АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4984/15 Справа № 206/237/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Ремез В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

Головуючого судді Ремеза В.А.

Суддів Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.,

За участі секретаря Видюкової Ю.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2,

на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2015р. за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини у звязку із хворобою,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015р. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини у зв'язку із хворобою, посилаючись на те, що 04.01.2005р. вона уклала шлюб із відповідачем, від якого має малолітніх дітей синів ОСОБА_4, 22.08.2004р.н. та ОСОБА_5, 14.08.2007р.н, батьком яких є відповідач по справі.

Шлюбне життя у них не склалось, а тому вона звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу і вже близько півроку вона проживає з дітьми окремо від відповідача.

Син ОСОБА_6 2004р.н. є інвалідом групи А та потребує лікування у стаціонарі і додаткових витрат. За медичним висновком ОСОБА_4 має захворювання: дитячий церебральний параліч, подвійна геміплегія зі стійкими грубими руховими порушеннями та відставанням в психологічному розвитку. Він знаходиться в лежачому стані, не може самостійно пересуватися і потребує постійної сторонньої допомоги. Вона за ним доглядає та не працює.

Відповідач фізично здоровий, працездатний і в змозі надавати матеріальну допомогу. Він працює у Дніпропетровську кладовщиком-вантажником, а також підробляє в службі таксі. Його середньомісячний заробіток кладовщиком-вантажником складає 2 800грн, а в службі таксі його середній заробіток 4 000грн.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила стягнути додаткові витрати на утримання сина у звязку із хворобою ДЦП 300грн. щомісячно на придбання підгузків, та 1 420грн.36коп. за понесені додаткові витрати.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20.03.2015р. позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини у звязку із хворобою задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_4, 22.08.2004р.н. у звязку із хворобою у розмірі 300грн. щомісячно, та 580грн.36коп. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат по справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, і ухвалити по справі нове рішення, яким стягнути з нього на користь позивача додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_6 у зв'язку з хворобою в сумі 580грн. 36коп., відмовивши позивачу в задоволенні іншої частини позовних вимог, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим.

Таким чином колегія суддів вважає, що відповідачем оскаржується рішення лише в частині визначення та стягнення з нього на користь позивача додаткових витрат у звязку із хворобою сина ОСОБА_6 у розмірі 300грн. щомісячно, а в частині стягнення одноразово понесені витрати в сумі 580,36грн. не оскаржується.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду в оскаржуваній частині залишенню без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є батьком дітей ОСОБА_4, 22.08.2004р.н. та ОСОБА_5 14.08.2007р.н.

Рішенням Самарського районного суду від 9.02.2015р. з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей ОСОБА_2, 22.08.2004р.н. та ОСОБА_5, 14.09.2007р.н. в розмірі ? частини з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 15.01.2015р., до повноліття дітей.

Неповнолітній син ОСОБА_6 2004р.н. є інвалідом дитинства, має такі захворювання: дитячий церебральний параліч, подвійна геміплегія зі стійкими грубими руховими порушеннями та відставанням у психологічному розвитку, та за своїм станом він потребує постійного лікування та додаткових коштів на його утримання. Як інваліду дитинства Управлінням праці та соціального захисту йому призначено державну соціальну допомогу.

Відповідно до положень ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Розглядаючи справу суд першої інстанції встановив, що син ОСОБА_4 у звязку із вадами здоров'я постійно знаходиться в лежачому положенні. Справляти свої природні потреби самостійно він не в змозі, тому доводиться використовувати підгузки та інші засоби гігієни.

Вартість одної упаковки підгузків коштує близько 300грн. В місяць позивач використовує 2 упаковки підгузків, тобто розходи на придбання підгузків складають 600грн.

Встановивши вказані обставини, суд обґрунтовано прийшов до висновку про стягнення з відповідача 300грн. щомісяця на придбання підгузків, що складає половину від кількості підгузків, на які потребує син ОСОБА_6, у зв'язку з вадами здоров'я, оскільки відповідач зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, які викликані хворобою дитини, і колегія суддів вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, з посиланням на неможливість сплати стягнутих додаткових витрат, оскільки у нього скрутне матеріальне становище, і він не має можливості сплачувати додаткові витрати щомісяця в сумі 300грн. на утримання сина ОСОБА_6, не можуть бути підставою для скасування судового рішення, оскільки зводяться до переоцінки доказів по справі, та непогодження з їх оцінкою, тоді як розглядаючи справу, суд першої інстанції встановив на підставі ст. 212 ЦПК України встановив що відповідач фізично здоровий, працездатний, не має інших утриманців і в змозі надавати додаткову матеріальну допомогу на хворого сина, і вказані обставини переоцінці в апеляційному порядку не підлягають.

Таким чином рішення в оскаржуваній частині відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України і не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, оскільки наведені в скарзі доводи не свідчать про незаконність судового рішення.

Керуючись ст. ст. 303,304, 307, 308,315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2015р. в оскаржуваній частині залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду вступає в силу з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: