АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №663/4068/14-ц
Провадження №22-ц/791/1669/2015 Головуючий в І інстанції: Кустов О.Ю.
Категорія:32 Доповідач: Капітан І.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року червня місяця 17 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Капітан І.А.
Суддів:Вербицької Л.І.
Радченка С.В.
При секретарі: Грицак А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 21 квітня 2015 року та ухвалу цього ж суду від 21 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Скадовському районі Херсонської області, третя особа: Державне підприємство "Дослідне господарство Інституту рису Української академії аграрних наук", про стягнення одноразової страхової виплати, заборгованості зі сплати щомісячної допомоги та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 04 серпня 1972 року під час виконання трудових обов'язків на робочому місці в автогаражі Скадовської дослідної станції радгоспу-технікуму «Скадовський-90» він отримав травму ока, внаслідок чого став інвалідом ІІІ групи з втратою загальної та професійної працездатності 55%. Після отримання травми продовжував працювати до вересня 1977 року, а потім виїхав за межі України. Після приїзду до України він звернувся до Державного підприємства "Дослідне господарство Інституту рису УААН", яке є правонаступником Скадовської дослідної станції радгоспу-технікуму «Скадовський-90», з вимогою виплатити йому одноразову допомогу та страхові виплати, пов'язані з отриманням травми, однак йому було відмовлено. Жодних виплат, пов'язаних з травмою на роботі, він не отримував, у зв'язку з чим просив суд стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Скадовському районіХерсонської області (далі - Фонд) на його користь одноразову виплату внаслідок трудового каліцтва з урахуванням інфляційних збитків.

Під час розгляду справи позивач неодноразово уточнював свої вимоги та зазначав, що у 2008 році він звернувся до Фонду з заявою про здійснення виплат за весь період втрати працездатності та одноразової допомоги. На підставі даної заяви Фонд призначив йому щомісячні виплати з дати проходження останньої МСЕК, проте одноразову допомогу та виплати за минулий час не здійснив. При цьому Фонд взагалі не вирішив питання та не виніс передбачену законом постанову про призначення або не призначення йому одноразової страхової виплати та виплат щомісячного страхування за минулий час. З урахуванням зазначеного ОСОБА_5 остаточно просив суд стягнути з Фонду на його користь одноразову страхову виплату в сумі 117 411,75 грн., заборгованість зі сплати щомісячної допомоги в сумі 634 517,40 грн., інфляційну суму в розмірі 1 196 110,00 грн. та 1 000 000,00 грн. моральної шкоди.

Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 21 квітня 2015 року у задоволенні клопотання представника позивача про забезпечення доказів відмовлено за безпідставністю.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 21 квітня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалено з порушенням судом норм матеріального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Також просить скасувати ухвалу суду від 21 квітня 2015 року, як таку, що постановлено з порушенням норм процесуального права, і прийняти нову, якою клопотання про витребування постанов про відмову у виплаті одноразової допомоги та постанови про відмову у виплаті заборгованості з щомісячної допомоги задовольнити.

В письмових запереченнях Фонд, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги, просить скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність та обгрунтованість судових рішень в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заявлених позивачем вимог про стягнення суми одноразової страхової виплати у зв'язку з нещасним випадком на виробництві, суд першої інстанції виходив з того, що вперше стійка втрата працездатності була встановлена у 1972 році, тобто до набрання чинності Законами України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" і «Про охорону праці», а тому їх положення не можуть бути застосованими до спірних правовідносин, а вимоги щодо призначення щомісячних страхових виплат також не ґрунтуються на нормам закону, що регулюють спірні правовідносини. Відмовляючи в частині стягнення інфляційних збитків та моральної шкоди, судом враховано відсутність порушень з боку відповідача у здійсненні позивачу страхових виплат, а також недоведеність позивачем факту спричинення відповідачем моральної шкоди.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 перебував у трудових відносинах зі Скадовською дослідною станцією радгоспу-технікуму «Скадовський-90», правонаступником якого є Державне підприємство "Дослідне господарство Інституту рису УААН".

04 серпня 1972 року ОСОБА_5, під час виконання своїх трудових обов'язків на вищезазначеному підприємстві, при рубці зубилом кронштейну кріплення підвіски отримав травму ока про що було складено відповідний акт за формою Н-1 №1, який рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 02 жовтня 2008 року визнано дійсним (а.с.11,12-13).

З виписки з медичної експертної справи ОСОБА_5 №44 від 16 квітня 2008 року вбачається, що 04 жовтня 1972 року ОСОБА_5 було проведено первинний огляд ЛТЕК акт №82 з діагнозом - стан після прободного поранення лівого ока. Рішення: група інвалідності ІІІ, причина інвалідності «трудове каліцтво», втрата професійної працездатності - 50%, втрата загальної працездатності - 40%. З 1973 по 1977 роки кожного року ОСОБА_5 здійснювалися повторні переогляди ЛТЕК, під час проведення яких підтверджувалася ІІІ група інвалідності, % втрати працездатності не визначався, а в 1977 році - інвалідність встановлена безстроково (а.с.15-16).

Випискою з медичної картки МСЕК ОСОБА_5 від 16 вересня 2008 року підтверджено дані виписки з медичної експертної справи від 16 квітня 2008 року, а також зазначено, що 11 вересня 2008 року ОСОБА_5 оглянутий за направленням підприємства «Державне підприємство "Дослідне господарство Інституту рису УААН" від 17 квітня 2008 року, діагноз: субатрофія лівого ока (наслідок травми на виробництві), підтверджено ІІІ групу трудового каліцтва та встановлено 55 % втрати професійної працездатності безстроково (а.с.86 зв.).

З заявою про призначення та виплату страхових виплат ОСОБА_5 звернувся до Фонду 22 жовтня 2008 року (а.с.84,85).

Постановою Фонду №2118/91129/91129/1 від 24 жовтня 2008 року ОСОБА_5 взято на облік з 11 вересня 2008 року, зареєстровано страховий випадок «трудове каліцтво» з датою реєстрації 22 жовтня 2008 року та датою початку виплат 11 вересня 2008 року (а.с.87).

09 квітня 2013 року та 16 квітня 2013 року позивач звертався до Фонду з заявами щодо роз'яснення йому відсутності нарахування та сплати одноразової страхової виплати та заборгованості по щомісячним страховим платежам (а.с.39,40).

Листами від 30 жовтня 2008 року, 12 квітня 2013 року та від 19 квітня 2013 року Фонд повідомив позивача про відсутність підстав, передбачених діючим законодавством, для нарахування зазначених позивачем виплат (а.с.37,39 зв.,41).

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 10 листопада 2009 року, яке набрало законної сили, у справі за позовом ОСОБА_5 до ДП «ДГ Інститут рису УААН», третя особа: Фонд, про відшкодування шкоди внаслідок трудового каліцтва, а саме одноразової виплати, інфляційної суми, заборгованості зі страхових виплат, моральної шкоди в задоволенні позову відмовлено (а.с.58-59).

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Виплату одноразової допомоги у зв'язку з травмою на виробництві або професійним захворюванням вперше передбачено Законом України «Про охорону праці», який набрав чинності 24 листопада 1992 року.

Особи, які отримали каліцтво або ушкодження здоров'я до набрання чинності цього Закону, мають право на отримання одноразової виплати, якщо вперше після 24 листопада 1992 року за висновком МСЕК було встановлено втрату працездатності чи групу інвалідності.

Встановлення обмеження рівня життєдіяльності потерпілого, визначення професії, з якою пов'язане ушкодження здоров'я, причини, часу настання та групи інвалідності у зв'язку з ушкодженням здоров'я, входить до виключної компетенції МСЕК.

Враховуючи те, що вперше позивачу стійку втрату працездатності та групу інвалідності було встановлено 04 жовтня 1972 року, суд першої інстанції, проаналізувавши норми закону, що регулюють спірні правовідносини, встановивши всі обставини справи, дійшов вірного висновку про відсутність підстав для стягнення з Фонду на користь ОСОБА_5 одноразової страхової виплати, а також суми заборгованості зі сплати щомісячних страхових виплат, оскільки такі виплати, відповідно до ч.3 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» ( в редакції станом на 04 червня 2008 року), проводяться з дня звернення, тобто в даному випадку - з вересня 2008 року.

Обґрунтованим також є рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з відповідача інфляційних сум та моральної шкоди, оскільки такі вимоги, в порушення норм ст.60 ЦПК України, позивачем є недоведеними. Крім того, обов'язок Фонду відшкодувати потерпілому моральну шкоду за наявності факту заподіяння йому такої шкоди передбачений Законом України «Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», який набрав чинності лише 01 квітня 2001 року, а Законом України від 23 лютого 2007 року №717-V виключено всі норми, якими передбачалась виплата моральної шкоди. Зазначеним Законом передбачено, що право в особи на страхову виплату виникає з дня встановлення їй вперше висновком МСЕК стійкої втрати працездатності. Тобто на день встановлення позивачу вперше стійкої втрати працездатності, діюче на той час законодавство не передбачало здійснення виплат за моральну шкоду.

Доводи апеляційної скарги колегією суддів до уваги не приймаються як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону, що регулює спірні правовідносини, не підтверджені належними доказами та не спростовують мотивованих висновків суду.

Посилання апелянта на необхідність скасування ухвали суду першої інстанції від 21 квітня 2015 року та необхідність постановлення нової ухвали про витребування у Фонду постанов про відмову у виплаті одноразової допомоги та постанови про відмову у виплаті заборгованості з щомісячної допомоги колегією суддів не може прийматися до уваги. Так, за клопотанням представника позивача щодо забезпечення доказів Фонд надав суду належним чином засвідчені копії документів з особової справи ОСОБА_5 (а.с.82-90). Копії постанови про відмову у виплаті одноразової допомоги та постанови про відмову у виплаті заборгованості з щомісячної допомоги зазначені документи не містять. Представник Фонду визнає факт відсутності даних постанов, оскільки вони взагалі Фондом не виносилися, тому що питання на які виплати має право позивач і в якому розмірі вирішується однією постановою про призначення страхових виплат, яка була винесена Фондом 24 жовтня 2008 року (а.с.87).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судові рішення ухвалені з дотриманням норм чинного законодавства і підстави для їх скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 21 квітня 2015 року та ухвалу цього ж суду від 21 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді