Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого - судді : Оніпко О.В., суддів : Боймиструка С.В., Хилевича С.В.

секретар - Шептицька С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та ПрАТ «СК»Провідна» на рішення Кузнецовського міського суду від 19 грудня 2014 р. у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про стягнення майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з"явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи і доводи апеляційних скарг, колегія суддів , -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Кузнецовського міського суду від 19 грудня 2014 р. позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено частково : в рахунок відшкодування матеріальних збитків стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 17 577 грн., стягнуто з ПрАТ «СК»Провідна» на користь ОСОБА_2 6049, 25 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 650 грн. витрат по проведенню автотоварознавчого дослідження.

Стягнуто з ПрАТ «СК»Провідна» на користь ОСОБА_2 60 грн.49 коп. судових витрат; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 175,77 грн. , а на користь ОСОБА_3 20 грн. судових витрат.

В поданій на рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає його незаконним в частині задоволення позовних вимог, заявлених до нього. Зазначає, що судом не враховано того, що його цивільно-правова відповідальність була застрахована на підставі полісу №АС/1409846 у ПрАТ «СК»Провідна» і ліміт відповідальності становив 50 000 грн. (франшиза відсутня), однак ОСОБА_3 погодився на виплату йому у відшкодування майнової шкоди страхового платежу у розмірі 43950,75 грн., хоча це суперечить вимогам ст.ст.3,22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і він мав право на відшкодування 50000 грн., тому вважає, що останній також погодився і з тим, що розмір шкоди складає саме 43950,75 грн., а не 67577 грн.

Судом також не взято до уваги, що відновлювальний ремонт автомобіля становить 88911,43 грн., в той час, як вартість автомобіля до ДТП становила 80850,75 грн., тобто, перевищує вартість автомобіля, тому ремонт є економічно необґрунтованим і автомобіль є фізично знищеним (ст.30 Закону).Таким чином, оскільки вартість транспортного засобу за розрахунками страхової компанії після ДТП становила 36900 грн.

__________________________________________________________________________________________________________________

Головуючий у 1-й інст. - Незнамова І.М.

Провадження № 22ц/787/ 2075/2015 Доповідач - Оніпко О.В.

, розмір шкоди, який підлягав відшкодуванню становив 43950,75 грн. (80850,75 - 36900), і вказана сума була сплачена останньому і залишки пошкодженого автомобіля ОСОБА_3 залишив собі. Таким чином, вартість пошкодженого автомобіля ОСОБА_3 на даний час повністю відшкодована. Отже висновок місцевого суду про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 17577 грн. є безпідставним та суперечить вимогам п.30.1 ст.30, п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4.

Крім того, суд задовольнив вимоги власника автомобіля ОСОБА_2, проте він взагалі не звертався до страхової компанії за відшкодуванням шкоди, хоча його відповідальність була застрахована, тому вимоги ОСОБА_2 є безпідставними.

Є незаконним і висновок суду про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 витрат за проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 650 грн., а також моральної шкоди у розмірі 2000 грн., оскільки він не є власником вказаного автомобіля і це суперечить ст. 23 ЦК України. Просив рішення скасувати, ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В поданій на рішення апеляційній скарзі ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» вважає його незаконним в частині відшкодування шкоди з нього на користь ОСОБА_2 6049, 25 грн. та судових витрат на користь позивачів.

Вказує, що судом не враховано вимоги ст.ст. 627,629,990 ЦК України, п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Страхова компанія у відповідності до вимог п.22.1 ст. 22 вказаного Закону відшкодувала третій особі у встановленому Законом порядку оцінену шкоду у сумі 43 950,75 грн., заподіяну внаслідок ДТП, яка була визначена за результатом проведеного огляду пошкодженого майна та у зв»язку із досягненням згоди між сторонами про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування, без проведення оцінки та експертизи пошкодженого майна.

У п.4 договору про врегулювання страхового випадку ОСОБА_3 ( який діяв від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності) погодився із розміром відшкодування та зобов»язався в майбутньому не пред»являти будь-яких фінансових та матеріальних вимог до страховика. Договір про врегулювання страхового випадку, що є досягненням згоди між страховиком та регламентований ст. 36 вказаного Закону.

Згідно зі ст.ст. 627,629 ЦК України, договір є обов»язковим до виконання сторонами, умови якого вони визначили. Таким чином, ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» виконала всі свої зобов»язання, встановлені законом. Просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким в позові до ПАТ «Страхова компанія «Провідна» відмовити повністю.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 11 лютого 2015 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» було задоволено. Рішення суду 1-ї інстанції скасовано, в позові ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП - відмовлено ( а.с. 143-146).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 вересня 2015 року рішення апеляційного суду Рівненської області від 11.02.2015 р. скасовано, справа направлена на новий апеляційний розгляд ( а.с. 170-172).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду 1-ї інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді 1-ї інстанції, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_4 та про задоволення апеляційної скарги ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», виходячи з наступного.

Колегією суддів встановлено, що 26.10.2013 року о 15 год.40 хв., ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки ВАЗ-210994, державний номерний знак НОМЕР_1, здійснив зіткнення з автомобілем марки «Тойота Корола», державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_2 та яким керував на підставі довіреності від 01.09.2007 р. ОСОБА_3 (а.с.121), внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Кузнецовського міського суду від 07.11.2013 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ "СК"Провідна»" за полісом, в якому визначений ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну третіх осіб у сумі 50 000 грн., без франшизи (поліс №АС/1409846, строк дії : з 15.05.2013 р. по 14.05.2014 р. включно, а.с. 75).

28.10.2013 р. ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ «СК»Провідна» із заявою № про виплату страхового відшкодування по збитку, завданому внаслідок ДТП (а.с. 76).

Згідно з вимогами п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 вказаного Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно з ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Підпунктом 16 пункту 2 розділу I Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» N 5090-VI від 05.07.2012 р. до ст. 30 Закону «Шкода, пов'язана з фізичним знищенням транспортного засобу» внесено зміни, згідно з якими вказана стаття викладена у наступній редакції : «30.1. Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

30.2.Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.»

Згідно з п.п.1, 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону N 5090-VI, цей Закон набирає чинності через три місяці з дня його опублікування, крім підпунктів 13-21 пункту 2 розділу I цього Закону, які набирають чинності через шість місяців з дня опублікування цього Закону. Норми цього Закону не застосовуються до договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладених до набрання чинності цим Законом.

Вказаний Закон набрав чинності з 04.11.2012 року, а норма п.п.16 п.2 розділу 1 Закону - з 04.02.2013 року. Поліс між ОСОБА_1 та ПрАТ «СК»Провідна» був укладений 14.05.2013 р. Таким чином, на вказані правовідносини розповсюджується норма ст.30 в редакції Закону N 5090-VI від 05.07.2012 р.

Також, за положеннями п.36.2 ст.36 Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Колегією суддів встановлено, що на підставі актів огляду транспортного засобу від 02.11.2013 р. калькуляції ( висновку № від 20.11.2013 р. , контрольного листа № від 20.11.2013 р. та висновку ПрАТ «СК»Провідна» ( а.с.76-83), ринкова вартість автомобіля «Тойота Королла» до ДТП становила 80 850,75 грн., а вартість його відновлювального ремонту - 88 911,43 грн.

Згідно з п. 2 договору про врегулювання страхового випадку за договором № АС/ 1409846 від 14.05.2013 р., укладеного між ОСОБА_3 та ПрАТ «СК»Ппровідна» 09.12.2013 року (а.с.120-121), сторони дійшли згоди, що розмір страхового відшкодування за договором по ДТП, що сталася 26.10.2013 р. за участю транспортного засобу «Тойота Королла», д.н. НОМЕР_2, складає 43 950,75 грн. (різниця між вартістю вказаного автомобіля до ДТП - 80 850,75 грн. та його вартістю після ДТП - 36 900 грн. - найвищою ціною, встановленою за результатами проведеного інтернет-аукціону , а.с. 84-85).

У пункті 4 вказаного договору зазначено, що ОСОБА_3 погоджується з вказаним розміром страхового відшкодування і не бути мати будь-яких претензій майнового та немайнового характеру, перелічених в умовах цього пункту.

Зазначена сума страхового відшкодування була виплачена ПрАТ «СК»Провідна» ОСОБА_3 31.12.2013 року ( а.с. 31).

