Провадження №2/761/5241/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

03 червня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Іовенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси і Кредит» про стягнення коштів, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення коштів. Позовні вимоги мотивувала тим, що 04 листопада 2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір-заява банківського вкладу № 300937/67868/5-14. За умовами цього договору на строк з 04.11.2014 року по 04.04.2015 року позивач неодноразово вносила грошові кошти, що загалом становлять 17 738,09 грн. за процентною ставкою 22,10 % річних. 02.04.2015 року позивачем було подано до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заяву про повернення коштів з депозитного рахунку та нарахованих відсотків, проте відповідач не повернув позивачу кошти, що знаходяться на вищевказаному рахунку. 06.04.2015 позивач повторно звернулася з відповідними заявами до Головного управління ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та до Національного банку України, однак на день подачі позову грошові кошти за договором банківського вкладу повернуті не були, у звязку з даними обставинами позивач просить стягнути з відповідача суму банківського вкладу та відсотків у розмірі 18 646,84 грн., а також суму 3 % річних за період прострочення сплати грошових коштів за договором банківського вкладуу розмірі 27,59 грн. та інфляційні втрати у розмірі 2 013,86 грн.

ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі. Надала згоду на заочний розгляд справи.

Представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки на час розгляду справи суд не повідомив, в звязку із чим суд вважає за можливе розглядати дану справу у відсутність відповідача за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою представника позивача, відповідно до ст.ст. 169,224 ЦПК України, заочне рішення.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що 04 листопада 2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір-заява банківського вкладу №300937/67868/5-14. За умовами цього договору на строк з 04.11.2014 року по 04.04.2015 року позивач неодноразово поповнювала вклад протягом строку дії договору, внаслідок чого сума вкладу складала 17 738,09 грн. з процентною ставкою 22,10 % річних. (п. 2 Договору-заяви).

Відповідно до ч.1 ст. 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до копії меморіального ордера № 195365519 від 04.11.2014 року та квитанцій № 658 від 10.12.2014 року; 16.01.2015 року та 27.01.2015 року, позивач ОСОБА_1 внесла на депозитний рахунок банку суму коштів в розмірі 17 738,09 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 1060 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до ст. 1075 Цивільного кодексу України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час.

Після закінчення дії договору позивач ОСОБА_1 02.04.2015 року, 06.04.2015 року зверталася до позивача із заявами про повернення банківського вкладу та відсотків, однак, станом на день подачі позову відповідач не повернув позивачу грошових коштів, внесених останнім відповідно до договору-заяви № 300937/67868/5-14 від 04.11.2014 року.

Відповідно до п.1 договору-заяви банківського вкладу № 300937/67868/5-14 банк відкриває на імя вкладника рахунок для виплати відсотків № НОМЕР_1.

Відповідно до виписки по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з 06.04.2015 року по 06.04.2015 року, вбачається, що вихідний залишок коштів по вказаному рахунку станом на 06.04.2015 року становить 18 646,84 .

Під час розгляду справи доказів, які б свідчили про повернення банком грошових коштів належних позивачу отримано не було.

Згідно положень ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що відповідачем Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» було порушено п. 1 Договору-заяви банківського вкладу, а саме не повернуто в зазначений строк банківський вклад позивачу, а тому позовні вимоги в частині стягнення коштів підлягають задоволенню.

Що стосується вимог позивача в частині стягнення суми інфляційних втрат та 3 % річних за період прострочення сплати грошових коштів за договором банківського вкладу, то вони підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання зобовязання, зобовязаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором чи законом.

Позивачем також було надано розрахунок суми інфляційних втрат за період несплати відповідачем суми боргу за договором банківського вкладу, яка відповідно становить 2 013,86 грн., а також сума 3 % річних в розмірі 27,59 грн. Даний розрахунок було перевірено в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь позивача заборгованість за договором банківського кладу з врахуванням індексу інфляції та 3 % річних, яка загалом становить 20 688,29 грн. (18 646,84+2 013,86+27,59)

Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 625, 1058, 1060 ЦК України та керуючись ст.ст. 10, 11, 56-61, 64, 88, 174, 179,208, 209, 212-215,224-226, 233ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути із Публічного акціонерного товариства « Банк «Фінанси і Кредит» на користь ОСОБА_1 суму банківського вкладу по договору №300937/67868/5-14 від 04.11.2014 року з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в розмірі 20 688,29 грн.

Стягнути із Публічного акціонерного товариства « Банк «Фінанси і Кредит» на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач, який не був присутнім в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку.

Суддя