Справа № 303/2321/15-ц
№ 2/303/1504/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 червня 2015 року м. Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючої судді Гутій О.В., при секретарі Фозекош І.І., з участю позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Мукачево цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зняття з реєстрації,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся в Мукачівський міськрайонний суд із позовною заявою до ОСОБА_2 про зняття з реєстрації.
Позов мотивує тим, що позивач проживає та зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 Вказана квартира належить йому на праві приватної власності. Разом з ним у квартирі зареєстровані його племінниця ОСОБА_2 та її донька ОСОБА_3. Дозвіл на реєстрацію яких позивачем було надано на їх особисте прохання, однак останні у вказаній квартирі фактично не проживають та не проживали ніколи.
Ухвалою від 15.06.2015 року до участі в справі залучено співвідповідача ОСОБА_3.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причину неявки суд не повідомили.
Згідно ч.4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та те, що в справі є достатні матеріали про права і правовідносини сторін, відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України суд, за згоди позивача, розглянув справу на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.
Відповідно до вимог ст.ст. 10,11,59,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; кожна з сторін зобов'язана довесті ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може грунтуватися на припущеннях, а обставини справи, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві особистої власності позивачу ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 24.06.2009 року (а.с. 2).
Згідно акту ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» №22 від 09.04.2015 року, який засвідчений підписами сусідів, підтверджено те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 взагалі не проживали (а.с. 3).
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Позивач, як на підставу своїх вимог посилається на ст. 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Предметом позову є зняття відповідачів з реєстрації місця проживання.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою в день звернення особи із заявою в органи реєстрації.
Також статтею 11 цього Закону встановлено, що реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації у відповідній адміністративній одиниці.
Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено відповідними спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення, позбавлення права користування житловим приміщенням; виселення, визнання особи безвісно відсутньою, оголошення фізичної особи померлою.
Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).
Отже, вирішення такої вимоги можливе в поєднанні з вирішенням питання про відсутність у відповідачів права користування вказаною квартирою. Такої ж вимоги не заявлено, а відповідно до ст. 11 ЦПК України суд не має право виходити за межі позовних вимог.
Такі обставини свідчать про неправильність обрання позивачем способу захисту порушеного права, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні » суд,-
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зняття з реєстрації відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.
На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області через цей суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому ст.ст. 223, 233 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуюча О.В. Гутій