№ 336/1337/15-ц
пр. № 2/336/1137/2015
РІШЕННЯ

Іменем України

10 червня 2015 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді Дацюк О.І.

при секретарі Наумові А.А.

за участі позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача та законного представника відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про встановлення факту родинних відносин, визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, вказавши, що на праві власності батькам позивача ОСОБА_6 та ОСОБА_7 належала квартира АДРЕСА_1. ОСОБА_6 померла 24.09.2010 року, ОСОБА_7 помер 22.10.2010 року. Позивач, вказуючи, що в свідоцтві про його народження прізвища батьків вказані як «Пугайов» та «Пугайова», що не відповідає зазначеному в його паспорті та інших документах, просив встановити факт родинних стосунків між ним та батьками. Крім того, позивач просив визначити йому додатковий строк для звернення з заявою про прийняття спадщини після смерті батьків, посилаючись, що строк такий пропущений ним з поважних причин, а саме через стан здоровя.

В судовому засіданні позивач та представник позивача на позовних вимогах наполягали, вказуючи, що факт родинних стосунків між позивачем та спадкодавцями його батьками підтверджений наданими документами. Також позивач вказував, що вже на момент смерті матері він був інвалідом 3 групи внаслідок трудового каліцтва, а у листопаді 2010 року він також отримав травму у вигляді переламу правої гомілки зі зміщенням, лікування якої зайняло багато часу та обмежувало позивача у свободі пересування, тож пропуск строку звернення з заявою про прийняття спадщини стався з поважних причин.

Відповідач ОСОБА_3, який також є законним представником неповнолітнього відповідача ОСОБА_5 (а.с. 78, 88), а також представник відповідача проти заявлених вимог заперечували частково. Так, проти встановлення факту родинних стосунків між ОСОБА_1 та ОСОБА_6, ОСОБА_7 не заперечували, вказуючи, що дійсно спадкодавці ОСОБА_7 та ОСОБА_6 були батьками позивача. Проти задоволення вимог про визначення додаткового строку для звернення з заявою про прийняття спадщини заперечували, наполягаючи на відсутності поважних причин пропуску передбаченого законом строку, вказуючи, що ОСОБА_1 самостійно автомобілем приїздив на похорон батьків, на 9 та 40 днів після їх смерті, а потім неодноразово відвідував свою сестру ОСОБА_8, приїздив на похорон племінниці, тож будь-яких перешкод для своєчасного звернення з заявою про прийняття спадщини за станом здоровя не мав.

Допитані в судовому засіданні за клопотанням сторін свідки суду пояснили наступне.

Свідок ОСОБА_9 вказала, що була подругою ОСОБА_8, позивач приїздив на похорони батьків, на 9 та 40 днів після смерті батьків, а також ще відвідував ОСОБА_8

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що є сестрою позивача. Позивач хворів, але самостійно на автомобілі, перебуваючи за кермом, приїздив на похорон батьків, племінниці та сестри.

При дослідженні матеріалів справи судом встановлено наступне.

Квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на житло № 2211 від 10.06.1994 року (а.с. 127-128).

ОСОБА_6 померла 24.09.2010 року, ОСОБА_7 22.10.2010 року, що підтверджено свідоцтвами про смерть (а.с. 12, 13).

Після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишились спадкоємці першої черги діти спадкодавців: син позивач по справі ОСОБА_1 та донька ОСОБА_8, яка померла 21.08.2014 року (а.с. 14). Відповідач ОСОБА_3 є чоловіком ОСОБА_8, а ОСОБА_5 її онукою.

В свідоцтві про народження позивача прізвища батьків зазначені російською мовою як «Пугайов» та «Пугайова», між тим як з інших досліджених документів (паспорт позивача, свідоцтво про право власності на житло, свідоцтва про смерть, тощо) вбачається, що вірним є зазначення прізвища «Пугаєв».

Враховуючи, що відповідач, який також є законним представником неповнолітнього відповідача, проти позову в частині встановлення факту родинних стосунків між ОСОБА_1 та його батьками не заперечував, наявність між цими особами родинної спорідненості як батьків з сином підтверджено також поясненнями свідків та дослідженими документами, суд вбачає підстави для задоволення заявлених вимог в цій частині та встановлення факту того, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 були батьками позивача ОСОБА_1

ОСОБА_1 на момент смерті батьків мешкав у м. Красноармійськ, м-н Лазурний 58/103, ОСОБА_8 мешкала разом з батьками.

17.02.2015 року ОСОБА_7 звернувся до Пятої Запорізької державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (а.с. 110, 120), але постановами державного нотаріуса від 17.02.2015 року (а.с. 118, 126) йому було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в тому числі з підстав пропуску строку для прийняття спадщини.

При вирішенні позову в частині визначення позивачеві додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батьків суд виходить з такого.

Як вказує ст. 1268 ч. 1, 3 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 1271 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України.

Статті 10, 60 ЦПК України вказують, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вказує ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Позивачем з метою доказування поважності пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини надані суду документи, які дійсно підтверджують факт наявності у нього певних захворювань як на час смерті батьків, так і протягом шестимісячного строку, відведеного законом для подання заяви про прийняття спадщини. Так, як вбачається з наданих довідки до акту огляду МСЕК, епікризів, виписки з історії хвороби, копій та виписок з медичної картки (а.с. 17-40) ОСОБА_1 з жовтня 2009 року визнаний інвалідом 3 групи у зв'язку з трудовим каліцтвом, потребував лікування та дійсно періодично лікувався в неврологічному, нейрохірургічному відділеннях медичних установ, а 23.11.2010 року також отримав перелам правої гомілки зі зміщенням уламків.

Суд, відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані у випадку доведеності наявності перешкод для подання відповідної заяви та наявності підстав для визнання судом цих обставин поважними.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Оцінюючи в сукупності пояснення позивача, відповідача, свідків та медичні документи щодо стану здоровя позивача суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявність істотних та непереборних труднощів протягом шести місяців після відкриття спадщини для подання заяви про її прийняття.

Натомість, з пояснень як сторін, так і свідків вбачається, що стан здоровя позивача дозволив йому самостійно доїхати до м. Запоріжжя як на похорон батьків, так і на їх поминки на 9 та 40 день після смерті, тож, на думку суду, ніщо не заважало позивачеві і подати заяву про прийняття спадщини після смерті батьків безпосередньо за місцем відкриття спадщини.

На момент відкриття спадщини після ОСОБА_7 та ОСОБА_6 порядок вчинення нотаріальних дій регулювався зокрема Законом України «Про нотаріат» № 3425 від 02.09.1993 року та Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5.

Пунктом 207 Інструкції № 20/5 передбачено, що письмова заява про прийняття спадщини та відмову від неї подається спадкоємцем особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або прибути особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою.

Отже, позивач ОСОБА_1 також міг надіслати заяву про прийняття спадщини поштою, однак, такою можливістю він не скористався, причини чого пояснити в судовому засіданні не зміг.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для задоволення позовних вимог в частині визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про встановлення факту родинних відносин, визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити частково.

Встановити факт того, що ОСОБА_6, яка померла 24 вересня 2010 року, є матірю, а ОСОБА_7, який помер 22 жовтня 2010 року, батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя О.І. Дацюк