АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Юрченко А.С.

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту , -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся з позовом про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 17 жовтня 2008 року між ним та ЗАТ «ОТП Банк» було укладено договір про надання споживчого кредиту №CL012/219/2008, згідно з умовами якого банк надав позивачу в тимчасове користування кредитні ресурси в сумі 24716 доларів США 86 центів на термін до 17 жовтня 2015 року.

Вважав, що договір був укладений з порушенням чинного законодавства, так як банком перед укладанням кредитного договору не було надано позивачу в письмовій форм інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, передбачену ст.11 ч.2 Закону України «Про захист права споживачів», не отримано від позивача письмове підтвердження про ознайомлення із зазначеною інформацією, не попереджено його про валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором.

Вважав, що ненадання необхідної інформації позивачу перед укладенням кредитного договору для здійснення ним свідомого вибору, є проявом нечесної підприємницької практики та свідчить про введення позивача в оману, що в свою чергу є підставою для визнання договору недійсним.

Просив визнати договір про надання споживчого кредиту недійсним, застосувавши правові наслідки недійсності правочину, передбачені ст.216 ч.1 ЦК України, так як збитки позивача становлять 250959 гривень 48 копійок, відповідач на підставі ст.230 ч.1 ЦК України зобов'язаний відшкодувати йому їх суму в подвійному розмірі, що становить 501918 гривень.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту відмовлено.

Справа №752/8667/2014
№ апеляційного провадження:22-ц-796/13672/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Хоменко О.Л.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
Не погоджуючись з рішенням суду, представником позивача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3, подано апеляційну скаргу, в в якій він просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на те, що рішення суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, є незаконним і необґрунтованим.

В судове засідання сторони не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином (а.с.126,127,128), а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за їх відсутності у відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 17 жовтня 2008 року між позивачем та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є відповідач, було укладено договір про надання споживчого кредиту №CL-012/219/2008, згідно з умовами якого банк надав позивачу кредит на купівлю автомобіля в сумі 24716 доларів США 86 центів на термін до 17 жовтня 2015 року.

Відповідно до п.6.4 договору детальний розпис сукупної вартості кредиту визначається банком в додатках до цього договору.

Додатком №1 до договору та додатком №1 до договору в новій редакції від 22.01.2009 року визначено сукупну вартість кредиту, графік платежів, суму, вартість супутніх послуг, процентну ставку, абсолютне значення подорожчання кредиту та ін.

Як убачається з п.13 анкети-заяви фізичної особи на отримання автомобільного кредиту, позивач підтвердив підписанням цієї анкети-заяви надання банком в письмовій формі та в повному обсязі інформації, передбаченої п.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 01 грудня 2005 року.

З копії інформаційного листка про умови кредитування по програмі «Автомобіль в кредит» вбачається, що позивач був ознайомлений в письмовій формі з даними умовами, йому було надано інформацію щодо орієнтовної сукупної вартості кредиту (додаток №1), наявних в банку форм кредитування та відмінностей між ними, у тому числі між зобов'язаннями споживача, переваг та недоліків запропонованих схем кредитування, про що свідчить його підпис в інформаційному листку.

В інформаційному листку міститься також попередження про валютний ризик.

Відповідно до ст.230 ч.1 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Згідно ст.229 ч.1 ЦК України істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Як убачається з виписки з особового рахунку позивачем за період з грудня 2010 року по серпень 2014 року, позивачем регулярно вносяться платежі на погашення кредиту та відсотків за користування кредитом згідно графіку.

Згідно довідки ПАТ «ОТП Банк» № 012-3-0241 від 19 серпня 2014 року залишок заборгованості позивача по кредиту становить 6208,75 доларів США, нараховані відсотки - 2,33 долари США. Пеня становить 0,13 грн.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки позивач, погодившись з усіма істотними умовами договору про надання споживчого кредиту, протягом тривалого часу, а саме впродовж чотирьох років виконував умови договору, чим фактично визнав умови договору.

Доказів, відповідно до вимог ст.60 ЦПК України про введення відповідачем позивача ОСОБА_3 в оману щодо умов підписання договору про надання споживчого кредиту, ні позивачем ні його представником, суду не надано.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: