АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Владичан А.І.

суддів: Бреславського О.Г., Галичанського А.Д.

при секретарі: Шерівській Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 жовтня 2014 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 27.03.2006 року між сторонами був укладений кредитний договір, згідно умов якого ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 4000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48.00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір,що підтверджується підписом у заяві.

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

_____________________________________________________________________________

№ 22ц/794/852/2015 р. Головуючий у І інстанції: Слободян Г.М.

Категорія: 19/27 Суддя-доповідач: Владичан А.І.

Однак відповідач систематично не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, не сплачує отриманий кредит та відсотки за користування ним, у звязку з чим станом на 12.05.2014 року за нею утворилася заборгованість в сумі 23359,37 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 2902,22 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 18868,61 грн.. а також 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1088,54 грн. - штраф (процентна складова).

ПАТ КБ «Приватбанк» просило суд стягнути з ОСОБА_4 на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 23359,37 гривень та судовий збір.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 жовтня 2014 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 27.03.2006 року в розмірі 23359,37 гривень. Вирішено питання про стягнення судового збору.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати вищезазначене рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог банку.

Вважала, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню в звязку з неповним зясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, ухвалене з порушенням і неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначала, що судом першої інстанції безпідставно не було задоволено її заяву про застосування строку позовної давності, оскільки погашення кредиту вона не здійснювала, а банк самостійно робив списання коштів з її рахунку, на яке не отримував згоди. Крім того, з умовами та правилами надання банківських послуг вона не ознайомлювалась і про них їй під час підписання кредитного договору відомо не було.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 10 грудня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2,задоволено. Рішення Шевченківського районного суду Чернівецької області від 29 жовтня 2014 року скасовано. У задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ПАТ КБ «Приватбанк» подало касаційну скаргу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 квітня 2015 року касаційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково, рішення апеляційного суду Чернівецької області від 10 грудня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги банку, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 неналежним чином виконувала свої зобовязання, внаслідок чого утворилася кредитна заборгованість, яка не повернута. Суд посилався на те, що якщо зобовязання залишається невиконаним належним чином, то відповідно до вимог ст.ст.526,599 ЦК України, правовідносини сторін кредитного договору не припиняються, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання, а кредитор вправі вимагати стягнення заборгованості.

Колегія суддів вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на законі.

Стаття 309 ЦПК України передбачає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, якщо неповно зясовано судом обставини, що мають значення для справи, не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушено або неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, між ПАТ «ПриватБанк» та відповідачкою 27.03.2006 року був укладений кредитний договір згідно якого ОСОБА_5 отримала кредит у сумі 4000,00 грн. у вигляді встановлено кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. У звязку з порушенням ОСОБА_1 взятих на себе кредитних зобов'язань станом на 12.05.2014 року за нею утворилася заборгованість в сумі 23359,37 грн., яка складається заборгованості за кредитом в сумі 2902,22 грн.; заборгованості по процента користування кредитом в розмірі 18868,61 грн., а також 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1088,54 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичав зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв діло обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

З матеріалів справи вбачається, що при укладенні договору між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 остання надала згоду, що заява разом із запропонованими банком Умовами і правилами надання банківських послуг складає між позичальником і банком договір про надання банківських послуг, засвідчивши її своїм підписом.

Згідно пункту 5.6 Умов та правил надання банківських послуг позичальник доручає банку списувати кошти з будь-якого його банківського рахунку, зокрема з карткового, грошові кошти з метою повного або частково погашення боргових зобовязань. Списання грошових коштів здійснюється порядку встановленому законодавством.

Відповідно до статті 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунку клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом або договором між банком і клієнтом.

Згідно з п.6.5 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою НБУ від 21.01.2004 року №22, якщо кредитором за договором є банк, що обслуговує платника, та право цього банку на здійснення договірного списання передбачається в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг.

Дослідивши матеріали справи колегією суддів встановлено, що останнє погашення заборгованості ОСОБА_1 здійснила 20.09.2010 року, проте 31 березня 2011 року відбулося договірне списання грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором з карткового рахунку відповідача для отримання та використання цільових коштів (зарплатна картка.)

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У відповідності до положень ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Вивчивши матеріали справи колегією суддів встановлено, що представником відповідача ОСОБА_2 08 вересня 2014 року подано заяву про застосування строків позовної даності, в якій також зазначає, що останній платіж здійснено у березні 2011 року, тому і строк позовної давності сплив 31 березня 2014 року, просив застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні вимог банку.

За таких обставин, з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість заяви про застосування позовної давності не можна погодитись, тому що він ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права та невідповідності висновків суду обставинам справи.

Таким чином, 31 березня 2011 року є строк з якого потрібно відраховувати строк позовної давності, оскільки саме 31.03.2011 року відбулося останнє погашення кредиторської заборгованості, і з цього часу виникло право вимоги банку для звернення до суду з вимогою захисту своїх інтересів.

Позовну заяву про стягнення заборгованості банком предявлено до суду першої інстанції 15 липня 2014 року, тобто за межами трьохрічного строку позовної давності.

Посилання апелянта на те, що банк самостійно здійснив списання коштів з її рахунку, на яке не отримував згоди, а також те, що з умовами та правилами надання банківських послуг вона не ознайомлювалась і про них їй під час підписання кредитного договору відомо не було є необґрунтованим та спрстовуютьсяматеріалами справи, оскільки остання надала згоду, що заява разом із запропонованими банком Умовами і правилами надання банківських послуг складає між позичальником і банком договір про надання банківських послуг, засвідчивши її своїм підписом.

Згідно пункту 5.6 Умов та правил надання банківських послуг позичальник доручає банку списувати кошти з будь-якого його банківського рахунку, зокрема з карткового, грошові кошти з метою повного або частково погашення боргових зобовязань.

Враховуючи наведене, рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 жовтня 2014 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позову.

В силу ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішенні, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витраті.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів ,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 жовтня 2014 року, скасувати.

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 121 гривні 80 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: