Справа № 202/3206/14-ц
Провадження № 2/202/591/2015
03 червня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді Зосименко С.Г.
при секретарі Калиновський Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради, Державної міграційної служби України Головне управління ДМС в Дніпропетровській області, треті особи: КВЖРП Індустріального району, Департамент корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням та скасування запису про анулювання реєстрації,
ОСОБА_1 у березні 2014 року звернулася із позовною заявою до відповідачів про визнання права користування житловим приміщенням та скасування запису про анулювання реєстрації. У позовній заяві та у судовому засіданні позивачка посилається на те, що вона є племінницею ОСОБА_2. У березні 2013 року ОСОБА_2 захворіла та попросила позивачку переїхати до неї на постійне проживання за адресою: АДРЕСА_1. 30.09.2013 року ОСОБА_2 в присутності паспортиста ЖЕК № 28 надала згоду на реєстрацію позивачки у даній квартирі. 01.10.2013 року ОСОБА_2 померла. 04.10.2013 року ОСОБА_1 отримала від паспортиста ЖЕК № 28 паспорт з реєстрацією від 03.10.2013 року місця проживання за адресою: АДРЕСА_1. При отриманні паспорта вона повідомила паспортиста, що ОСОБА_2 померла. На вимогу паспортиста ОСОБА_1 повернула паспорт працівнику ЖЕК № 28. 07.10.2013 року позивачка отримала свій паспорт з безпідставно ануляцією реєстрації місця проживання за вказаною адресою від 04.10.2013 року. Вважає незаконними та неправомірними дії паспортиста ЖЕК № 28 та реєстратора територіального органу ДМС в Індустріальному районі, який провів анулювання реєстрації. Просила визнати за нею, ОСОБА_1, право на користування у квартирі АДРЕСА_1 з 30.09.2013 року, зобовязати Головне управління ДМС в Дніпропетровській області Державної міграційної служби України скасувати запис про анулювання її реєстрації від 03.10.2013 року за адресою: АДРЕСА_1.
Ухвалою у від 12.06.2014 року до участі у справі в якості третьої особи було залучено Департамент корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради.
Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.
Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.
Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час і місце судового засідання повідомлені згідно правил ч. 1 ст. 76 ЦПК України. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Представник третьої особи Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради у судове засідання зявився. Проти задоволення позову заперечував. Суду пояснив, що позивачкою не було дотримано встановленого порядку вселення у спірну квартиру, у звязку із чим підстави для визнання права користування спірною квартирою у позивачки відсутні. Позивачка не надала жодного доказу згоди наймача квартири на ї вселення. Відсутні докази спільного проживання у квартирі. Позивачка до 18.09.2013 року була зареєстрована у АДРЕСА_4. Просив у задоволенні позову відмовити.
Представник третьої особи КВЖРЕП Індустріального району м. Дніпропетровська у судове засідання зявився, проти задоволення позову заперечував. Суду пояснив, що позивачкою не було дотримано встановленого порядку вселення у квартиру, тому відсутні підстави для визнання права користування спірною квартирою.
Суд, вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Судом встановлено, що згідно рішення виконкому Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради № 275 від 20.07.2012 року, у звязку із смертю ОСОБА_3 особовий рахунок на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 відкрито на його дочку ОСОБА_2, одну. Згідно Свідоцтва про смерть, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_6.
Згідно ч. 1 ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сімї , які проживають разом із ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб .
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен зясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сімї наймача, чи прописані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сімї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадяни, які перебувають в Україні на законних підставах, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.
З паспорту позивачки вбачається, що вона до 18 вересня 2013 року була зареєстрована у АДРЕСА_4. 03 жовтня 2013 року позивака була зареєстрована у АДРЕСА_1, а 04 жовтня 2013 року дана реєстрація була анульована.
Позивачка у позові та у судовому засіданні посилалася на те, що 30 вересня 2013 року ОСОБА_2, яка на той час знаходилася у лікарні, у присутності паспортиста ЖЕК № 28 надала згоду на реєстрацію ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_3. Однак письмового доказу цьому позивачка суду не надала. Допитана в якості свідка ОСОБА_4, яка з 17.08.2008 року до 14.04.2014 року працювала паспортистом ЖЕК № 28, суду показала, що вона не памятає того, щоб у лікарні у її присутності ОСОБА_2 надавала згоду на реєстрацію у квартирі ОСОБА_1 Вона як паспортист, надала всі документи по реєстрації позивачки до начальника, відділу реєстрації, а та у свою чергу скасувала реєстрацію позивачки.
Допитана у судовому засіданні як свідок ОСОБА_5, яка працює начальником Індустріального районного відділу у м. Дніпропетровську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області суду показала, що вона дійсно 04.10.2013 року анулювала реєстрацію ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_3, оскільки не було нотаріально посвідченої згоди ОСОБА_2, як основного квартиронаймача, на реєстрацію позивачки. Крім того, на момент реєстрації позивачки у квартирі ОСОБА_2 вже померла.
Позивачка не надала суду доказів постійного проживання з ОСОБА_2 з березня 2013 року у спірній квартирі, доказів того, що вона з цього часу зверталася до реєстраційного органу приводу реєстрації у спірній квартирі.
Суд не може прийняти до уваги надані позивачкою оригінали квитанцій про сплату комунальних платежів, оскільки у графі платник скрізь зазначено прізвище ОСОБА_2 і тому неможливо встановити хто здійснював дані платежі.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необґрунтовані та задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Керуючись ст.ст. 65, 106 ЖК України, ст. ст. 3, 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» від 12 квітня 1985 року №5 ( з наступними змінами), ст. ст. 11, 15 , 31, 60,88, 212-215, 224 ЦПК України , суд
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя С.Г. Зосименко