Ухвала

іменем україни

18 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П., Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Форум» Ларченко Ірини Миколаївни на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 24 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року публічне акціонерне товариство «Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором від 21 грудня 2007 року, унаслідок чого виникла заборгованість.

Збільшивши під час розгляду справи позовні вимоги, банк просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість по кредиту в розмірі 15 136, 37 доларів США, пені за несвоєчасне здійснення платежів в сумі 3 843 грн 26 коп. та 5 000 грн - штрафу

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 24 червня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Форум» Ларченко І.М. просить ухвалені у справі судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення та відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності та безпідставності вимог, оскільки відповідач на даний час здійснює погашення кредиту.

Апеляційний суд погодився з такими висновками суду першої інстанції, й зазначив про їх відповідність вимогам матеріального та процесуального права.

Проте повністю з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитися не можна виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1988/ed_2014_10_14/pravo1/T041618.html?pravo=1> рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1989/ed_2014_10_14/pravo1/T041618.html?pravo=1> під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 303 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2094/ed_2014_10_14/pravo1/T041618.html?pravo=1> під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вказаним вимогам ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає.

Судами встановлено, що 21 грудня 2007 року між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримала кредит в розмірі 40 000 доларів США строком до 20 грудня 2032 року зі сплатою 12,5% річних.

У забезпечення цього договору між банком та відповідачем того ж дня було укладено договір іпотеки, згідно якого ОСОБА_1 передала в іпотеку банку належну їй квартиру АДРЕСА_1.

Через неналежне виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором щодо його своєчасного й повного погашення, унаслідок чого виникла заборгованість, банк листом № 434-2800 від 21 травня 2014 року повідомив відповідача щодо необхідності у 15-дений термін виконати зобов'язання щодо дострокового повернення кредитних коштів та слати процентів за користування кредитом, а саме повернути 15 610, 44 доларів США.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844146/ed_2014_04_19/pravo1/T030435.html?pravo=1> за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. ст. 526 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843595/ed_2014_04_19/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 527 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843596/ed_2014_04_19/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 530 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843599/ed_2014_04_19/pravo1/T030435.html?pravo=1> зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. ст. 610 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843682/ed_2014_04_19/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 612 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843684/ed_2014_04_19/pravo1/T030435.html?pravo=1> порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

На підставі ч. 2 ст. 1054 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844146/ed_2014_04_19/pravo1/T030435.html?pravo=1> та ч. 2 ст. 1050 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844142/ed_2014_04_19/pravo1/T030435.html?pravo=1> у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Отже, у банка настає право вимоги від позичальника виконання основного зобов'язання не з моменту закінчення строку дії договору, а з моменту прострочення повернення чергової частини грошових коштів.

Оскільки на момент пред'явлення позову відповідач ОСОБА_1 мала прострочену заборгованість, тому ПАТ «Банк Форум» з урахуванням положень ст. 1050 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844142/ed_2014_04_19/pravo1/T030435.html?pravo=1> скористався своїм правом вимоги на дострокове погашення всієї суми.

Проте апеляційний суд у порушення ст. ст. 212 - 214 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1987/ed_2015_09_01/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 315 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2106/ed_2015_09_01/pravo1/T041618.html?pravo=1> на зазначені положення закону уваги не звернув, не встановив дійсних прав і обов'язків сторін, які випливають з кредитного договору, не дослідив наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором, не з'ясував періоду її нарахування та її складових, не врахував, передбачене законом, за наявності відповідних обставин, право банка на дострокове повернення всієї суми кредиту, не перевірив наявність таких обставин й відповідно не визначився з тим чи має право позивач право вимоги про дострокове повернення кредиту та з обсягом відповідальності відповідача, унаслідок чого передчасно погодився з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності позовних вимог та відсутності правових підстав для задоволення позову.

Допущене судом апеляційної інстанції порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, згідно вимог ст. 338 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2130/ed_2013_07_04/pravo1/T041618.html?pravo=1> є підставою для скасування ухваленого судового рішення і направлення справи на новий судовий розгляд до апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Форум» Ларченко Ірини Миколаївни задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 24 червня 2015 року скасувати, справу передати на новий апеляційний розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко