Справа №493/2379/14-ц
Провадження № 2/493/59/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.06.2015 року м. Балта, Одеська область

Балтський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Наумчак Л.І.

при секретарі Шестун І.В.

за участю прокурора Курганського С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи - Київської районної державної адміністрації Одеської міської ради, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2, відносно його неповнолітніх дітей: сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,які народилися в зареєстрованому між ними шлюбі,який 3 грудня 2010 року був розірваний рішенням Київського районного суду м. Одеси.

Свою вимогу мотивує тим,що відповідач «не проявляє жодного інтересу»,«починаючи із січня 2010 року не надав жодної матеріальної чи фізичної допомоги у вихованні дітей» (позовна заява). Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її повному утриманні, вона доглядає їх та забезпечує всім необхідним.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, уточнила підстави, а саме, що відповідач:

· матеріально не забезпечує;

· не приймає участі у вихованні;

· не надає згоду на виїзд за кордон на лікування.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та категорично заперечує проти того, щоб його позбавили батьківських прав відносно його дітей, пояснюючи, що він надає матеріальну допомогу для дітей, та надав суду відповідні квитанції ,а також розписки, також неодноразово надавав згоду, а саме тричі на виїзд сина ОСОБА_5 за кордон на лікування. Відносно неприйняття участі у вихованні дітей, - пояснює тим, що в зв'язку з переїздом його на постійне місце проживання в м. Балта, - позивач відмовилася надавати йому дітей, а він не вважає необхідним звертатися до суду з цього приводу, щоб не травмувати психіку дітей, та намагається відновити добрі стосунки з їх матір'ю, щоб була реальна можливість спілкуватися з дітьми.

Також відповідач пояснив, що після рішення Київського районного суду м. Одеса від 14 вересня 2012 року, яким відмовлено в позбавлені його батьківських прав, та стягнуто з нього аліменти, - позивач стала безпричинно відмовлятися від його матеріальної допомоги, та стала перешкоджати побаченню з дітьми, додавши що до кримінальної та адміністративної відповідальності він не притягувався, ніякими психічними хворобами не страждає.

Третя особа Київська районна адміністрація Одеської міської ради в судове засідання не з'явилася, але надала заяву про розгляд справи у відсутності її представника, та надала висновок від 4 лютого 2015 року, яким визнала позбавлення батьківських прав відповідача,- доцільним (а.с. 91-96).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, враховуючи думку прокурора Балтського району, який вважає, що підстави для задоволення позову відсутні ,- суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлені наступні обставини.

Відповідно до фотокопії свідоцтва про шлюб сторони з 2008 року знаходились в зареєстрованому шлюбі (а.с.10), який 3 грудня 2010 року був розірваний рішенням Київського районного суду м. Одеса.

Відповідно до фотокопії свідоцтв про народження (а.с.11,12),- відповідач являється батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дійсно відповідач надавав в установленому порядку дозвіл на вивезення дітей за кордон на лікування тричі, що підтвердила в судовому засіданні позивач, хоча в позовній заяві заперечувала дану обставину.

Відповідно до досліджених в судовому засіданні розписок та квитанцій банків,- за період , починаючи з 2010 року до теперішнього часу позивач отримала від відповідача на утримання дітей 36200 гр. ( а.с. 58,60,62,66,67,68,69,102,113,131,132), хоча в позовній заяві заперечувала дану обставину, як і під час першого судового засідання, і тільки після перевірки даних квитанцій шляхом відповідних запитів суду, а також наданих довідок банків, якими підтверджено отримання позивачем грошових переказів на суму 28500 гривень (а.с.66, 125-127,128,129,113,131,132,), оскільки не все в архівах банків збереглося, та не всі банки надали відповідь, - позивач визнала даний факт тільки в сумі підтвердженій крім оригіналів квитанцій,- наданими відповідями банків.

Після рішення Київського районного суду м. Одеса від 14 вересня 2012 року, яким відмовлено в позбавлені відповідача батьківських прав, відповідач надав матеріальної допомоги в розмірі 21300 гр. (а.с.113,131,125-127,128-129) добровільно,оскільки позивач після рішення суду не звертала виконавчий лист до примусового виконання в частині стягнення аліментів.

Відповідно до положень ст. 19 СК України орган опіки та піклування подав до суду письмовий висновок щодо вирішення спору, відповідно до якого вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав.

Суд не погоджується з даним висновком, вважаючи його недостатньо обґрунтованим, та таким що суперечить інтересам дітей, оскільки був наданий без дослідження матеріалів, які були надані відповідачем суду, т.т. в неповній мірі було враховано обставини, які мають суттєве значення.

Згідно з п. 15 Постанови Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав , що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

П.16 вищевказаного ПВС України вказує, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу докультурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Частиною 1 ст. 164 СК встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав.

Відповідно до ст.11 п.1 суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.60 п.1 кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При викладених обставинах, суд вважає, що позивачем не надано доказів, що відповідач навмисно та свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків, тому в позові повинно бути відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст. ст..19 п.п. 4,5,6;164 п.1;165 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи - Київської районної державної адміністрації Одеської міської ради, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів.

СУДДЯ: