Справа № 0907/2-15/2011
Провадження № 22ц/779/3127/2013
Головуючий у 1 інстанції Барашков В.В.
Суддя-доповідач Проскурніцький П.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

Головуючого: Проскурніцького П.І.

Суддів: Васильковського В.М., Меленко О.Є.

за участю секретаря: Драганчук У.М.

сторін: заявника ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, відшкодування майнової шкоди та стягнення коштів, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2005 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому про поділ майна подружжя, відшкодування майнової шкоди та стягнення коштів. В грудні 2005 року ОСОБА_5 звернулася до ОСОБА_2 із зустрічним позовом про поділ майна подружжя. В подальшому сторони неодноразово змінювали, уточнювали та доповнювали свої позовні вимоги.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 30 червня 2006 року позовні вимоги сторін про розірвання шлюбу виділені в окреме провадження.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 26.03.2007 року позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено частково. Поділено між сторонами як спільне подружнє майно та присуджено ОСОБА_2 - земельну ділянку в с.Угринів площею 0,0938 га, незавершений

2

будинок в с.Угринів та автомобіль ВАЗ 21063, а всього майна на загальну суму 32 195 грн. 26 коп. ОСОБА_3 - майна на суму 7 895 грн.

Ухвалою Апеляційного суду від 26.06.2007 року рішення Івано-Франківського міського суду від 26.03.2007 року по даній справі скасоване, а справу направлено на новий розгляд в той же суд.

16.12.2011 року ОСОБА_3 подала уточнену позовну заяву, в якій просила ухвалити рішення, яким розділити майно подружжя, виділивши ОСОБА_2 всього на загальну суму 62 913 грн. Виділити їй майна на загальну суму 49 950 грн. 26 коп. Стягнути з відповідача на її користь різницю у вартості майна в сумі 6 481 грн. 34 коп. та судові витрати.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 06.11.2013 року позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано з ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,0938 га, вартістю 44 010 грн. 02 коп., право власності на споруди та будівельні матеріали, що розташовані на земельній ділянці вартістю 33 308,58 грн.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на транспортний засіб - автомобіль ВАЗ 21063, вартістю 11 413 грн. Визнати за ОСОБА_3 право власності на речі для особистого вжитку вартістю 9 845 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 40 099 грн. 880 коп. компенсації вартості частки у спільному майні. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

Рішенням Апеляційного суду від 24.12.2013 року апеляційну скаргу задоволено частково. Рішення Івано-Франківського міського суду від 06.11.2013 року скасоване і ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволено частково. Розподілено майно подружжя, виділивши на праві власності ОСОБА_2 споруди та будівельні матеріали, що розташовані на земельній ділянці для ведення садівництва, площею 0,0938 га, що розташована на території Угринівської сільської ради, загальною вартістю 33 308 грн. 58 коп.

Визнати за ОСОБА_3 право на транспортний засіб, автомобіль ВАЗ 21063, вартістю 11 413 грн. та передати їй у власність рухоме майно та речі особистого вжитку на суму 9 845 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 18 094 грн. 79 коп. компенсації за частку у спільному майні. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3. - відмовлено.

ОСОБА_2 звернувся з заявою про ухвалення додаткового рішення, просив ухвалити додаткове рішення, в якому конкретно зазначити інших осіб, якими переказувались кошти, та зазначити суми коштів, переказаних конкретними фізичними особами, а також суми повернутих їм коштів.

Ухвалою Апеляційного суду від 16 березня 2015 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

20.04.2015 року ОСОБА_2 повторно подав заяву про ухвалення додаткового рішення.

Вказав, що прийняте апеляційним судом рішення вважає передчасним, а висновки необгрунтованими та безпідставними.

Підтвердженням того, що зазначені в заяві факти були позовними вимогами у справі за первісним позовом, викладені в позовній заяві від 29.11.2005 року, у заяві про уточнення позовних вимог від 20.12.2011 року, заяві про збільшення позовних вимог від 15.05.2012 року, але судом ухвалене неповне рішення у даному питанні.

Крім того, фактичне поступлення коштів на рахунок ОСОБА_2 підтверджено наявними доказами у справі, зокрема, інформацією АКБ "Укрсоцбанк" про переказ коштів ОСОБА_6 про переказ коштів ОСОБА_3 Тому вважає необгрунтованим та неправильним висновок апеляційного суду про те, що докази, які бкли предметом дослідження щодо перерахування коштів у іноземній валюті не є позовними вимогами, а справа апеляційним судом розглянута відповідно до вимог ст.303 ЦПК України. Також неправильно зазначено судом, що справа ним розглянута в межах заявлених позовних вимог та в межах доводів апеляційної скарги.

В мотивувальній частині рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 24.12.2013 року зазначено, що кошти із Португалії які переказувалися на ім'я ОСОБА_2 ОСОБА_6, ОСОБА_3 та іншими особами, їм повернуті. Однак, судом не вказано конкретних інших осіб, якими переказувалися кошти, та не вказано конкретних сум, переказаних зазначеними особами, а також суми повернутих їм коштів, оскільки це має важливе значення для справи. Проте, встановивши такі обставини, суд апеляційної інстанції не послався на відповідні докази, на підставі яких їх встановив.

Тому просить ухвалити додаткове рішення, в якому конкретно зазначити інших осіб, якими переказувались кошти, та зазначити суми коштів, переказаних конкретними

4

фізичними особами, а також суми повернутих їм коштів. При цьому зазначити докази, на підставі яких прийнято таке рішення.

Колегія суддів, вислухавши доповідача, заявника ОСОБА_2, представника ОСОБА_7 ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. На додаткове рішення може бути подано скаргу.

Перелік обставин, що дають підстави для ухвалення додаткового рішення, що наведений в ст. 220 ЦПК України, є вичерпним.

За положеннями п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" від 18.12.2009 року №14, додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. У порядку, визначеному статтею 220 ЦПК, може бути ухвалено додаткове рішення й щодо заочного рішення.

Докази, які були предметом дослідження, щодо перерахування коштів у іноземній валюті, не є позовними вимогами і щодо доказів у справі, додаткове рішення не може бути ухвалене. Суд про зазначені у заяві обставини вказує у своєму рішенні і посилається на рішення Івано-Франківського міського суду, яке набрало законної сили і яким були вирішені позовні вимоги ОСОБА_6 щодо коштів у іноземній валюті (т.3, а.с., а.с. 68-79).

5

З огляду на зазначене, судовою колегією встановлено, що в ході розгляду справи по суті судом ухвалено рішення стосовно саме тих вимог, які були заявлені позивачем та були предметом судового розгляду, що у свою чергу, свідчить про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення по справі.

В заяві ОСОБА_2 ставить питання про ухвалення додаткового рішення з підстав, які не передбачені діючим процесуальним законодавством ( ч. 1 ст. 221 ЦПК України). Тому в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 220, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, відшкодування майнової шкоди та стягнення коштів, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: П.І. Проскурніцький

Судді: В.М. Васильковський

О.Є. Меленко