Номер провадження 2/754/5992/15
РІШЕННЯ

Іменем України

20 жовтня 2015 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Журавської О.В.

з участю секретаря - Лісовської А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Третьої КДНК 14 грудня 2007 року, реєстраційний № 4-1792, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1

Відповідно до довідки ЖБК «Хімік-17» в квартирі АДРЕСА_1 з 04 лютого 2003 року зареєстрована відповідач ОСОБА_2 Остання була зареєстрована в квартирі попереднім власником квартири в якості члена сім'ї власника квартири.

В вищевказаній квартирі відповідач не проживає з червня 2014 року, однак залишилася зареєстрованою за даною адресою, на прохання позивача знятися з реєстрації у добровільному порядку відмовилася, в зв'язку з чим позивач вимушена звернутися до суду з вищезазначеним позовом.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, але факт не проживання у спірній квартири підтвердила.

Вислухавши сторін, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що спірним житловим приміщенням є квартира АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_3, який був попереднім власником спірної квартири.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Третьої Київської державної нотаріальної контори 14 грудня 2007 року, реєстраційний № 4-1792, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (а.с.12-13).

З 04 лютого 2003 року відповідач ОСОБА_2 зареєстрована в даній квартирі попереднім власником в якості члена сім'ї.

Факт, що відповідач не проживає, не користується житлом, та не приймає участі в оплаті комунальних послуг та її утримані з червня 2014 року підтверджується актами ЖБК «Хімік-17» від 10.06.2014 року та від 10.09.2015 року (а.с.7-8).

Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджатися своїм майном.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку,

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Проживання та реєстрація сторонніх осіб в квартирі є перешкодою для власника здійснювати свої передбачені законом права власності в повному обсязі.

Відповідач порушує законні права позивача на володіння, користування та розпорядження квартирою, яка належить йому на праві приватної власності.

Відповідно до ст..41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно зі ст..1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані х позбавленням володіння. Способи захисту права власності, передбачені нормами статей 16, 386,391 ЦК України.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловою площею є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 60, 179, 209, 218 ЦПК України, ст. 72 ЖК України, ст. ст. 383, 391, 405 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: