АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22ц/774/8405/15 Справа № 185/2983/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Болдирєва У. М. Доповідач - Максюта Ж.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Максюти Ж.І.,

суддів: Макарова М.О., Прозорової М.Л.,

за участі секретаря: Самокиші О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі відділення №17 Філії "Дніпропетровськ РУ" АТ "Банк "Фінанси та Кредит" про захист прав споживача, стягнення коштів за договором банківського вкладу, -

ВСТАНОВИВ:

16 березня 2015 року позивач звернувся з позовом до відповідача про захист прав споживача, стягнення коштів за договором банківського вкладу, посилаючись на те, що 08 січня 2015 року між ним та відповідачем був укладений договір-заява № 307231/32973/1-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші», відповідно до якого позивач передав, а відповідач прийняв на вкладний рахунок грошові кошти в сумі 149 500 грн. Процентна ставка за користування вкладом складала 25% річних. Строк вкладу з 08.01.2015 року по 08.02.2015 року.

13 січня 2015 року позивач подав письмову заяву з повідомленням про дострокове розірвання договору за 10 банківських днів до його розірвання, а саме 26 січня 2015 року.

Станом на 26 січня 2015 року загальна сума вкладу становила 149 569 грн 63 коп, з них 149 500 грн - основний вклад, 69 грн 63 коп - проценти за фактичний термін розміщення вкладу.

Відповідач за період з 26 січня 2015 року по 03 лютого 2015 року частково повернув гроші в загальній сумі 40 000 грн.

Залишок суми боргу по вкладу склав 109 569 грн 63 коп. До цього часу відповідач продовжує користуватися цими грошима, тому позивач вважає, що йому повинні бути нараховані на сплачені відсотки за користування вкладом відповідно до умов договору, 3% річних від простроченої суми боргу та індекс інфляції.

Позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості розраховану ним станом на 05 травня 2015 року, а саме:

- суму вкладу 109 569 грн 63 коп,

- 25% річних від простроченої суми вкладу понад строк дії договору - 7589 грн 64 коп,

- 3% річних - 913 грн 37 коп,

- індекс інфляції - 23 387 грн 71 коп,

- у відшкодування моральної шкоди - 2000 грн.

Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2015 року позовну заяву ОСОБА_2 - задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором банківського вкладу в сумі 109569 грн. 63 коп., 3% річних в сумі 900 грн. 57 коп., суму індексації 3667 грн. 40 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

Також судом було вирішено питання щодо розподілу судових витрат по справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги повністю.

Згідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги.

З'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи і давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості в цій частині, вірно керувався ст.ст.526, 530, 625, 651, 653, 1060 ЦК України та зазначив, що відсутні підстави для нарахування процентів за користування коштами за ставкою 25% річних, передбачених договором, натомість банк має нести відповідальність за прострочення виконання ним грошового зобов'язання відповідно до вимог ст.625 ЦК України - сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Окрім того, положення укладеного між сторонами договору банківського вкладу не передбачали відповідальності банку у вигляді відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, Згідно з договором-заявою № 307231/32973/1-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на один місяць у національній валюті (а.с.5), ОСОБА_2 передав, а АТ «Банк «Фінанси та Кредит» відділення №17 Філії «Дніпропетровське РУ» прийняв на вкладний рахунок грошові кошти в сумі 149 500 грн. Процентна ставка за користування вкладом передбачена у розмірі 25% річних. Строк вкладу з 08.01.2015 року по 08.02.2015 року.

Квитанцією № 3426143 від 08 січня 2015 року підтверджується надходження коштів від ОСОБА_2 на депозитний рахунок згідно договору банківського вкладу № 307231/32973/1-15 (а.с.9).

Пунктом 5.3 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (а.с.6-8) передбачено, що повернення строкового вкладу до дати закінчення строку розміщення вкладу, визначеної договором-заявою, вважається достроковим поверненням вкладу із розірванням договору. У випадку дострокового розірвання договору за ініціативою вкладника останній для повернення вкладу зобов'язаний повідомити про це банк не менш як за 10 банківських днів до передбачуваної дати розірвання договору шляхом надання до банку відповідної заяви.

13 січня 2015 року ОСОБА_2 надав банку письмову заяву про дострокове повернення вкладу у сумі 149 500 грн 26 січня 2015 року (а.с.10).

Станом на 26 січня 2015 року загальна сума вкладу становила 149 569 грн 63 коп, з них 149 500 грн - основний вклад, 69 грн 63 коп - проценти за фактичний термін розміщення вкладу із розрахунку 1% річних згідно п.5.3 Основних умов при достроковому розірванні договору.

Згідно квитанцій (а.с.11-14) банком були частково повернуті позивачу грошові кошти:

26 січня 2015 року - 10 000 грн, 27 січня 2015 року - 5000 грн, 28 січня 2015 року - 5000 грн, 29 січня 2015 року - 5000 грн, 30 січня 2015 року - 5000 грн, 02 лютого 2015 року - 5000 грн, 03 лютого 2015 року - 5000 грн, всього повернуто 40 000 грн.

Залишок неповернутої суми за вкладом - 109 569 грн 63 коп.

Як було встановлено у судовому засіданні місцевого суду, договір банківського вкладу було розірвано на вимогу вкладника, тому відсутні підстави для нарахування процентів за користування коштами за ставкою 25% річних, передбачених договором, чим спростовуються доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про неправомірність відмови суду першої інстанції в задоволенні його позовних вимог про стягнення коштів за ст.536,1048,1056-1, 1061 ЦК України.

Посилання у скарзі на незастосування судом ст..625 ЦК України - є безпідставними, оскільки судом першої інстанції було застосовано вказану норму матеріального права та стягнуто з відповідача грошові кошти на її підставі

Окрім того, апеляційний суд зазначає, що на час розгляду справи в апеляційному суді, рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.09.2015 року, №171 у АТ «Банк «Фінанси та Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію з 18.09.2015 року по 17.12.2015 року (включно), а тому стягнення апеляційним судом додаткових грошових коштів з Банку не є можливим з огляду на п.2 ч.5 ст.36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до якої під час тимчасової адміністрації - не здійснюється примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Норми процесуального права передбачають, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції (зроблені у відповідності до існуючого на той час законодавства), особою, яка подала апеляційну скаргу - не надано.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, оскільки, в основному, зводяться лише до цитування, особистого тлумачення норм діючого законодавства та переоцінки доказів по справі, хоча згідно із ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду 1 інстанції.

За викладених обставин апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судове рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315,317 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: