Справа №303/1729/15-ц
№2/303/1220/15
Номер рядка стат. звіту 47
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

16 червня 2015 року м.Мукачево

МУКАЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в особі головуючого - судді Камінського С.Е.,

при секретарі Федорці В.В.,

з участю : позивача ОСОБА_1, представника органу опіки і піклування Виконавчого комітету Мукачівської міської ради ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання та виховання малолітніх дітей,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до Мукачівського міськрайонного суду із позовною заявою до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 09.03.2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис 118 та визначення місця проживання та виховання малолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з нею ОСОБА_1.

Свої вимоги мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, останнім часом із-за зловживання відповідачем алкоголем між ними погіршилося взаємопорозуміння, що призвело до сварок. Відповідач почав її бити, через що вона звернулася до правоохоронних органів. Відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності по ст. 173-2 КУпАП. Однак, відповідач на цьому не зупинився, продовжував пиячити та скандалити, що призвело до її побиття 28.04.2014 р. із заподіянням їй тілесних ушкоджень середньої важкості. У результаті вказаного діяння було заведене кримінальне провадження, по якому відповідачу повідомлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. Внаслідок таких обставин, у них з відповідачем постало питання про окреме проживання, вони вже не ведуть спільного господарства, а також між ними зникли всі подружні відносини. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам та інтересам їхніх дітей. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідач хоче залишити проживати з собою їхнього старшого сина, тому вони не дійшли до спільного вирішення цього питання, бо з врахуванням його пияцтва, судимостей, неадекватності у стані спяніння, вона проти його проживання як з нею так і з дітьми, тому враховуючи виниклу ситуацію, доцільним є визначення місця проживання та виховання їхніх малолітніх синів з нею.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просили суд їх задоволити. Проти

стр. 2 із 4

заочного розгляду справи не заперечує.

Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в суді, відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні 28.04.2015 року позов не визнав, в судове засідання 16 червня 2015 року не з'явився, про причину неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - органу опіки і піклування Виконавчого комітету Мукачівської міської ради ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що зясувавши думку дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є старшою серед дітей і може висловити своє бажання щодо місця проживання і виховання, вважає доцільним після розлучення батьків дітей передати на виховання матері та визначити місце їх проживання в квартирі матері.

Зі згоди позивача, суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності відповідача, з додержанням вимог ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення.

Заслухавши пояснення позивача та представника третьої особи - органу опіки і піклування Виконавчого комітету Мукачівської міської ради, вивчивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить наступного.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються відповідними нормами Конституції України, Конвенцією про права дитини, Сімейного кодексу України та Закону України "Про охорону дитинства".

Відповідно до ч.3 ст. 51 Конституції України, сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачає право кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно вимог ст. 14 Закону України "Про охорону дитинства" діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, пов'язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини.

Частина 2 статті 15 Закону України "Про охорону дитинства" передбачає, що батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Відповідно до ч.1 ст.150 СК України батьки зобовязані виховувати дитину.

Частинами 1, 2 статті 155 цього ж Кодексу встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Вимоги ч. 1 ст. 160 СК України передбачають, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 1 статті 3 Конвенцією про права дитини (ратифікованою постановою

стр. 3 із 4

Верховної Ради України 27.02.1991 року) встановлено, що усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.1 ст.9 згаданої Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-ФМ № 010057 від 09 березня 2006 року, виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис 118, між сторонами був зареєстрований шлюб. Спільне життя у позивача з відповідачем не склалося, останнім часом із-за зловживання відповідачем алкоголем, між сторонами зникло взаємопорозуміння, що призвело до сварок.

Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-ФМ № 030901 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-ФМ № 010057.

Відповідно вироку Мукачівського міськрайонного суду від 06 квітня 2015 року ОСОБА_3 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення за ст.122 ч.1 КК України - нанесення ОСОБА_1 умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження і призначено йому покарання у виді обмеження волі строком 2 роки та звільнено від відбування покарання з іспитовим строком.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження шлюбу неможливе і суперечитиме інтересам позивача та дітей.

У відповідності до висновку органу опіки і піклування Виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 15 червня 2015 року, зясувавши думку старшої дитини, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, беручи до уваги непоодинокі випадки фізичного насилля в сімї з боку батька дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, відсутність у нього офіційної роботи, враховуючи вік дітей, перебування у власності матері дітей квартири АДРЕСА_1 «в» в м. Мукачеві, в якій мешкає подружжя, керуючись інтересами дітей, з метою створення для них безпечного середовища, є доцільним після розлучення батьків дітей передати на виховання матері та визначити місце їх проживання в квартирі матері.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з матірю ОСОБА_1 і необхідності їх задоволення.

У той же час не може бути задоволена вимога позивача ОСОБА_1 про визначення місця виховання малолітніх дітей з позивачем, оскільки виховання дітей не може обмежуватися певним місцем (будинком, квартирою тощо), а зі змісту ст.ст.150-153 СК України вбачається, що батьки мають рівні права та обовязки щодо участі у вихованні дитини.

На підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача в користь позивача необхідно стягнути судові витрати (сплачений судовий збір).

Керуючись ст.51 Конституції України, ст.ст.3, 9 Конвенції про права дитини, ст.ст. 110-112, 150-153, 160, 161 СК України, ст.29 ЦК України, ст.ст. 8, 14, 15 Закону України "Про охорону дитинства", ст.ст. 10, 60, 88, 208, 209, 212-218, 223, 224-228 ЦПК України, суд

стр. 4 із 4

Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання та виховання малолітніх дітей задоволити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІДН НОМЕР_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІДН НОМЕР_2, зареєстрований 09.03.2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис 118.

При реєстрації розірвання шлюбу в органах ДРАЦС прізвище позивача ОСОБА_1 - залишити без змін.

Визначити місце проживання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІДН НОМЕР_1.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІДН НОМЕР_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_5«в»АДРЕСА_2 в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІДН НОМЕР_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_5«в»АДРЕСА_2 судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали учать у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий С.Е.Камінський