Справа № 583/3795/14-ц
"16" червня 2015 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді Ільченко В.М.
при секретарі Вербі Н.О.
за участю позивачки ОСОБА_1
її представника ОСОБА_2
відповідачки ОСОБА_3
її представника ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка заяву представника позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5 про визнання правочинів недійсними та стягнення завданих збитків за наслідками недійсності правочинів,
24.02.2015 року представником позивачки подана заява про ухвалення додаткового рішення з метою вирішення питання про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судових витрат за правову допомогу в ході розгляду цивільної справи. Зазначає, що позивачкою понесені витрати за правову допомогу фахівця в галузі права в розмірі 3000 грн., що підтверджується договорами про надання правової допомоги, квітанцією про внесення оплати, актом виконаних робіт та матеріалами справи.
Ухвалою Охтирського міськрайсуду Сумської області від 12.03.2015 року в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовлено.
Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Сумської області від 15.05.2015 року ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12.03.2015 року скасовано, питання про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правову допомогу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
Позивачка та її представник в судовому засіданні підтримали заяву та наполягають на її задоволенні, ухваленні додаткового рішення зі стягненням з відповідачки витрат на правову допомогу.
Відповідачка заперечила проти задоволення заяви, зазначивши, що позивачка мала можливість звернутися до неї та вони могли б вирішити спір в позасудовому порядку. Тому вважає, що не повинна відшкодовувати витрати, які понесла позивачка в звязку з отриманням правової допомоги.
Представник відповідачки в судовому засіданні заперечив проти заяви про ухвалення додаткового рішення та просив відмовити у її задоволенні.
Третя особа в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений, що, відповідно до положень ч. 3 ст. 220 ЦПК України, не перешкоджає розгляду заяви.
Суд, проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення сторін та їх представників, дійшов наступного висновку.
Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09.02.2015 року, яке колегією суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Сумської області від 15.05.2015 року залишене без змін, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, стягнуто з ОСОБА_3Є на користь ОСОБА_1 10100 грн. та в рахунок відшкодування судових витрат 243,60 грн., а всього стягнуто 10343,60 грн.

Відповідно до положень ст. 79 ЦПК України, до судових витрат відносяться в тому числі, витрати, повязані з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на правову допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, представництво інтересів ОСОБА_1 здійснювалось фахівцем в галузі права по наданню правової допомоги ОСОБА_2 відповідно до договору про надання правової допомоги від 27.10.2014 року. Згідно умов договору, сторони дійшли згоди про внесення оплати в межах договору у розмірі 2000 грн.

В наступному представником позивача був наданий договір про надання правової допомоги від 19.11.2014 року, укладений між ним та позивачкою, згідно умов якого сторони дійшли згоди про внесення оплати за правове супроводження у розмірі 3000 грн.

Згідно розрахункової квитанції серії АААБ № 63 від 19.11.2014 року ОСОБА_1 сплатила ОСОБА_2 3000 грн. за правову допомогу, підготовку позову до суду, участь у судових засіданнях.

Зазначена квитанція разом з актом виконаних робіт подані представником позивача при подачі заяви про ухвалення додаткового рішення 24.02.2015 року.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Таким чином, враховуючи надані представником позивача квитанцію про оплату коштів за надання правової допомоги, яка була здійснена 19.11.2014 року, тобто до прийняття рішення по суті заявлених вимог, та акт виконаних робіт, наявні підстави для ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, при частковому задоволенні позову судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Позивачкою понесені витрати в звязку з отриманням правової допомоги фахівця у галузі права у розмірі 3000 грн., що підтверджується зазначеними вище договорами про надання правової допомоги, актом виконаних робіт за договором про надання правової допомоги та розрахунковою квитанцією.

Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Враховуючи характер спірних правовідносин, ступінь складності справи, граничний ( максимальний ) та мінімальний розміри компенсації витрат на правову допомогу у погодинному розмірі, час, протягом якого фахівець у галузі права брав участь у судових засіданнях, вчиняв інші дії поза судовим засіданням по наданню правової допомоги, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, суд дійшов висновку про визначення витрат на правову допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції, які підлягають відшкодуванню розмірі 2000 грн.

Враховуючи, що вимоги позивачки були задоволені частково, а саме задоволені вимоги про стягнення коштів у розмірі 10100 грн., в той час як вимоги про визнання недійсними з моменту укладення договорів передоплати та стягнення 20200 грн. залишені без задоволення, що складає 50%, з відповідачки на користь позивачки у відшкодування понесених витрат на правову допомогу підлягає стягненню 1000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 56, 79, 84, 88, 214, 215, 220 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивачки про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1000 ( одну тисячу) грн. в рахунок відшкодування витрат по наданню правової допомоги.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом 10 днів з часу його проголошення, а особами, які приймали участь у справі, але не були присутні при проголошенні рішення в той же строк з часу отримання копії.

Суддя Охтирського міськрайсуду

Сумської області ОСОБА_6