Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/397/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" травня 2015 р. Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого судді Митражик Е.М.

з участю секретаря Кузик М.Я.

прокурора Барнасевич Н.П.

позивача ОСОБА_1

законного представника позивача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа орган опіки та піклування Гусятинської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про позбавлення її батьківських прав. Посилається на те, що 09.01.2014 р. Гусятинським районним судом шлюб між батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано та з того часу вона проживає з батьком, а мати ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків та знущається над нею. Не спілкується з нею як матір з дочкою, ніякої матеріальної допомоги не надає, обзиває непристойними словами, продала її золоті вироби, забрала одяг та інші речі.

Позивач, зак.представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали. ОСОБА_1 пояснила, що мати постійно кричить на неї, обзиває, розповсюджує по селі про неї плітки. На даний час з матір»ю миритись не бажає.

Відповідач в судових засіданнях позовні вимоги не визнавала повністю. Пояснила, що з дочкою в них останні два роки стосунки погіршились, так як дочка попала під вплив батька, з яким вони розвелися з її(відповідачки) ініціативи. Вважає, що ОСОБА_1 настроює проти неї батько, який мстить за те, що вона подала на розірвання шлюбу. Колишній чоловік ОСОБА_1 дозволяє пити бірмікси, зустрічатись з хлопцями, дає гроші, а вона(ОСОБА_4) проти цього. Із викладеним в позовній заяві не згідна, золоті речі належали їй, оскільки вона потребувала коштів на лікування, то їх взяла. Вишиту блузку вона спалила, бо дізналась, що її носили до ворожки. Дочка зневажливо до неї ставиться, кричить, била. Останнім часом вона ніде не працює, доходів ніяких не має, тому матеріально не має змоги утримувати дочку. Вони живуть на одному подвір»ї в різних будинках в с.Целіїв. Колишній чоловік та дочка не впускають її до кухні.

29.04.2015 року подала суду заяву про розгляд справи без неї, просить відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши та оцінивши здобуті в судовому засіданні докази, суд встановив такі факти та визначив відповідно до них наступні правовідносини.

Відповідач являється матір»ю, а ОСОБА_2 батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що видно із копії свідоцтва про народження НОМЕР_1, виданого Целіївською сільською радою Гусятинського району Тернопільської області 25.09.1999 року. (а.с. 4 )

09.01.2014 року згідно рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було розірвано (а.с.3).

Позивач навчається на 1-му курсі за спеціальністю народна художня творчість у Теребовлянському вищому училищі культури 1-го рівня акредитації на денній формі, проживає у гуртожитку(а.с.6, 8).

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що неповнолітня ОСОБА_1 проживає в будинку разом з батьком, мати проживає на тому ж подвір»ї в іншому будинку в с.Целіїв Гусятинського району Тернопільської області.

Це підтверджується також Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_2 №13 від 11.02.2015 року, з якого слідує, що разом з ОСОБА_2 в с.Целіїв проживає його неповнолітня дочка ОСОБА_1, а мати проживає в іншому будинку окремо. На даний час ОСОБА_1 перебуває на повному забезпеченні батька, який купляє одяг та взуття, готує їжу, слідкує за її вихованням. З матір»ю в дитини склалися неприязні відносини, постійно конфліктують між собою(а.с.5).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 підтвердив викладене в Акті та показав, що після розірвання шлюбу між батьками ОСОБА_1, почались звернення до сільської ради з обох сторін. Вважає, що причиною конфліктів дочки і мами є неприязні відносини відповідачки з колишнім чоловіком. Дитина і матір не можуть знайти спільної мови -постійно скандалять, обзиваються.

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 в судовому засіданні показали, що мати дитиною не цікавиться, їсти не готує, не пере, продає з домогосподарства речі, бо їй треба кошти на лікування. Коли ОСОБА_1 приїжджає на вихідні з навчання, то часто приходить додому до ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що відповідач неодноразово жалілась їй на поведінку дочки та колишнього чоловіка, що ОСОБА_1 її обзиває, б»є, в кухню не впускають.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_1 до матері ставиться погано, била її по лиці.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, що відповідач доводиться їй похресницею та їй відомо те, що осінню 2013 року ОСОБА_1 з мамою вночі приїхали до неї з речами в с.Крогулець, бо втекли здому так як ОСОБА_2 бив відповідачку.

Із змісту статті 150 Сімейного кодексу України випливає, що батьки зобовязані виховувати дітей, піклуватись про здоровя, їх фізичний, духовний, моральний розвиток.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов»язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об»єктивного з»ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

В судовому засіданні відповідач фактично частково визнала обставини неналежного виконання нею батьківських обов'язків, а саме, пояснивши, що не допомагає матеріально дочці бо за станом здоров»я останні два роки не працює, їй самій потрібні кошти на лікування. Їжу, яку вона готує, дочка їсти не хоче або закриває від неї кухню.

Разом із тим, відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для матері, так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Як вбачається із Висновку органу опіки та піклування Гусятинської районної державної адміністрації, є недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 стосовно дочки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в інтересах самої дитини. Із Висновку видно, що комісією було взято до уваги те, що в неповнолітньої ОСОБА_1 після розірвання шлюбу батьків з матір»ю склались неприязні стосунки, постійно між собою конфліктують. В 2015 році батько ОСОБА_2 притягувався до адміністративної відповідальності за ст.180 КУпАП, ст. 184 КУпАП, а мати притягувався до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП. Конфлікти між батьками є причиною неприязних відносин між матір'ю та донькою, що стало на перешкоді виконанню ОСОБА_4 своїх батьківських обов'язків.

Представник служби у справах дітей Гусятинської районної державної адміністрації ОСОБА_3 підтримала висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 стосовно дочки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в інтересах дитини(а.с.78) Суд погоджується із даним висновком.

Як слідує із матеріалів справи, будь-якого позитивного результату для неповнолітньої ОСОБА_1 в разі позбавлення батьківських прав матері для неї не настане. Застосування позбавлення батьківських прав як крайнього заходу впливу, лише як санкції за неналежне виконання нею своїх батьківських обов'язків, суд вважає таким, що не відповідає змісту статті 164 СК України, а тому є недоцільним. Отже, позивачем не доведено свідомого ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків відповідача протягом тривалого часу, проте в судовому засіданні встановлено наявність певної винної поведінки ОСОБА_4 щодо виконання нею своїх батьківських обов'язків.

При вищезазначених обставинах та враховуючи те, що конфлікти між батьками ОСОБА_1 після розірвання шлюбу стали причиною неприязних відносин між донькою та матір'ю, перехідний вік ОСОБА_1, суд вважає за доцільне відмовити у задоволенні позову, попередивши відповідачку про необхідність змінити ставлення до виховання дочки і покласти на органи опіки та піклування контроль за виконанням ОСОБА_4 батьківських обов'язків.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 10, 57, 60, 209, 218 ЦПК України, ст. ст. 141, 142, 150, 151, 155, 157, 164,166 Сімейного кодексу України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог - відмовити.

Попередити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, жительку с. Целіїв Гусятинського району Тернопільської області про необхідність змінити ставлення до виховання своєї дочки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Контроль за виконанням батьківських обов'язків ОСОБА_4 покласти на орган опіки та піклування Гусятинської районної державної адміністрації.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до апеляційного суду Тернопільської області через Гусятинський районний суд з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до апеляційного суду Тернопільської області через Гусятинський районний суд.

Суддя-підпис

З оригіналом вірно:

Суддя Гусятинського районного суду Е.М. Митражик