Справа № 559/1057/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Федорова Л.П.

при секретарі Федорук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубно справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про визнання права власності на 1/2 частину в майні подружжя

ВСТАНОВИВ:

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 17.12.1997 року, який був розірваний на підставі рішення Дубенського міськрайонного суду від 08 жовтня 2014 року. Під час шлюбу вони придбали житловий будинок з погосподарськими будівлями в АДРЕСА_1. Будинок був придбаний на підставі договору купівлі-продажу від 21 січня 1998 року, покупцем зазначений відповідач. Будинок був придбаний за спільні кошти подружжя. Поскільки відповідач не визнає її права на спільний будинок, оригінал договору купівлі-продажу тримає у себе, вона змушена звернутись до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився, хоча про день та час слухання справи був повідомлений належним чином через оголошення у пресі, а саме газеті «Вісті Рівненщини» №23(1917) від 12.06.2015 року.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, ознайомившись з матеріалами справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 17.12.1997 року, який був розірваний на підставі рішення Дубенського міськрайонного суду від 08 жовтня 2014 року (а.с.4,5). Згідно договору купівлі-продажу від 21 січня 1998 року, ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_2 купив житловий будинок з погосподарськими будівлями в АДРЕСА_1 (а.с.6). У технічному паспорті на житловий будинок АДРЕСА_1 власником зазначений ОСОБА_2 (а.с.7-9). Згідно довідки №202 від 30.03.2015 року, ОСОБА_1 разом з сім»єю зареєстрована в АДРЕСА_1, проте за місцем реєстрації не проживає (а.с.10).

Відповідно до вимог ст.60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку. Згідно ст.68 ч.1 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивач стверджує, що жодного договору між нею та відповідачем щодо спільного майна не укладалось. Відповідач не визнає її права на спільний будинок, що змусило її звернутись до суду.

Враховуючи викладене, суд керуючись ст.ст. 328, 368, 392 ЦК України, ст.ст. 208, 209 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити. Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на 1/2 частину в спільному майні подружжя, а саме 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 з приналежними до нього господарськими і побутовими будівлями та спорудами.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: