Провадження № 2/760/6898/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 жовтня 2015 року Солом`янський районний суд м. Києва
головуючого судді - Лазаренко В.В.
при секретарі - Кучерині Ю.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
28.08.2015 року позивачка ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом в якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.
16.10.2015 року в судовому засіданні позивач подала суду копію свідоцтва про реєстрацію шлюбу та зміну прізвища з ОСОБА_2 на ОСОБА_1.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка ОСОБА_1 посилається на те, що вона є співвласником спірної квартири АДРЕСА_2.
Так, 31 липня 2012 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які в момент укладання Договору перебували в шлюбі, було придбано об'єкт нерухомого майна, а саме: квартиру за адресою АДРЕСА_3 на підставі Договору купівлі-продажу квартири, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Новохатньою Н.С. за реєстраційним № 2058.
30 жовтня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір про поділ майна, що перебуває у спільній сумісній власності подружжя. Предметом Договору про поділ майна визначено ? частину квартири АДРЕСА_2 а саме: кожному зі сторін належить по ? частині квартири, в якій позивач та відповідач має частку у праві спільної сумісної власності подружжя. Квартира, частина якої є предметом Договору поділу майна, придбана позивачем та відповідачем по ? частині у спільній сумісній власності подружжя, на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Новохатньою Н.С. 31 липня 2012 року за реєстраційним № 2058.
В результаті укладання Договору поділу майна по ? частини квартири АДРЕСА_2 стали належати ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на правах особистої приватної власності з правом розпоряджатись частиною квартири без погодження між сторонами.
30 жовтня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір дарування частини квартири.
Згідно з п.1 Договору дарування відповідач подарував, а позивач прийняла в дар ? частину квартири АДРЕСА_2
На підставі укладених Договору купівлі-продажу квартири № 2058 від 31.07.2012 року, Договору поділу майна №3413 від 30 жовтня 2013 року та Договору дарування частини квартири № 3414 від 30 жовтня 2013 року, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5, третя особа ОСОБА_3, володіє ? частин спірної квартири, що підтверджується Витягом про Державну реєстрацію прав № 35181370 від 15.08.2012 року, позивач ОСОБА_4 - ? частини спірної квартири, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 11928186 від 30.10.2013 року та - ? частини квартири, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 11929956 від 30.10.2013 року.
04.02.14 року Солом'янським районним судом м. Києва було ухвалено рішення про розірвання шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_2.
19 лютого 2013 року відповідач зареєстрований в АДРЕСА_2 в м. Києві.
3 листопада 2013 року відповідач не проживає за місцем реєстрації і жодного разу не з'являвся у квартирі, що підтверджується актом про не проживання виданий ОК « Темп-2» від 26.12.2014.
Відповідач своїх речей в квартирі АДРЕСА_1 не зберігає та не здійснює оплату витрат на утримання житла.
З 01.11.2013 року по даний час оплату витрат на утримання житла здійснює позивач ОСОБА_1, що підтверджується відповідними документами.
З моменту добровільної зміни відповідачем свого місця проживання та вивезення своїх особистих речей з квартири, позивач неодноразово зверталася до відповідача з вимогою знятися з реєстраційного обліку, проте, відповідач так і не знявся з реєстраційного обліку, посилаючись на відсутність у нього вільного часу.
З огляду на те, що відповідач у спірній квартирі відсутній більше року без поважних причин, дій як б свідчили про наміри та бажання зберегти за собою право користування спірним житлом відповідач не вчиняв, позивач просить визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням в спірній квартирі.
16.10.2015 року позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги і просила їх задовольнити.
Третя особа - ОСОБА_3 подала суду заяву про розгляду справи за її відсутністю в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі.
16.10.2015 року відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений в порядку передбаченому ст. 74 ЦПК України за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. В силу ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином. Про причини своєї неявки в судове засідання відповідач суд не повідомив.
Згідно ст. 224 Цивільного Процесуального Кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зважаючи на заяву позивачки, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи у відсутності відповідача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши пояснення позивачки, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 31 липня 2012 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (останні в момент укладання Договору перебували в шлюбі) було придбано об'єкт нерухомого майна, а саме: квартиру за адресою АДРЕСА_6 на підставі Договорі купівлі-продажу квартири, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Новохатньою Н.С. за реєстраційним № 2058.
30 жовтня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено Договорів про поділ майна, що перебуває у спільній сумісній власності подружжя.
В результаті укладання Договору поділу майна по ? частини квартири АДРЕСА_2 стали належати ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на правах особистої приватної власності з правом розпоряджатись частиною квартири без погодження між сторонами.
30 жовтня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір дарування частини квартири. Згідно з п. 1 Договору дарування відповідач подарував , а позивач прийняв в дар ? частину квартири АДРЕСА_2. Частина квартири належить відповідачу на праві особистої приватної власності на підставі Договору поділу майна, що перебуває у спільній сумісній власності подружжя, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Новохатньою Н.С. 30 жовтня 2013 року за реєстраційним № 3413.
На підставі укладених Договору купівлі-продажу квартири № 2058 від 31.07.2012 року, Договору поділу майна №3413 від 30 жовтня 2013 року та Договору дарування частини квартири № 3414 від 30 жовтня 2013 року, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 третя особа ОСОБА_3 володіє ? частин спірної квартири, що підтверджується Витягом про Державну реєстрацію прав № 35181370 від 15.08.2012 року, позивач ОСОБА_1: - ? частини спірної квартири, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 11928186 від 30.10.2013 року та - ? частини квартири, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 11929956 від 30.10.2013 року.
04.02.14 року Солом'янський районний суд м. Києва було ухвалено рішення про розірвання шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_2
Між тим, з 19 лютого 2013 року відповідач зареєстрований в АДРЕСА_2 в м. Києві, що підтверджується довідкою форми № 3 № 86 від 06.04.2015.
3 листопада 2013 року відповідач не проживає за місцем реєстрації і жодного разу не з'являвся у квартирі, що підтверджується актом про не проживання виданий ОК « Темп-2» від 26.12.2014.
Відповідач своїх речей в квартирі АДРЕСА_1 не зберігає та не здійснює оплату витрат на утримання житла.
З моменту добровільної зміни відповідачем свого місця проживання та вивезення своїх особистих речей з квартири, позивач неодноразово зверталася до відповідача з вимогою знятися з реєстраційного обліку, проте, відповідач так і не знявся з реєстраційного обліку, посилаючись на відсутність у нього вільного часу.
Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, допитані у судовому засіданні, показали суду, що ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 не проживає з листопада 2013 року, ніяких його речей в спірній квартирі немає, відповідач не цікавиться спірною квартирою, не несе витрати на її утримання та оплату комунальних послуг. Зазначені витрати несе позивач.
З огляду на те, що відповідач у спірній квартирі відсутній більше року без поважних причин, дій як б свідчили про наміри та бажання зберегти за собою право користування спірним житлом відповідач не вчиняв, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в спірній квартирі.
Обставин, які б свідчили, що позивач чинила відповідачеві перешкоди в користуванні спірною квартирою судом не встановлено.
Не встановлено судом і обставин, які б свідчили про поважність причин відсутності відповідача в спірному житловому приміщенні більше одного року.
Таким чином, дослідивши всі докази у справі в їх сукупності, суд встановив, що відповідач ОСОБА_2 більше одного року не проживає в спірній квартирі, не цікавиться нею, не несе витрат по її утриманню, по оплаті комунальних послуг та квартплаті, ніяких його речей в спірній квартирі немає, поважних причин через які відповідач був відсутній понад рік в спірній квартирі судом не встановлено.
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про те, що відповідач не проживає в спірній квартирі понад один рік без поважних причин і тому втратив право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 в зв`язку з чим позовні вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням підлягають задоволенню.
З огляду на задоволення позовних вимог, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн..
Керуючись ст. ст. 5, 6, 8, 10-11, 57-60, 88, 208-209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, суд, -
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати з оплати судового збору в сумі 243 грн. 60 коп..
Апеляційна скарга на рішення суду позивачем може бути подана до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка має бути подана протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Суддя: