УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Крижанівської Г.В.,

суддів Шебуєвої В.А., Оніщука М.І.

при секретарі Заліській Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Даніель» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності відповідачу.

Заявлені вимоги мотивував тим, що 14.11.2012 між ПАТ «КБ «Даніель» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1745-04-КЗЖ-Т, згідно умов якого позичальник отримав кошти в сумі 550 000 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 28 % річних та терміном повернення до 13.11.2015 включно.

З метою забезпечення виконання боргових зобов'язань за вказаним договором 03.12.2012 між тими ж сторонами укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого відповідач передав іпотекодержателю в заставу належну йому квартиру АДРЕСА_1.

Свої зобов'язання за кредитним договором щодо повернення коштів ОСОБА_1 належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 05.08.2014 складала 1 338 160, 62 грн.

Незважаючи на письмову вимогу установи банку сплатити заборгованість, остання погашена не була, у зв'язку з чим позивач просив задовольнити його вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року позов задоволено. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «КБ «Даніель» за договором про іпотечний кредит № 1745-04-КЗЖ-Т від 14.11.2012 звернуто стягнення на предмет іпотеки: однокімнатну квартиру загальною площею 31,4 м2, житловою площею 16,9 м2, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом визнання за ПАТ «КБ «Даніель» права власності на вказану квартиру вартістю 336 200, 00 грн. без ПДВ. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав заяву про перегляд заочного рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 02.03.2015 у задоволенні зазначеної вище заяви було відмовлено.

Справа № 760/17085/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5690/2014
Головуючий у суді першої інстанції: Лозинська М.І. Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В. .
11.03.2015 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Свої доводи апелянт обґрунтував тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

ОСОБА_1 вказував, що оскаржуване рішення в частині визначення ціни предмету іпотеки ухвалене на підставі звіту про оцінку майна від 28.03.2014, виконаного суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Е.Р.С.Т.Е». Відповідно до даного звіту вартість предмету іпотеки визначена в розмірі 336 200, 00 грн., що є втричі нижчим за реальну вартість предмету іпотеки. На підтвердження цієї обставини апелянт долучив звіт про оцінку майна від 10.03.2015, виконаний суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Експерт-Альянс».

Також ОСОБА_1 зазначив, що строк дії звіту про оцінку становить не більше 6 місяців з дати оцінки і оскаржуване рішення було ухвалене на підставі недійсної оцінки.

В судовому засіданні апелянт доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 14.11.2012 між ПАТ «КБ «Даніель» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1745-04-КЗЖ-Т, згідно умов якого позичальник отримав кошти в сумі 550 000 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 28% річних та терміном повернення до 13.11.2015 включно (а.с. 7-9).

З метою забезпечення виконання боргових зобов'язань за вказаним договором 03.12.2012 між тими ж сторонами укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого відповідач передав іпотекодержателю в заставу належну йому квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 11-13).

Свої зобов'язання за кредитним договором щодо повернення коштів ОСОБА_1 належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість. У зв'язку з цим позивач направив на адресу боржника письмову вимогу про дострокове погашення заборгованості (а.с. 14, 15).

Станом на момент звернення до суду із позовом заборгованість за кредитним договором погашена не була.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодавець має право вимагати дострокового виконання зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до звіту про оцінку майна від 21.03.2014, виконаного суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Е.Р.С.Т.Е», ринкова вартість однокімнатної квартири НОМЕР_1 загальною площею 31,4 м2, що розташована в АДРЕСА_1 і належить на праві приватної власності ОСОБА_1, станом на 21.03.2014 складала 336 200 грн. (а.с. 68-81).

Посилання апелянта на те, що дана вартість є заниженою втричі, оскільки згідно звіту про оцінку майна від 10.03.2015, виконаного суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Експерт-Альянс», вартість вказаної вище квартири була визначена в розмірі 904 300 грн., не можуть бути прийняті до уваги з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Як вбачається з матеріалів справи, висновок про вартість майна був виконаний ТОВ «Експерт-Альянс» 10.03.2015, на момент ухвалення заочного рішення і на момент розгляду заяви про перегляд заочного рішення до суду першої інстанції не надавався та був поданий ОСОБА_1 в якості додатку до апеляційної скарги 12.03.2015 (а.с. 121,122).

Обставин, які б перешкоджали відповідачу замовити та подати даний висновок про вартість майна під час розгляду справи судом першої інстанції, апелянт не зазначив, а відтак цей доказ не може бути прийнятий до уваги на підтвердження посилань про занижену вартість предмета іпотеки.

Доводи ОСОБА_1 про те, що згідно Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2014 № 358 строк дії звіту про оцінку становить не більше 6 місяців з дати оцінки і оскаржуване рішення було ухвалене на підставі недійсної оцінки не знайшли свого підтвердження з огляду на наступне.

Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» не містить застережень щодо конкретних строків дії звіту про оцінку майна. Натомість, згідно ст. 3 вказаного Закону нормативно-правовими актами з оцінки майна можуть бути передбачені строки дії звіту про оцінку (акта оцінки майна) від дати оцінки або дати її затвердження (погодження) замовником.

Відповідно до п. 57 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 №1440 строк дії звіту (і відповідно - висновку про вартість майна, як його невід'ємної частини) вказуються оцінювачем тільки в разі потреби або у випадках, встановлених законодавством спеціально для деяких ситуацій.

Норми Постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2014 № 358 «Про проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов'язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства», на які посилався апелянт, не підлягають застосуванню у даному випадку, оскільки положення вказаного нормативно-правового акту регулюють порядок проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов'язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства.

Враховуючи викладене, при встановленні обставин справи та ухваленні рішення судом першої інстанції не було допущено порушень норм процесуального права та правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, не впливають на правильність прийнятого судом рішення і, з огляду на вимоги ст. 308 ЦПК України, не можуть бути підставою для його скасування, а тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Г.В. Крижанівська

Судді: В.А. Шебуєва

М.І. Оніщук