрації за адресою АДРЕСА_10 28.08.2013р. згідно відповіді з адресного бюро м.Харкова від 27.11.2015р.

11 листопада 2013 року, в зазначений законом шестимісячний строк, позивач звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7Є з заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлої ОСОБА_3

02.07.2014 року позивачу було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 2/3 частки квартири АДРЕСА_8 після смерті ОСОБА_3, яка померла 26 червня 2013 року у звязку з тим, що не визначена частка ОСОБА_3 в праві сумісної власності на 2/3 в квартирі АДРЕСА_14.

, тому позивачка ззвернулася до суду з позовною заявою про визначення часток у 2/3 спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_5, а також про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом.

В статті 55 Конституції України, сказано, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно положень ст.26 Конституції України, іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

В ст.321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні, власник вправі вимагати захисту порушеного права власності в судовому порядку (ст.386 ЦК України).

Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності (ст. 355 ЦК України).

Нормою ст.356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (ст. 368 ЦК України).

Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (частина четверта статті 355 ЦК), тобто діє презумпція спільної часткової власності. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом, на що вказує й судова практика і що зазначено в Постанові пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року.

Згідно положень ст.370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Ст.372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт - розпорядження особи (заповідача) відносно належного їй майна, майнових прав та обов?язків на випадок своєї смерті, складений у встановленому законом порядку. За своєю юридичною природою заповіт є одностороннім правочином. Як правочин він має відповідати всім вимогам, що звичайно пред?являються до правочинів відповідно до ЦК. Його значення полягає в тому, щоб визначити порядок переходу всього майна, майнових прав та обов?язків до певних осіб, який буде існувати після смерті заповідача.

Згідно п.9 ч.1 ст.5 («Пільги щодо сплати судового збору») Закону України «Про судовій збір» інваліди I та II груп звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Позивач за цим позовом, є інвалідом II групи, що підтверджується офіційною довідкою МСЕК РФ №2458567 від 26.05.2005 року .

В порядку ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.. ст.. 10, 11, 57-60, ч.9 ст.74, 88, 213,215 ЦПК України, ст.ст. 26, 55 Конституції України, ст.ст. 321, 355, 356, 368, 370, 372, 386, 1226, 1233 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визначити, що у праві спільної сумісної власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 право кожного з двох співвласників ОСОБА_3 та ОСОБА_2 складає по 1/3 частці, а саме:

- визначити, що частка померлої 26 червня 2013 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у праві власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 складає 1/3 частку;

- визначити, що частка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 у праві власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 складає 1/3 частку.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3

( реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1, загальною площею 88,5 кв.м., житловою площею 60,5 кв.м. в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_3, померлої 26 червня 2013 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в дохід держави судовий збір в розмірі 6090 , 00 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі через суд 1 інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Особами, які є учасниками процесу, але не були присутні в залі засідання під час проголошення рішення, в той же строк з дня отримання його копії.

Суддя І.О.Грищенко