Таким чином, поклавши в основу висновків щодо розміру майнової шкоди наданий позивачем розрахунок та висновок № 12 експертного автотоварознавчого дослідження від 20.11.2013 р., проведеного за заявою ОСОБА_3 (а.с.8-19), місцевий суд не врахував зазначених вимог закону та вказаних обставин, не навів мотивів відхилення доводів страхової компанії щодо фізичного знищення автомобіля і економічної недоцільності його ремонту, оскільки у разі, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (п. 30.2 ст. 30 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"), а не витрати на проведення відновлювального ремонту, передбачені ст. 29 вказаного Закону та ст. 1194 ЦК України.

Отже, ПрАТ «СК»Провідна», у відповідності до вимог зазначеного Закону, виконала свій обов»язок, а ОСОБА_3, який діяв від імені власника транспортного засобу ОСОБА_2 на підставі довіреності і погодився із висновками страхової компанії щодо вартості відновлювального ремонту, недоцільності його проведення та із фізичним знищенням автомобіля, отримав страхове відшкодування у розмірі завданих автомобілю збитків у сумі 43 950,75 грн., залишивши залишки автомобіля, вартістю у 36900 грн. собі.

Пояснення ОСОБА_3 у судовому засіданні апеляційної інстанції про те, що його згода на виплату ПрАТ «СК»Провідна» страхового платежу саме на підставі ст. 30 та п.36.2 ст.36 Закону була обумовлена його небажанням вирішувати питання про відшкодування збитків у судовому порядку протягом тривалого часу, не заслуговують на увагу, не спростовують вищенаведених обставин і не є підставою для задоволення позову ОСОБА_2 Крім того, ОСОБА_3 апеляційному суду пояснив, що погоджується з доводами апеляційної скарги ПрАТ «СК»Провідна», а апеляційну скаргу ОСОБА_1 не визнає.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з винної у ДТП особи ОСОБА_1 23 626,25 грн. матеріальної шкоди, необхідної для відновлення автомобіля «Тойота Королла» із посиланнями на вимоги ст. 1194 ЦК України, не підлягають до задоволення, оскільки вони є безпідставними, як є безпідставним і висновок місцевого суду про стягнення з ПрАТ «СК»Провідна», залученої ним до участі у справі в якості співвідповідача, 6049,25 грн. (різниці між встановленим полісом лімітом - 50000 грн. та виплаченим страховим відшкодуванням).

Відповідно, не підлягають до задоволення і вимоги ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_1 витрат у сумі 650 грн., понесених ним на виготовлення висновку №12 експертного автотоварознавчого дослідження від 20.11.2013 р., проведеного за заявою позивача.

Проте, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині безпідставного стягнення судом з нього на користь ОСОБА_3 моральної шкоди у сумі 2000 грн., не заслуговують на увагу.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Зокрема, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів; у зв»язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Згідно з роз»ясненнями п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", що відповідно до ст. ст. 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій закономчи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1. Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_1 моральної шкоди у сумі 2000 грн., судом 1-ї інстанції враховано вищевказані вимоги закону, обставини справи, вину відповідача, характер та глибину переживань позивача, пов»язаних з перебуванням в автомобілі разом з ним під час ДТП малолітньої дитини, з пошкодженням майна та з неможливістю користуватися вказаним майном, і з наведеними місцевим судом висновками та визначеним ним розміром моральної шкоди, яка підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача, погоджується колегія суддів.

Виходячи з наведеного, рішення місцевого суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_1 та ПрАТ «СК»Провідна» матеріальної шкоди, а також в частині стягнення та розподілу між сторонами судових витрат підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі в цій частині.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, ст. 1194 ЦК України, ст.30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково, апеляційну скаргу ПрАТ «СК»Провідна» - задовольнити.

Рішення Кузнецовського міського суду від 19 грудня 2014 р. в частині стягнення на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальних збитків 17 577 грн., в частині стягнення на користь ОСОБА_2 з ПрАТ «СК»Провідна» 6049 грн. 25 коп., в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрат по проведенню автотоварнознавчого дослідження в сумі 650 грн., а також в частині стягнення з ОСОБА_1 та ПрАТ «СК»Провідна» судових витрат - скасувати.

В позові ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1, до ПрАТ «СК»Провідна» про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3

судові витрати у сумі 150 грн., понесені на сплату судового збору при зверненні з позовом до суду та в дохід держави 93,60 грн. недоплаченого позивачем судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 196 грн. 38 коп. за подання апеляційної скарги та 169 грн.02 коп. судового збору в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПрАТ «СК»Провідна» судові витрати в сумі 121,80 грн.

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 моральної шкоди у розмірі 2000 грн. - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий

Судді :