АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/7911247/2015 Головуючий у першій інстанції: Гаврилов Д.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року червня місяця 03 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Базіль Л.В.

Суддів: Прокопчук Л.П.

Полікарпової О.М.

при секретарі: Яковенку В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Суворовського районного суду міста Херсона від 18 березня 2015 року ухваленого у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути на свою користь з ПАТ КБ «ПриватБанк» кошти у розмірі 25000 доларів США за договором депозитного вкладу та нараховані відсотки за договором у розмірі 20,55 доларів США та 3% річних за несвоєчасне повернення вкладу за договором депозитного вкладу у розмірі 507,42 долари США.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 14.02.2014 року між ним та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» укладено договір банківського вкладу під назвою «Стандарт», відповідно до якого він передав відповідачу кошти у сумі 25000 доларів США для розміщення на депозитному вкладі з відсотковою ставкою 8% річних строком на три місяці. Згідно даного договору відповідач на його ім'я відкрив депозитний рахунок у Кримському регіональному управлінні ПАТ КБ «ПриватБанк».

З 14.03.2014 року на його неодноразові звернення до банку із заявою про розірвання договору депозитного вкладу та повернення коштів,останній йому відмовив та повідомив, що через політичні події в країні виникли складнощі з обслуговування депозитів і рахунків, відкритих в кримських відділеннях ПАТ КБ «ПриватБанк» та банк припинив свою діяльність у Криму та на теперішній час проводяться заходи щодо врегулювання питання повернення депозитних коштів.

Посилаючись на викладені обставини позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Суворовського районного суду міста Херсона від 18 березня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк ПРиватБанк» на користь ОСОБА_4 25020,55 доларів США депозитного вкладу та нарахованих відсотків, що станом на 18.03.2015 року за офіційним курсом НБУ (2329,6787 за 100 доларів США) відповідає 502898 грн. 42 коп., та три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 240,6 доларів США, що еквівалентно 5605 грн.20 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк ПриватБанк в дохід держави судовий збір в розмірі 3654 грн.

Уповноважений представник ПАТ КБ «ПриватБанк», Лопатнікова Аліна Вадимівна подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема зазначала, що суд незаконно прийняв у якості належних доказів по справі копію договору банківського вкладу, тоді як оригінал договору та оригінал квитанції про внесення грошових коштів на рахунок позивач суду не надавав, тому вважає, що позивачем не доведено існування між сторонами правовідносин за договором банківського вкладу та банківського рахунку.

Крім того, позивач не довів того, що Банк відмовляється від виконання своїх зобов'язань за договором, а тому апелянт вважає, що не має самого предмету спору.

Вказувала також на те, що надана позивачем копія виписки по рахунку не є належним доказом, оскільки зазначена виписка не відповідає вимогам національного стандарту, затвердженого Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 року №55.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення, що оскаржується суд першої інстанції виходив з доведеності факту існування між сторонами правовідносин договору банківського вкладу та обов'язку банку виконати свої зобов'язання незалежно від обставин, що виникли на окупованій території.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна, оскільки вони зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Статтею 1059 ЦК України встановлено, що договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно - правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Згідно з п.1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року №516 залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського вкладу; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно - правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу 1У Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затверджена постановою Правління Національного банку України від 1 червня 2011 року №174 (далі - Інструкція) передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибутового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірні» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Аналіз зазначених норм права дозволяє дійти висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно - правовим актами у сфері банківської діяльності і звичаями ділового обороту.

Такої правової позиції дійшов Верховний Суд України у постанові від 29 жовтня 2014 року №6-118цс14.

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначав, що 14 лютого 2014 року на території Автономної Республіки Крим в м. Сімферополі між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ним було укладено договір № SAMDNWFD200 (вклад "Стандарт»), за умовами якого ОСОБА_4 розмістив на депозитному рахунку вклад в сумі 25000.00 доларів США на три місяці під 8% річних.

На підтвердження заявлених вимог позивач надав копію довідки від 23.06.2014 року №23572447, що була видана Кримським регіональним управлінням ПАТ КБ «ПриватБанк» 23.06.2014 року та підписана начальником департамента по координації роботи з клієнтами Кримського РУ, в якій вказує, що ОСОБА_4 має в ПАТ КБ «ПриватБанк» декілька рахунків, в тому числі і рахунок «Стандарт» на якому обліковується 25020 доларів США 55 центів та копію виписки за період з 14.02.2014 - 07.08.2014 рік по депозитному рахунку НОМЕР_1 в якій зазначено, що станом на 17.03.2015 року залишок на картці складав 25020 доларів США 55 центів та перерахунок відсотків в зв'язку з достроковим розірванням договору (а.с.12,13).

Однак, дані довідки не можуть слугувати належними та допустимими доказами в розумінні ст.60 ЦПК України, на підтвердження існування на час розгляду справи невиконаних грошових зобов'язань відповідача перед позивачем, так як відповідно до довідки від 02.06.2015 року № 20150603/2467/2 наданої представником ПАТ КБ «ПриватБанк» в ході апеляційного розгляду справи, в організаційній структурі ПАТ КБ «ПриватБанк» не існувало та не існує підрозділу «Департамент по координації роботи з клієнтами Кримського РУ». Крім того надані довідки не відповідають вимогам, встановленим Інструкцією щодо форми документа, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Надані позивачем в ході апеляційного розгляду справи пластикові картки ПАТ КБ «ПриватБанк» також не підтверджують факту внесення грошових коштів на депозитний рахунок, а є інструментом щодо зняття грошових коштів з рахунків.

Інших доказів на підтвердження заявлених вимог, позивачем не було надано.

За таких обставин, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження внесення ним на депозитний рахунок грошових коштів в сумі 25000.00 доларів США, колегія суддів дійшла висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду, як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового за правилами ст.309 ЦПК України з зазначених вище підстав.

Керуючись ст.ст.303,307,309,316,317 ЦПК України колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду міста Херсона від 18 березня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: