Справа № 2/593/84/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2015 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Крамаря В.М.

при секретарі Осадці М.Ю.

з участю представників ОСОБА_1, Чорній С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережанах цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до комунального закладу «Бережанського центру первинної (медико - санітарної) допомоги» про поновлення на роботі і оплату за час вимушеного прогулу, -

ВТАНОВИВ:

В січні 2015 року позивач ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до комунального закладу «Бережанського центру первинної (медико - санітарної) допомоги» про поновлення на роботі і оплату за час вимушеного прогулу.

В позовній заяві позивач вказала, що працювала на посаді лікаря загальної практики сімейним лікарем Стриганецької амбулаторії загальної практики сімейної медицини комунального закладу «Бережанського центру первинної (медико - санітарної) допомоги».

Наказом № 143-К від 06 січня 2015 року її звільнено з роботи у звязку із невідповідністю займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації згідно п. 2 ст. 40 Кодексу законів про працю України.

Вважає своє звільнення з роботи незаконним, оскільки її було звільнено без попередньої згоди профспілкової організації Бережанського центру первинної медичної (медико-санітарної) допомоги, членом якої вона є; при звільненні позивача з роботи, їй, всупереч ч.2 ст. 40 КЗпП України, не було запропоновано іншу роботу; в наказі про звільнення з роботи позивача не зазначено, на підставі яких фактичних даних комунальний заклад «Бережанський центр первинної (медико - санітарної) допомоги» (далі КЗ «БЦПМСД») дійшов висновку про недостатність кваліфікації та жодним чином не вказано, що невідповідність займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації перешкоджає продовженню роботи; всупереч ст. 47 КЗпП України в день звільнення їй не було видано копію наказу про звільнення з роботи та належно оформлену трудову книжку; в наказі про звільнення позивача всупереч ст.44 КЗпП України не зазначено розміру вихідної допомоги, яка повинна бути їй виплачена, в звязку з чим вважає, що відповідачем не проведено розрахунок з нею у встановлені строки; перед звільненням з роботи позивач зверталась до відповідача із заявою про надання їй чергової щорічної відпустки в зручний для неї час з 05 січня 2015 року, проте лише 09 січня 2015 року отримала письмову відповідь про те, що відпустку не надано у звязку з тим, що її не внесено у графік відпусток на 2015 рік, так як підлягала звільненню з роботи по п.2 ст.40 КЗпП України і про це позивача попереджали цілий рік, відмову в наданні відпустки вважає незаконною, а томі її було звільнено під час перебування відпустки; відповідно до ст.ст. 148, 149 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмове пояснення, проте перед звільненням з роботи КЗ «БЦПМСД» у неї жодних пояснень не відбиралося; оспорюваний нею наказ про звільнення не було погоджено юридичною службою КЗ «БЦПМСД», що тільки сприяло порушенню її законних прав та інтересів.

Під час судового розгляду справи позивач та її представник ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали з мотивів, вказаних у позовній заяві.

Представник комунального закладу «Бережанського центру первинної (медико - санітарної) допомоги» Чорній С.М. позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні. Пояснила, що звільнення позивача було проведено відповідно до вимог трудового законодавства, оскільки щодо позивача немає жодного документа про проходження нею атестації на присвоєння чи підтвердження кваліфікаційної категорії з 1990 року, позивач не пройшла атестацію та не має кваліфікаційної категорії, не може займатись лікарською діяльністю. Окрім цього, позивач не одноразово попереджалась як в усній, так і в письмовій формі про необхідність проходження атестації та повідомлялась, що в разі не проходження атестації може бути звільнена з роботи у звязку з невідповідністю займаній посаді, однак такі попередження ОСОБА_3 ігнорувала, в звязку з чим незаконно працювала на своїй посаді без відповідного сертифіката аж до дня звільнення з роботи. Департамент охорони здоровя Тернопільської ОДА неодноразово попереджав головного лікаря КЗ «БЦПМСД» про притягнення останньої до відповідальності за те, що у відповідача всупереч вимогам законодавства працює лікар ОСОБА_3 Крім цього, позивач не добросовісно виконувала свої функціональні обовязки, що підтверджується рішенням Медичної Ради КЗ «БЦПМСД» від 27.11.2014 року з питання «Аналіз діяльності Стриганецької АЗП-СМ» за 9 місяців 2014 року; наказами про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Позивач часто ігнорувала виклики адміністрації КЗ «БЦПМСД», в звязку з чим в багатьох наказах, що стосуються позивача, відсутні підписи останньої про ознайомлення, з цієї ж причини відсутні пояснення позивача з приводу неналежного виконання обовязків. Посилання позивача на те, що її було звільнено з роботи в період перебування у відпустці, не відповідає дійсності, оскільки позивачу було відмовлено в наданні відпустки. Рішення №1 від 06.01.2015 року профкомітету про надання дозволу на припинення трудового договору з ОСОБА_3, наказ про припинення трудового договору та трудову книжку інспектор по кадрах не могла у день звільнення видати останній через невмотивовану поведінку позивача, - ОСОБА_3, ознайомившись з наказом про звільнення, занервувала і негайно покинула кабінет. У звязку з цим, 06.01.2015 року трудова книжка та копія наказу були надіслані позивачу поштою. Також позивач не зявилась ні в день звільнення, ні в наступні дні у бухгалтерію за отриманням розрахункових і вихідної допомоги, хоч всі кошти їй були нараховані. Виходячи з викладеного, не вбачає порушення порядку звільнення ОСОБА_3 з роботи, а тому підстав для її поновлення на роботі немає.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вона працює в КЗ «БЦПМСД» техніком, її робоче місце знаходиться в одному кабінеті з інспектором по кадрах, вона не одноразово була свідком того, як головний лікар та її заступник просили позивача поїхати на атестацію, на що та казала, що не поїде, також декілька раз вона була свідком того, як ОСОБА_3 по телефону викликали в адміністрацію КЗ «БЦПМСД», однак та відмовлялася зявитися. В день звільнення позивача з роботи вона була свідком того, як ОСОБА_3, ознайомившись з наказом разом з її представником в судовому засіданні, почали кричати, на пропозицію інспектора з кадрів отримати наказ про звільнення та трудову книжку не відреагували, представник позивача сказав «йдемо звідси» і вони покинули кабінет.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона працює в КЗ «БЦПМСД» інспектором з кадрів, її кабінет знаходиться поряд з кабінетом юрисконсульта та головного лікаря, вона не одноразово була свідком того, як головний лікар та її заступник просили позивача поїхати на атестацію, на що та казала, що не поїде, також декілька раз вона була свідком того, як ОСОБА_3 по телефону викликали в адміністрацію КЗ «БЦПМСД», а також сама на прохання головного лікаря чи її заступника телефоном викликала ОСОБА_3 в адміністрацію КЗ «БЦПМСД», однак та або не відповідача на дзвінок, або відмовлялася зявитися, не зважаючи на те, що проживає поруч з КЗ «БЦПМСД» і в дні, коли позивача викликали, останню бачили біля приміщення, де знаходиться КЗ «БЦПСМД». ОСОБА_3 згідно особової картки востаннє проходила атестацію в 1990 році, будь-яких інших документів про атестацію позивач, зокрема по спеціальності «загальна практика сімейна медицина» в адміністрацію КЗ «БЦПМСД» не надавала та не повідомляла про проходження такої атестації. В день звільнення позивача з роботи вона надала ОСОБА_3 для ознайомлення наказ про звільнення, остання ознайомившись з наказом разом з її представником в судовому засіданні почали кричати, на пропозицію отримати наказ про звільнення та трудову книжку не відреагували, представник позивача сказав «йдемо звідси» і вони покинули кабінет. Після чого вона направила копію наказу про звільнення ОСОБА_3 з роботи та трудову книжку останньої поштовим звязком за місцем проживання ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона працює в КЗ «БЦПМСД» завідувачем Стриганецької АЗП-СМ та одночасно з 23.12.2014 року є головою профспілкового комітету первинної організації профспілки працівників охорони здоровя Комунального закладу «Бережанський центр первинної медичної (медико-санітарної) допомоги» до профкомітету надійшло подання КЗ «БЦПМСД» про надання дозволу на припинення трудового договору з членом профспілки - ОСОБА_3 внаслідок розгляду подання профкомітетом, його було задоволено та дано згоду на звільнення ОСОБА_3

Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив такі факти.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши докази, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів.

ОСОБА_3 відповідно до листа Бережанської центральної районної комунальної лікарні Тернопільської області № 208 від 05.03.2015 року працювала на посаді головного лікаря Стриганецької амбулаторії ЗП СМ з 01.02.2005 року (наказ № 57-к від 01.02.2005 року); на посаді завідувача амбулаторії, лікаря ЗП-СЛ Стриганецької амбулаторії ЗП-СМ з 28.03.2011 року (наказ №56 від 28.03.2011 року) по 02.01.2013 року (наказ № 170-к від 02.01.2013 року). На вказаних посадах працювала як лікар стажист.

З довідки Бережанської центральної районної комунальної лікарні Тернопільської області № 04 від 06.02.2015 року вбачається, що ОСОБА_3 лікар ЗП-СЛ Стриганецької амбулаторії ЗП-СМ звільнена 02.01.2013 року, в звязку з переводом в Бережанський ЦПМСД по п.5 ст.36 КЗпП України.

Згідно наказу № 120-к від 02 січня 2013 року ОСОБА_3 була прийнята на роботу з 02.01.2013 р. завідувачем, лікарем загальної практики сімейним лікарем Стриганецької АЗПСМ.

Відповідно до наказу № 11-к від 02 січня 2014 року позивача завідувача, лікаря ЗП-СЛ Стриганецької АЗП-СМ, переведено за її згодою з 02.01.2014 року лікарем загальної практики сімейним лікарем цієї ж амбулаторії.

Ці відомості повністю відповідають записам в трудовій книжці позивача і ніким не оспорюються.

Наказом № 143-к від 06 січня 2015 року по КЗ «БЦПМСД» «про припинення трудового договору (контракту)» звільнено 06 січня 2015 року ОСОБА_3 лікаря загальної практики сімейного лікаря Стриганецької АЗП-СМ у звязку з невідповідністю працівника займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації на підставі п.2 ст. 40 КЗпП України. В пункті «з наказом (розпорядженням) ознайомлений» вказана дата «06.01.2015 року», підпис «ОСОБА_3.».

Звільнення позивача з роботи було проведено за згодою профспілкового комітету КЗ «БЦПМСД», що підтверджується рішенням №1 від 06.01.2045 року на подання адміністрації КЗ «БЦПМСД» про надання дозволу на припинення трудового договору з ОСОБА_3, відповідно до якого ОСОБА_3 неналежним чином виконувала функціональні обовязки сімейного лікаря, не має відповідної кваліфікації і повинна бути звільнена з роботи на підставі п.2 ст.40 КЗпП України у звязку з невідповідністю займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації.

Посилання представника позивача в судовому засіданні на те, що профспілковий комітет КЗ «БЦПМСД» не мав права розглядати подання адміністрації КЗ «БЦПМСД» на звільнення позивачки, оскільки та не є членом первинної організації профспілки працівників охорони здоровя Комунального закладу «Бережанський центр первинної медичної (медико-санітарної) допомоги» Бережанської районної організації профспілки працівників охорони здоровя України, а таке подання мав розглядати профспілковий комітет Бережанської районної організації профспілки охорони здоровя, не ґрунтується на вимогах закону. До такого висновку суд приходить виходячи з: пояснень голови профкомітету КЗ «БЦПМСД» ОСОБА_7, відповідно до яких в КЗ «БЦПМСД» діє первинна організація профспілки працівників охорони здоровя Комунального закладу «Бережанський центр первинної медичної (медико-санітарної) допомоги» і її членом є позивач; положення первинної організації профспілки працівників охорони здоровя Комунального закладу «Бережанський центр первинної медичної (медико-санітарної) допомоги» Бережанської районної організації профспілки працівників охорони здоровя України, яке схвалено загальними зборами членів первинної організації профспілки працівників охорони здоровя КЗ «БЦПМСД» 25.04.2013 року та затверджено рішенням загальних зборів членів Бережанської районної організації профспілки працівників охорони здоровя України 07.05.2013 року та відповіді відповідача від 24 березня 2015 року № 135 відповідно до якої із заробітної плати ОСОБА_3 з 02.01.2013 року по 06.01.2015 року здійснювалися відрахування на членські внески в розмірі 1%, з них 0,3% - обласній організації профспілки працівників охорони здоровя України, 0,7% - первинній організації профспілки працівників охорони здоровя КЗ «БЦПМСД» Бережанської районної організації профспілки працівників охорони здоровя України.

Відомості, наведені в листі Тернопільської обласної організації профспілки працівників охорони здоровя України № 14 від 20 лютого 2015 року, суд оцінює критично, в звязку з тим, що розяснення, викладені в ньому, зроблено лише на підставі наданої позивачем інформації, зокрема у ньому вказано, що ОСОБА_3 є членом Бережанської районної організації профспілки працівників охорони здоровя, при реорганізації мережі медичних закладів району, утворений Бережанський ЦПМСД, в якому діє профспілкова група, яка входить в склад Бережанської районної організації профспілки працівників охорони здоровя, в той час як встановлено вище, в КЗ «БЦПМСД» діє первинна організація профспілки працівників охорони здоровя Комунального закладу «Бережанський центр первинної медичної (медико-санітарної) допомоги», а не профспілкова група Бережанської районної організації профспілки працівників охорони здоровя.

Як встановлено з пояснень представника відповідача, позивачу перед звільненням не пропонувалося перевести за її згодою на іншу роботу, оскільки станом на 06 січня 2015 року в КЗ «БЦПМСД» не було вакантних посад середнього та молодшого медичного персоналу. Вказане твердження сторони відповідача підтверджується дослідженими в процесі судового розгляду відомостях про кількість вакантних посад станом на 06.01.2015 року в КЗ «БЦПМСД», що містяться у листі №117 від 12.03.2015 року; структурою і штатною чисельністю відповідача, затвердженою начальником відділу охорони здоровя Бережанської РДА як додаток 1 до наказу від 11.11.2014 р. № 107, -з яких вбачається, що, окрім посади лікаря загальної практики сімейного лікаря інших посад медичного персоналу немає. Однак станом на 06 січня 2015 року в КЗ «БЦПМСД» були вакантними посади не медичного персоналу: економіста 1 посада, електрика дільниці 0,5 посади, інженера програміста 0,25 посади, оператора компютерного набору 0,50 посади, водія автотранспортних засобів Бережанської амбулаторії загальної практики сімейної медицини 0,75 посади, двірника Нараївської АЗП - СМ 0,25 посади. Вказані посади позивачу, яку адміністрація відповідача вважала за необхідне звільнити з підстави, передбаченої у пункті 2 статті 40 КЗпП України, не пропонувалися, хоч вказаною нормою не обмежується, які роботи слід пропонувати працівнику, що підлягає звільненню. З вказаних вище вакантних посад, виходячи з посадових інструкцій економіста, електрика дільниці, інженера програміста, оператора компютерного набору, водія автотранспортних засобів Бережанської амбулаторії загальної практики сімейної медицини, двірника Нараївської АЗП - СМ та пояснень позивача в судовому засіданні ОСОБА_3 не може обіймати за кваліфікаційними вимогами посади: економіста, електрика дільниці, інженера програміста, оператора компютерного набору, водія автотранспортних засобів Бережанської амбулаторії загальної практики, а тому виконання роботи на цих посадах і не могло бути запропоноване позивачу. Однак роботу двірника Нараївської АЗП СМ, виходячи з посадової інструкції двірника Нараївської АЗП СМ та пояснень ОСОБА_3, остання може виконувати та згідна обіймати таку посаду, про що подала відповідну заяву під час судового розгляду. Зважаючи на вказане, позивачу перед звільненням не було запропоновано перевести, за її згодою, на іншу роботу, при тому така інша робота, яку ОСОБА_3 здатна виконувати за своїми освітньо-кваліфікаційними вимогами на час звільнення останньої, була.

З посадової інструкції завідувача АЗПСМ с. Стриганці ОСОБА_3 (далі - Інструкції), затвердженої 06.02.2013 року головним лікарем КЗ «БЦПМСД» р. 2 вбачається, що для зайняття вказаної посади встановлені такі кваліфікаційній вимоги: повна вища освіта (спеціаліст, магістр), за напрямом підготовки «Медицина», інтернатура за будь-якою спеціальністю після закінчення лікувального або педіатричного факультету, кваліфікаційні вимоги відповідність стажу роботи та наявної кваліфікаційної категорії. Відповідно до п. 4.19 Інструкції завідувач АЗПСМ с. Стриганці зобовязаний раз на пять років проходити курси підвищення кваліфікації та атестацію на присвоєння (підтвердження) кваліфікаційної категорії. Згідно з п. 5.3 завідувач має право раз на пять років підвищувати свою кваліфікацію в навчальних закладах післядипломної освіти з компенсацією витрат на відрядження. В розділі «З посадовою інструкцією ознайомлені» вбачається, що ОСОБА_3 з вказаною інструкцією ознайомлена.

Відповідно до посадової інструкції лікаря стажиста загальної практики сімейного лікаря Стриганецької амбулаторії загальної практики сімейної медицини ОСОБА_3 (далі - Інструкції), затвердженої 02.01.2014 року головним лікарем КЗ «БЦПМСД» п. 6.1 вбачається, що вказану посаду може обіймати лікар, який закінчив лікувальний або педіатричний факультет вищого медичного навчального закладу ІІІ-ІV рівнів акредитації або медичний факультет університету, якщо термін попередньої атестації лікаря закінчився (або, якщо відсутня кваліфікація за спеціальністю «Загальна практика сімейна медицина») і він не пройшов спеціалізацію за фахом «Загальна практика сімейна медицина» і не має сертифіката лікаря спеціаліста зі спеціальності «Загальна практика сімейна медицина». Відповідно до п. 2.1 Інструкції лікар стажист загальної практики сімейної медицини зобовязаний пройти курси спеціалізації по сімейній медицині та атестацію на присвоєння кваліфікаційної категорії лікаря «загальної практики сімейного лікаря». Відповідно до п. 3.7 та 3.8 Інструкції лікар стажист загальної практики сімейний лікар має право раз на пять років підвищувати свою кваліфікацію в навчальних закладах післядипломної освіти та проходити атестацію з метою одержання (підтвердження) кваліфікаційної категорії. В розділі «З посадовою інструкцією ознайомлені» підпис позивача про ознайомлення з інструкцією відсутній, однак ОСОБА_7, як особа, яка виконує обовязки ОСОБА_3, з інструкцією ознайомлена.

З посадової інструкції лікаря загальної практики сімейної медицини АЗПСМ с. Стриганці, ОСОБА_3, затвердженої 02.06.2012 року головним лікарем ЦРКЛ, тобто місця роботи позивача до переведення у КЗ «БЦПМСД» з п. 2.1 вбачається, що на посаду сімейного лікаря призначається лікар, який закінчив лікувальний або педіатричний факультет вищого медичного навчального закладу ІІІ-ІV рівнів акредитації або медичний факультет університету, пройшов первинну спеціалізацію у вищому медичному навчальному закладі системи післядипломної освіти за спеціальністю «Загальна практика сімейна медицина» і має сертифікат лікаря спеціаліста з цієї спеціальності. Відповідно до п. 5.7., 5.8. лікар загальної практики сімейний лікар має право: раз на пять років підвищувати свою кваліфікацію в навчальних закладах післядипломної освіти; проходити атестацію з метою одержання (підтвердження) кваліфікаційної категорії. В розділі «З посадовою інструкцією ознайомлені» підпис позивача про ознайомлення з інструкцією відсутній.

Аналогічні за змістом вимоги, щодо атестації лікарів містяться і в Положенні про порядок проведення атестації лікарів, затвердженому Наказом Міністерства охорони здоров'я України «Про подальше удосконалення атестації лікарів» від 19 грудня 1997 року № 359 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 січня 1998 р. за № 14/2454 (далі - Положення), відповідно до п. 1.2 якого встановлено, що основним завданням атестації є визначення рівня професійної підготовки лікарів, оцінка трудової діяльності, можливості подальшого використання спеціалістів, підвищення їх кваліфікації.

П. 1.10 Положення встановлено, що атестація на присвоєння (підтвердження) кваліфікаційних категорій проводиться за бажанням лікаря. Лікарі, які протягом року після закінчення 5-річного строку з моменту попередньої атестації не виявили бажання і не подали документи на чергову атестацію та лікарі, яким за рішенням атестаційної комісії відмовлено у присвоєнні (підтвердженні) другої кваліфікаційної категорії, підлягають атестації на визначення знань та практичних навиків з підтвердженням звання «лікар-спеціаліст» після проходження стажування.

Виходячи з наведеного, атестація лікарів проводиться лише за їх бажанням.

Згідно з п. 2.1 Положення особи, які не працювали більше трьох років за конкретною лікарською спеціальністю, та особи, які своєчасно не пройшли атестацію на кваліфікаційну категорію або яким відмовлено у присвоєнні (підтвердженні) другої кваліфікаційної категорії, не можуть займатися лікарською діяльністю з цієї спеціальності без попереднього проходження стажування у порядку, передбаченому наказом МОЗ України від 17.03.93 N 48.

П.45 «Номенклатури лікарських спеціальностей» затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров'я України «Про подальше удосконалення атестації лікарів» від 19 грудня 1997 року № 359 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 січня 1998 р. за № 14/2454 передбачено окрему лікарську спеціальність «Загальна практика - сімейна медицина».

З відповіді департаменту охорони здоровя Тернопільської обласної державної адміністрації від 11.11.2014 року № 5802/3-01, адресованої головному лікарю КЗ «БЦПМСД» вбачається, що при вирішенні питання атестації ОСОБА_3, направленні її на стажування необхідно керуватися «Положенням про атестацію лікарів», затвердженим наказом МОЗ України від 19.12.1997 року № 359, наказами МОЗ України від 25.12.1992 року № 195 «Про затвердження Переліку вищих і середніх спеціальних навчальних закладів, підготовка і отримання звання в яких дають право займатися медичною і фармацевтичною діяльністю», від 01.04.1993 року № 48 «Про порядок направлення на стажування лікарів і їх наступного допуску до лікарської діяльності».

Відповідно до наказу №6 §1 від 02.01.2013 року по КЗ «БЦПМСД» «Про підвищення кваліфікації, атестації у 2013 році працівників КЗ «БЦПМСД»» було: затверджено план підвищення кваліфікації та атестації лікарів на 2013 рік (додаток №1); переведено на посади стажистів лікарів, що не пройшли атестацію у встановлені терміни ОСОБА_3 завідувача Стриганецької АЗПСМ, лікаря; попереджено ОСОБА_3, що в разі не проходження протягом 2013 року курсів стажування та атестації, вона може бути звільнена з роботи у звязку з невідповідністю займаній посаді. З вказаним наказом позивач ознайомлена, про що свідчить відмітка про ознайомлення останньої.

З плану підвищення кваліфікації та атестації сімейних лікарів ЗП-СМ Бережанського району на 2013 р. вбачається. що ОСОБА_3 зазначена у вказаному плані під № 9, яка працює стажистом Стриганецької АЗПСМ, атестації не проходила і підлягає направленню на спеціалізацію, однак відмітка про виконання вказаного плану щодо останньої відсутня.

Згідно з наказом відділу охорони здоровя райдержадміністрації № 3 від 12.01.2009 року «Про післядипломну підготовку та атестацію лікарів та молодшого медичного персоналу у 2009 році» було затверджено план підвищення кваліфікації та атестації лікарів та молодшого медичного персоналу на 2009 рік; переведено на посаду лікаря стажиста з 02.02.2009 року сімейного лікаря Стриганецької АЗПСМ ОСОБА_3; вирішено ОСОБА_3 направити на курси підвищення кваліфікації (ПАЦ) згідно її спеціальності з подальшою атестацією на звання лікаря спеціаліста та попередити останню, яка не пройшла згідно термінів чергову атестацію, що в разі відмови від проходження курсів вдосконалення та атестації, вона може бути звільнена з роботи по причині невідповідності посаді.

Відповідно до наказу Центральної районної комунальної лікарні № 2 від 03.01.2012 року «Про післядипломну підготовку та атестацію лікарів та молодшого медичного персоналу у 2012 році» було затверджено план підвищення кваліфікації та атестації лікарів та молодшого медичного персоналу ЛПЗ району на 2012 рік; рахувати на посаді лікаря стажиста з 03.01.2012 року зав АЗПСМ с. Стриганці ОСОБА_3, якій завершився термін атестації станом на 31.12.2011 року; вирішено ОСОБА_3 направити на курси стажування (підвищення кваліфікації) згідно її спеціальності з подальшою атестацією на звання лікаря спеціаліста та попередити останню, яка не пройшла згідно термінів чергову атестацію без поважних причин, що в разі відмови від проходження курсів вдосконалення та атестації, вона може бути звільнена з роботи по причині невідповідності посаді.

ОСОБА_3 відповідно до особової картки та листа Бережанської центральної районної комунальної лікарні Тернопільської області № 208 від 05.03.2015 року 03.05.1990 року Тернопільським відділом охорони здоровя присвоєна перша кваліфікаційна категорія лікаря педіатра наказом №40 від 03.05.1990 року, термін дії якої закінчився 03.05.1995 року, інших даних про підвищення кваліфікації та атестацію ОСОБА_3 під час судового розгляду не здобуто. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позивач не проходила чергову атестацію з 03.05.1995 року.

Виходячи з наведеного, кваліфікація позивача ОСОБА_3 не відповідала займаній посаді лікаря загальної практики сімейного лікаря Стриганецької амбулаторії загальної практики сімейної медицини.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації, яка перешкоджає продовженню даної роботи.

П. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», встановлено, що при розгляді справ про звільнення за п. 2 ст. 40 КЗпП суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов'язків чи їх виконання небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу. З цих підстав, зокрема, може бути розірваний трудовий договір з керівником підприємства, установи, організації або підрозділу у звязку з нездатністю забезпечити залежну дисципліну праці у відповідній структурі.

Не можна визнати законним звільнення з цих підстав лише з мотивів відсутності спеціальної освіти (диплома), якщо відповідно до чинного законодавства наявність її не є обовязковою умовою виконання роботи, обумовленої трудовим договором. Проте у випадках, коли згідно з законодавством виконання певної роботи допускається після надання в установленому порядку спеціального права (водії автомобільного та електротранспорту тощо), позбавлення цього права може бути підставою для звільнення працівника з мотивів невідповідності займаній посаді або виконуваній роботі з додержанням правил ч. 2 ст. 40 КЗпП.

Зважаючи на викладене, а також на те, що, як встановлено вище, особи, які своєчасно не пройшли атестацію на кваліфікаційну категорію або яким відмовлено у присвоєнні (підтвердженні) другої кваліфікаційної категорії, не можуть займатися лікарською діяльністю з цієї спеціальності без попереднього проходження стажування, ОСОБА_3 не має наданого в установленому порядку спеціального права працювати лікарем загальної практики сімейним лікарем, зокрема, Стриганецької амбулаторії загальної практики сімейної медицини.

Відповідно до Положення про порядок направлення на стажування лікарів, які не працювали за спеціальністю більше трьох років, і про порядок їх наступного допуску до лікарської діяльності, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України «Про порядок направлення на стажування лікарів і їх наступного допуску до лікарської діяльності» від 17 березня 1993 р. № 48 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 1 квітня 1993 р. за № 19, яке поширюється і на лікарів, які своєчасно не пройшли атестацію на кваліфікаційну категорію, - такий лікар не може займатись лікарською діяльністю з цієї спеціальності і повинен бути направлений на стажування. Стажування лікарів здійснюється в інститутах удосконалення лікарів або на факультетах удосконалення лікарів при медичних інститутах і університеті. Направлення лікарів на стажування здійснюється управліннями (департаментом) охорони здоров'я обласних державних адміністрацій. Термін стажування від одного до шести місяців визначається лікарю у кожному випадку окремо органом охорони здоров'я, що направляє його на стажування.

Окрім цього, як вбачається з рішення медичної ради КЗ «БЦПМСД» від 27.11.2014 року з питання «Аналіз діяльності Стриганецької АЗП-СМ» за 9 місяців 2014 року виявлено неналежний рівень бактеріологічного обстеження тривалокашляючих хворих - за 9 місяців 2014 року не направлено ні одного пацієнта. Лікар ОСОБА_3 над цим питанням не працює. На низькому рівні проводиться робота за умови залучення хворих на гіпертонічну хворобу відповідно до Пілотного проекту (лікар ЗП-СЛ ОСОБА_3 - виписано 2 рецепти на суму 19,39 грн. при наявності 482 осіб, хворих гіпертонічною хворобою). Не дотримуються стандарти протоколів обстеження та лікування у веденні медичної документації при лікуванні хворих в денних, домашніх стаціонарах, при огляді «Д» хворих лікарем ОСОБА_3 Лікар ОСОБА_3 не проходила курси спеціалізації з 1994 року і кваліфікаційної категорії по сімейній медицині не має. Лікар ОСОБА_3 була попереджена про проходження курсів спеціалізації по сімейній медицині 02.01.2013 року згідно наказу від 02.01.2013 року №6 §1 Про підвищення кваліфікації, атестації у 2013 року працівників КЗ «БЦПМСД». Цим же наказом лікар ОСОБА_3 була переведена на посаду стажиста, але вимогу адміністрації лікар не виконала. ОСОБА_3 не пройшла курси спеціалізації протягом 2013-2014 рр., а тому повинна бути звільнена з займаної посади згідно «Положення про атестацію лікарів», затвердженого наказом МОЗ України від 19.12.1997 року №359, наказами МОЗ України від 25.12.1992 року №195 «Про затвердження Переліку вищих і середніх спеціальних закладів, підготовка і отримання звання в яких дають право займатися медичною і фармацевтичною діяльністю» від 01.04.1993 року №48 «Про порядок направлення та стажування лікарів і їх наступного допуску до лікарської діяльності».

В звязку з вказаним медична рада вирішила: враховуючи суттєві недоліки в наданні медичної допомоги населенню дільниці в результаті перевірки медичної документації амбулаторних хворих лікарю ОСОБА_3 винести дисциплінарне стягнення; направити подання голові атестаційної комісії Департаменту охорони здоров'я обласної державної адміністрації на відповідність займаної посади лікаря ОСОБА_3

В звязку з вказаним, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 внаслідок недостатньої кваліфікації не може належно виконувати покладених на неї трудових обов'язків і їх виконання ОСОБА_3 небезпечне для громадян, яких вона обслуговує, оскільки робота останньої повязана з охороною здоровя людей.

Послання позивача на те, що всупереч ст. 47 КЗпП України в день звільнення їй не було видано копію наказу про звільнення з роботи та належно оформлену трудову книжку, суд, зважаючи на, те, що позивач залишила кабінет інспектора з кадрів після ознайомлення з наказом про звільнення, на пропозицію отримати наказ та трудову книжку не реагувала, - приходить до висновку, що невиконання вказаної вимоги закону було допущено з вини позивача. Водночас правильним є посилання позивача на те, що відповідач не мав права надсилати їй поштою трудову книжку, оскільки пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Вказівка позивача у позовній заяві на те, що в наказі про її звільнення всупереч ст.44 КЗпП України не зазначено розміру вихідної допомоги, яка повинна бути їй виплачена, знайшла своє підтвердження під час судового розгляду, однак з пояснень представника відповідача така допомога була нарахована позивачу та в наступному виплачена, вказане не заперечено і стороною позивача. Окрім цього, згідно з довідкою №16 від 12.01.2015 року ОСОБА_3 оплата по листку непрацездатності, розрахункові та вихідна допомога нараховані згідно чинного законодавства і будуть виплачені при наявності коштів на рахунку.

Оцінюючи посилання позивача на те, що її було звільнено під час перебування відпустки, - суд виходить з того, що працівник, може вважатися таким, що перебуває у відпустці після видання роботодавцем наказу про надання чергової щорічної відпустки, з яким працівник ознайомлюється.

Відповідно до ст.139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Під час судового розгляду встановлено, що наказ про надання відпустки позивачу КЗ «БЦПМСД» на видавався, а тому виходячи з наведеного вище у позивача немає підстав стверджувати, що її було звільнено з роботи під час перебування у відпустці. Суд не бере до уваги посилання позивача на те, що їй не було надано відпустку у зручний для неї час, оскільки позивачем не заявлялися позовні вимоги щодо ненадання відпустки.

З наказу по КЗ «БЦПМСД» від 31.10.2014 року № 98 вбачається, що ОСОБА_3 оголошено догану за халатне відношення до вимог стосовно реалізації Пілотного проекту по запровадженню державного регулювання цін на лікарські засоби для лікування осіб з гіпертонічною хворобою, та попереджено про недопустимість в подальшому зневажливого ставлення до своїх функціональних обовязків. Відмітка про ознайомлення позивача з вказаним наказом в матеріалах справи відсутня.

Відповідно до наказу по КЗ «БЦПМСД» від 28.11.2014 року № 115 «Про суттєві недоліки в роботі лікаря загальної практики сімейного лікаря Стриганецької АЗП СМ ОСОБА_3» на засіданні медичної ради КЗ «БЦПМСД» від 27.11.2014 р. заслухано питання діяльності Стриганецької АЗП-СМ за десять місяців 2014 р. В результаті проведеної експертної оцінки надання медичної допомоги населенню дільниці встановлено: недотримання протоколів обстеження та лікування хворих у медичній документації як дорослого так і дитячого населення; низький рівень флюорографічного обстеження (підлягало 740, оглянуто 381); відсутність бактеріологічного обстеження тривало кашляючих хворих; низький рівень проведення роботи з реалізації Пілотного проекту державного регулювання цін на лікарські засоби для лікування осіб з гіпертонічною хворобою (виписано 2 рецепти на суму 19,39 грн. при наявності 482 осіб, хворих гіпертонічною хворобою); відсутність виїздів на ФАПи с. Поручин, про що свідчить відсутність записів в медичній документації; невиконання наказу головного лікаря КЗ «БЦПМСД» від 02.01.2013 р. №6 §1 «Про підвищення кваліфікації, атестації у 2014 році працівників КЗ «БЦПМСД»», в звязку з чим ОСОБА_3 оголошено догану за халатне відношення до своїх функціональних обовязків. В наказі є відмітка про те, що на ознайомлення з наказом 28.11.2014 року ОСОБА_3 не зявилась.

Як вбачається з оскаржуваного позивачем наказу (розпорядження) № 143-к від 06 січня 2015 року «Про припинення трудового договору (контракту)» в ньому відсутнє посилання на накази про накладення на ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення, позовні вимоги про скасування наказів № 98 від 31.10.2014 року та № 115 від 28.11.2014 року позивачем не заявлялися.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Виходячи з наведеного, а також того, що представнику позивача під час судового засідання було розяснено право оскаржити вказані накази про накладення дисциплінарних стягнень на позивача, сторона позивача таким правом не скористалася, суд вважає посилання позивача на те, що перед звільненням з роботи КЗ «БЦПМСД» у неї жодних пояснень не відбиралося, виходить за межі доказування, а тому оцінці не підлягає.

Також не бере до уваги суд посилання позивача на те, що оспорюваний нею наказ про звільнення не було погоджено юридичною службою КЗ «БЦПМСД», що тільки сприяло порушенню її законних прав та інтересів, оскільки відсутність погодження наказу про звільнення юридичною службою не має наслідком недійсність чи незаконність такого наказу.

Зважаючи на викладене вище суд приходить до висновку, що при звільненні ОСОБА_3 з роботи на підставі п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України відповідачем було правильно зроблено висновок про те, що ОСОБА_3 не має наданого в установленому порядку спеціального права працювати лікарем загальної практики сімейним лікарем, зокрема, Стриганецької амбулаторії загальної практики сімейної медицини, окрім цього, з рішення медичної ради КЗ «БЦПМСД» від 27.11.2014 року з питання «Аналіз діяльності Стриганецької АЗП-СМ» за 9 місяців 2014 року вбачається, що внаслідок недостатньої кваліфікації позивач не може належно виконувати покладені на неї трудові обов'язки і їх виконання ОСОБА_3 небезпечне для громадян, яких вона обслуговує. Однак відповідачем перед звільненням позивача з роботи за п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України всупереч ч.2 ст. 40 КЗпП України не було запропоновано ОСОБА_3, за її згодою перевести на іншу роботу, хоч така можливість була, зокрема, як було встановлено вище, позивачу не пропонувалася робота двірника Нараївської АЗП СМ, хоч в судовому засіданні позивач погодилась виконувати таку роботу, а тому ОСОБА_3 слід поновити на роботі, дії комунального закладу «Бережанський центр первинної медичної (медико-санітарної) допомоги» по видачі наказу (розпорядження) № 143-к від 06 січня 2015 року «Про припинення трудового договору (контракту)» визнати незаконними та стягнути на її користь заробітну плату позивача за час вимушеного прогулу.

Вирішуючи питання про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, суд керується Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 з відповідними змінами.

Як вбачається з особової картки позивача та довідки № 39 КЗ «БЦПМСД» від 29 січня 2015 року ОСОБА_3 в жовтні 2014 року відпрацювала 23 робочих дні, оскільки не перебувала на листку непрацездатності та не знаходилась відпустці, в той час як протягом інших 4 місяців перед звільненням позивач цілий місяць не працювала. З довідки про доходи № 9 від 22 січня 2015 року, виданої КЗ «БЦПМСД», вбачається, що в жовтні 2014 року ОСОБА_3 було нараховано 2166,11 грн. заробітної плати. Виходячи з вказаного, середньоденна заробітна плата позивача становить 94,18 грн. (2166,11/23=94,18).

З дня звільнення позивача 06 січня 2015 року по день ухвалення рішення судом 24 квітня 2015 року позивач у звязку з поновленням на роботі перебувала у вимушеному прогулі 76 робочих днів, а тому заробітна плата позивача за час вимушеного прогулу буде становити 7157 гривень 68 копійок (94,18 грн. х 76 днів = 7157,68 грн.)

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, а тому з відповідача підлягають стягненню на користь спеціального фонду Державного бюджету України 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок судового збору.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 40, ч.2 ст. 40, ст.ст. 44, 47, 139,3 148, 149 Кодексу законів про працю України, Наказом Міністерства охорони здоров'я України «Про подальше удосконалення атестації лікарів» від 19 грудня 1997 року № 359 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 січня 1998 р. за № 14/2454, п.п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», ст.ст. 10, 57, 60, 88, 212, 215, 367 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати дії комунального закладу «Бережанський центр первинної медичної (медико-санітарної) допомоги» по видачі наказу (розпорядження) № 143-к від 06 січня 2015 року «Про припинення трудового договору (контракту)» незаконним.

ОСОБА_3 поновити на посаді лікаря загальної практики сімейного лікаря Стриганецької амбулаторії загальної практики сімейної медицини комунального закладу «Бережанського центру первинної (медико - санітарної) допомоги».

Стягнути з комунального закладу «Бережанського центру первинної (медико - санітарної) допомоги» в користь ОСОБА_3 7157 (сім тисяч сто пятдесят сім) гривень 68 копійок заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Стягнути з комунального закладу «Бережанського центру первинної (медико - санітарної) допомоги» в доход спеціального фонду Державного бюджету України 243,60 грн. (двісті сорок три гривні шістдесят копійок) судового збору.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць підлягають негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Тернопільської області через Бережанський районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків на його апеляційне оскарження.

Суддя: