Номер провадження 22-ц/788/823/15 Суддя-доповідач - Собина О. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Гагіна М. В. , Хвостика С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 17 березня 2015 року

у цивільній справі за позовом заступника прокурора Сумської області - прокурора м. Суми в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства в Сумській області до Сумської міської ради, ОСОБА_3

про визнання протиправним і скасування частини рішення Сумської міської ради та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, -

ВСТАНОВИЛА:

24 листопада 2014 року заступник прокурора Сумської області - прокурор м. Суми звернувся до місцевого суду з позовом в інтересах Державної інспекції сільського господарства та свої вимоги мотивував тим, що за результатами вивчення Державною інспекцією сільського господарства рішення Сумської міської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3, площею 0,0635 га, за адресою: АДРЕСА_1 та рішення про затвердження вищевказаного проекту землеустрою було встановлено, що ці рішення прийняті з порушенням земельного законодавства в частині передачі в оренду земельної ділянки без дотримання вимог ст. 134 Земельного кодексу України. Тому прокурор просив постановити рішення, яким визнати рішення Сумської міської ради VI скликання XXXV сесії від 04.12.2013 р. № 2880-МР в частині надання ОСОБА_3 в оренду земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1) за адресою: АДРЕСА_1, під розміщеним магазином, площею 0,0635 га, протиправним та скасувати його в цій частині, визнати недійсним договір оренди, укладений між Сумською міською радою та ОСОБА_3 від 11.02.2014 р. щодо земельної ділянки, площею 0,0635 га, (кадастровий номер НОМЕР_1), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 17 березня 2015 року позовні вимоги було задоволено в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 не погодився з рішенням суду і звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на невірні висновки суду щодо обставин справи, на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що прокурор, звертаючись до суду з позовом в інтересах Державної інспекції сільського господарства не надав обґрунтування порушення прав саме позивача прийняттям Сумською міською радою оскаржуваного рішення в частині надання ОСОБА_3 в оренду земельної ділянки. Вважає, що це рішення відповідає вимогам ст.ст.120, 123 , 124, ч.2 ст.134 ЗК України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представника апелянта, заперечення прокурора, представників Державної інспекції сільського господарства в Сумській області та Сумської міської ради, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, місцевий суд виходив з того, що прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства в Сумській області і оскільки права цього позивача порушені, то вони підлягають захисту.

Проте, з такими висновками місцевого суду погодитись не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

В той же час, відповідно до ст.303 ч.3 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної карги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що згідно договору купівлі-продажу від 15.03.2013 р. № 729 ОСОБА_3 придбав у ФОП ОСОБА_5 нерухоме майно - магазин, площею 89,4 кв. м, який знаходиться по АДРЕСА_1 (а.с.13-14). У вказаному договорі зазначено: «Продавець сповіщає покупця, що земельна ділянка, площею 0,0156 га, кадастровий номер НОМЕР_1 перебуває у тимчасовому платному користуванні. Після переходу права власності на вказане нерухоме майно покупець в установленому законодавством порядку повинен вирішити питання землекористування».

ОСОБА_3 звернувся до Сумської міської ради із заявою про передачу йому в оренду земельної ділянки і рішенням міської ради від 31.07.2013 р. № 2587-МР надано ОСОБА_3 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду під розміщеним магазином для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, орієнтовною площею 0,0635 га (а.с.15-18).

Рішенням № 2880-МР від 04.12.2013 р. Сумська міська рада затвердила проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічні документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та надала в оренду ОСОБА_3 земельну ділянку, площею 0,0635 га під розміщення магазину по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, терміном на 5 років. Земельна ділянка відноситься до земель житлової і громадської забудови (а.с.19-25).

Прокурор, оскаржуючи до суду рішення міської ради, звернувся з позовом в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства в Сумській області, мотивуючи це тим, що саме цей орган, уповноважений державою здійснювати контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності. В той же час, колегія суддів вважає, що такий висновок є помилковим і не ґрунтується на вимогах діючого законодавства, а саме:

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ч.1 ст.15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 36-1 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави .

Відповідно до ч.2 ст.45 ЦПК України з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. При цьому прокурор повинен надати суду документи, які підтверджують неможливість громадянина самостійно здійснювати представництво своїх інтересів. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Як вбачається з матеріалів справи заступник прокурора Сумської області - прокурор м.Суми подав до суду позов в інтересах Державної інспекції сільського господарства в Сумській області, посилаючись на те, що оскаржуване рішення Сумської міської ради порушує вимоги Земельного кодексу України щодо обов'язковості продажу земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них на конкурентних засадах (земельних торгах) (ст.134 ЗК України).

Відповідно до п.1 Положення про Державну інспекцію сільського господарства України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року, Державна інспекція сільського господарства України (Держсільгоспінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України (далі - Міністр), входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Основними завданнями Держсільгоспінспекції України є: 1) реалізація державної політики у сферах здіснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі: 2) внесення на розгляд Міністра пропозицій щодо формування державної політики у зазначених сферах (п.3 Положення).

Положенням про Державну інспекцію сільського господарства в Сумській області, затвердженого наказом Державної інспекції сільського господарства України від 28 лютого 2012 року № 117 передбачено, що Державна інспекція сільського господарства в Сумській області є територіальним органом Державної інспекції сільського господарства України та їй підпорядковується.

Оскільки спірна земельна ділянка, яка була передана в оренду ОСОБА_6 рішенням Сумської міської ради від 04.12.2013 року № 2880-МР належала до земель житлової та громадської забудови, а не до земель сільськогосподарського призначення, то звертаючись з позовом до суду прокурор не зазначив, яким чином вказаним рішенням порушуються, не визнаються або оспорюються права Державної інспекції сільського господарства в Сумській області.

В той же час, виходячи з Положення про Державну інспекцію сільського господарства України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року до її повноважень та до повноважень її територіальних органів, яким є і Державна інспекція сільського господарства в Сумській області не входить здійснення контролю за дотриманням законодавства при передачі в оренду земельних ділянок, які належать до земель житлової та громадської забудови, а тому оскаржуваним рішенням міської ради не зачіпаються права та інтереси даної юридичної особи і вона не є належним позивачем у справі.

З огляду на викладене, рішення місцевого суду підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог заступника прокурора Сумської області - прокурора м.Суми в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства в Сумській області.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п.п. 4 ч.1 ст. 309, ст. 313, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 17 березня 2015 року в даній справі скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -