АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5607/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Фаркош Ю.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого судді: Білич І.М.
Суддів: Поліщук Н.В., Рубан С.М.
при секретарі: Прохоровій В.С., Гречка Т.В.
за участю: представника позивача Мотрончук Д.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року
у справі за позовом Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг
та зустрічним позовом ОСОБА_4 до Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» про скасування боргу та відшкодування збитків.
в с т а н о в и л а :
У березні 2014 позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що група нежитлових приміщень АДРЕСА_1 загальною площею 311,00 кв.м. належить відповідачу на праві приватної власності. У відповідності до договору № 9-12 від 25.04.2012 року відповідачу надаються послуги з санітарно - технічного обслуговування майна, які він не оплачує внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 132 678, 66 гривень.
ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом про скасування боргу та відшкодування збитків, посилаючись на те, що позивачем незаконно нараховувались розмір ремонтних робіт покрівлі, які проводились неналежним чином. Крім того, розшифровки нарахованих тарифів за надані послуги позивач не надавав, у звязку з чим відповідач поніс збитки через неможливість здати приміщення в оренду на суму 36 000 гривень. Тому просив суд постановити рішення, яким : скасувати борг, зобовязати відшкодувати збитки за попереднім договором оренди, що був укладений ним з ТОВ «Амбера» в сумі 36 тисяч гривень, зобовязати зробити перерахунок вартості послуг за договором; зобовязати допустити до проведення ремонту покрівлі відповідача в рахунок оплати вартості послуг.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року позов Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло- Сервіс» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» заборгованість за договором про надання послуг в розмірі 132 678,66 гривень.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_4 ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, де ставила питання про його скасування та постановлення нового про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 Вказуючи при цьому на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так судом при розгляді справи було встановлено, що група нежитлових приміщень АДРЕСА_1 загальною площею 311, 00 кв.м. належить на праві приватної власності ОСОБА_4 згідно договору купівлі - продажу нежитлових приміщень від 25.04.2012 року.

25.04.2012 року ОСОБА_4 та позивач уклали договір №9-12 про надання послуг, згідно якого позивач (виконавець) зобовязався надавати послуги з санітарно - технічного обслуговування майна за переліком та ціною, визначеною у додатках по обєкту «Бессарабський квартал» для власників нежитлових приміщень, відповідач (замовник) зобовязався оплачувати повну вартість отриманих послуг від позивача.

Згідно п. 2.2.1 договору відповідач зобовязаний щомісяця оплачувати послуги відповідно до виставлених позивачем рахунків-фактур.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості позивач вказував на те, що починаючи з 01.01.2013 року відповідач не в повному обсязі почав сплачувати кошти за надані послуги, що призвело до утворення заборгованості, розмір якої станом на 30.09.2014 року було визначено в сумі 116 572, 79 гривень. Також позивач просив застосувати до існуючих правовідносин положення ст. 625 ЦК України і наряду з розміром заборгованості стягнути також індекс інфляції в сумі 10 577, 45 гривень та 3% річних 5528,42 гривни.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги за первісним позовом виходив з їх доведеності. Зазначаючи того, що у відповідності до п. 2.2.1 договору відповідач зобовязаний щомісяця оплачувати послуги до виставлених позивачем рахунків-фактур. Згідно додатку № 1 до договору сторони погодили перелік послуг з статтями витрат (ціною) по санітарно - технічному обслуговуванню майна та інженерного обладнання по договору: санітарне обслуговування (прибирання сходових клітин, холів і кабін ліфтів, технічних та спец. приміщень); технічне обслуговування та ремонт внутрішньо-будинкових систем та інженерного обладнання; контроль та управління інженерними системами диспетчерської служби; електрообладнання РП-418, ГВРЩ-1,2,3,4, кабельних ліній КЛ-10 кВ, КЛ-0,4 кВ (спільне використання технологічних мереж основного споживача); ремонт засобів обліку теплової енергії; проточний ремонт покрівлі, сходових клітин, технічних та спецприміщень, підвальних приміщень, огороджуючих конструкцій; підготовка забудови до експлуатації в осінньо-зимовий період; технічне обслуговування інженерних систем, насосних станцій; технічне обслуговування та управління протидимного захисту, оповіщення, утримання пожежного поста автоматики; технічне обслуговування ліфтового господарства; інші витрати; дератизація та дезинсекція).

Згідно додатку № 2 до договору сторони погодили зведений розрахунок щомісячної оплати по договору по кожній з послуг.

Враховуючи те, що позивачем були надані докази на підтвердження невиконання відповідачем взятих на себе зобовязань, суд вважав вимоги позивача такими що підлягають задоволенню.

Звертаючись до суду з зустрічним позовом відповідач зазначав, що він перестав виконувати свої зобовязання через протікання покрівлі де розташовані його нежитлові приміщення, що призвело до неможливості завершення ремонтних робіт. Відповідно до умов договору виконавець ( позивач) зобовязувався надавати послуги замовнику у той же час замовник ( відповідач) має право не вносити плату за окрему чи окремі послуги при наявності обставин, які виникли з вини виконавця, що ним і було зроблено так як внаслідок протікання покрівлі він був позбавлений можливості користуватися не лише своїми приміщеннями, а також був позбавлений можливості виконувати зобовязання взяті за договорами з іншими особами.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано доказів в розумінні ст. 60 ЦПК України в підтвердження своїх доводів про виникнення протікань даху нежитлових приміщень з вини позивача, а відтак наявності спричиненої шкоди.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон який їх регулює.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою апелянт вказував на те, що судом першої інстанції не враховано причинний звязок між невиконанням КП «Житло-сервіс» своїх зобовязань за договором і порушенням його умов, та унеможливленням використання належних ОСОБА_4 приміщень.

Крім того, право на невнесення оплати було передбачено умовами договору. І надані до суду позивачем докази на підтвердження проведення ремонтних робіт по зупиненню протікання даху не є належними доказами по справі. Так як обставини щодо протікання визначені зовсім в іншому місці будівлі ніж у довідках та актах наданих позивачем.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на нормах діючого законодавства та матеріалах справи.

Так за умовами п. 2.4.1 договору, замовник має право не вносити плату за окрему чи окремі послуги за цим договором при наявності обставин, які виникли з вини виконавця та значною мірою вплинули на якість послуг ( мали неодноразовий характер) протягом розрахункового місяця, та за умови фіксації таких обставин відповідними актами за участю виконавця і спеціалізованої організації ( а.с. 14).

Однак, матеріали справи не містять у собі доказів на підтвердження виконання сторонами договору його умов, а саме складення актів на підтвердження обставин, які б давали підстави відповідачу щодо несплати наданих послуг протягом розрахункового місяця.

При цьому слід зазначити, що вищевказаний пункт договору дає право стороні договору не вносити плату за окрему чи окремі послуги за цим договором при наявності обставин, які виникли з вини виконавця та значною мірою вплинули на якість послуг і лише протягом розрахункового місяця.

У той же час відповідач перестав взагалі сплачувати кошти за комплекс послуг які надавалися у відповідності до зведеного розрахунку та п. 2.2.1 договору, незважаючи на те, що сторони вказували про наявність спірного питання лише в частині протікання даху.

Крім того, всупереч тверджень апелянта вбачається, що 20.06.2013 року на електронну адресу відповідача позивачем було направлено детальну розшифровку розрахунку витрат за договором, після чого 03.07.2013 року відповідачу направлено лист аналогічного змісту з розшифровкою тарифів.

Позивачем також проводились обстеження технічного стану несучих та огороджувальних конструкцій даху нежитлового будинку АДРЕСА_1 де було виявлено, що причиною зволоження конструкцій нежитлового приміщення № 75 - скупчення та накопичення атмосферних опадів в просторі між тильною стороною прибудови і парапетною стіною на даху шостого поверху, що використовується закладом громадського харчування на рівні сьомого поверху та влаштовані відповідачем ОСОБА_4 вентиляційні отвори в плиті покриття даху.

Вентиляційні отвори в плиті покриття даху встановлені без погодження з позивачем КП «Житло-Сервіс».

З урахуванням вищевикладеного вбачається, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, оскільки листи та акти на які посилається відповідач ( апелянт) як підтвердження проведення неналежної якості ремонтних робіт з боку позивача не можуть слугувати доказами по даній справі, так як можуть бути взяті до уваги за умови фіксації таких обставин лише відповідними актами за участю виконавця і спеціалізованої організації сторони погодили згідно умов договору, а не вбудь-який інший спосіб.

У той же час під час розгляду справи було встановлено, що позивачем була обрахована заборгованість за період часу з 01.01.2013 року по 30.09.2014 року. Однак, ОСОБА_4 01.08.2014 року згідно договору купівлі продажу групи нежитлових приміщень здійснив відчуження належної йому на праві власності групи нежилих приміщень АДРЕСА_1.

А відтак загальна сума заборгованості за договором про надання послуг підлягає зменьшенню з 132 678, 66 гривень до 120 299, 76 гривень, тобто за виключенням плати за серпень та вересень 2014 року, а постановлене судове рішення зміні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 309, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року змінити в частині вирішення вимог за позовом Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг.

Зменшивши суму заборгованості за договором про надання послуг з 132678, 66 гривень до 120 299, 76 ( сто двадцяти тисяч двісті девяносто девяти гривень сімдесят шість копійок).

У іншій частині рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення. Однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: