Номер провадження: 22-ц/785/9731/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Фальчук В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2015 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Фальчука В.П.,

суддів Кравця Ю.І., Таварткіладзе О.М.,

секретаря Книгиницького О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2015 року, в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, -

встановила;

29.05.2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати шлюб, укладений між ним та ОСОБА_2 07.04.2006 року посилаючись на те, що під час спільного проживання між ним та відповідачем часто виникали суперечки, оскільки кожен з ним мав різні погляди на сімейне життя і ведення спільного сімейного господарства. Часті суперечки призвели до того, що він втратив до дружини почуття любові і поваги. З 2013 року вони припинили подружні стосунки і стали проживати окремо один від одного. В наданий судом строк для примирення вони не примирилися і їх шлюб носить формальний характер.

21.07.2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_4 на її користь аліменти на її утримання у розмірі 30% з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня подання зустрічного позову і до спливу трьох років з дня розірвання шлюбу посилаючись на те, що вона за станом свого здоровя потребує матеріальної допомоги, яку відповідач має можливість надавати, виходячи із його майнового стану. ОСОБА_2 вказує, що вона є інвалідом 2 групи, її пенсія по інвалідності становить 949 грн., якої недостатньо для проведення лікування, якого вона потребує.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 01.10.2015 року позовну заяву ОСОБА_4 задоволено, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано у звязку з тим, що збереження шлюбу є неможливим.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволений частково. Суд стягнув з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 1/25 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 21.07.2015 року і до спливу трьох років з дня розірвання шлюбу, оскільки відповідач має можливість надавати колишній дружині таку допомогу.

В апеляційній скарзі представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати у звязку порушенням судом норм матеріального і процесуального права, та в задоволенні позову ОСОБА_4 про розірвання шлюбу - відмовити, а зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити у повному обсязі вказуючи, що сімю можливо зберегти, для чого необхідно надати сторонам більший для примирення строк. Розмір аліментів на утримання дружини буде достатнім у розмірі 30% з усіх доходів відповідача, оскільки ОСОБА_2 знаходиться постійно на лікуванні і потребує матеріальної допомоги на придбання ліків. ОСОБА_4 має можливість надавати майнову допомогу на утримання дружини. Суд вказаних обставин, що мають значення для розгляду справи, не встановив, а тому безпідставно задовольнив позов ОСОБА_4 та частково задовольнив позов ОСОБА_2

За правилами ч.1ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, що оскаржене, доводи апеляційної скарги, межі, в який повинні проводитися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за наступних підстав;

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 та розриваючи шлюб, укладений між ним та ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивач втратив почуття любові і поваги до ОСОБА_2, в 2013 році вони припинили подружні стосунки і стали проживати окремо. У наданий судом строк для примирення подружжя не примирилося.

Задовольняючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 і стягуючи на її користь з ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/25 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 21.07.2015 року і до спливу трьох років з дня розірвання шлюбу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач потребує такої допомоги, а відповідач може надавати допомогу у такому розмірі. При цьому, суд врахував майновий стан як позивача так і відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Згідно ч.2ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них.

Правилами ст.75 СК України встановлено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановлено законом, або є інвалідом 1, 2 чи 3 групи.

Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання іншого майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.04.2006 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Біляївського міськрайуправління юстиції в Одеської області був зареєстрований шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, про що зроблений актовий запис №16. Дітей від шлюбу немає.

За час шлюбних відносин між подружжям часто виникали суперечки, оскільки кожен із подружжя мав свої погляди на сімейне життя і ведення спільного сімейного господарства. В результаті таких відносин у сімї, ОСОБА_4 втратив до дружини почуття любові і поваги. З 2013 року подружжя стало проживати окремо один від одного. Судом першої інстанції сторонам був наданий строк для примирення, але у цей строк та після цього подружжя не примирилося, тому шлюб для позивача носить формальних характер.

Отже, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 та розриваючи шлюб, укладений між сторонами, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам позивача, який втрати почуття любові і поваги до дружини.

Починаючи з 20.10.2012 року медико соціальною комісією ОСОБА_2 була встановлена 2 група інвалідності, безстроково, у звязку з онкологічним захворюванням. Їй, як інваліду 2 групи була призначена пенсія у розмірі 949 грн. - щомісячно. У звязку із продовженням лікування онкологічного захворювання ОСОБА_2 потребує матеріальної допомоги, оскільки її доходи від призначеної пенсії не покривають всіх витрат. У ОСОБА_2 від першого шлюбу є двоє дітей, які досягли повноліття.

ОСОБА_4 є пенсіонером МВС України з 30.12.2005 року, і отримує пенсію у розмірі 4648 грн. 58 коп. - щомісячно (за 2015 рік). Пенсія була призначена відповідачу у звязку із захворюванням, (травмою), отриманою ним під час проходження служби. Крім того, ОСОБА_4 працює економістом у Державному закладі «Дитячий спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій «Хаджибей»», і отримує заробітну плату у розмірі 1989 грн. 16 коп., щомісячно.

Законом України «Про державний бюджет України на 2015 рік» за №80-УІІІ від 28.12.2014 року встановлений прожитковий мінімум для осіб, який становить 1074 грн.

Приймаючи до уваги, що призначена ОСОБА_2 пенсія по інвалідності не покриває витрат на її лікування, а її чоловік за своїм майновим станом може надавати допомогу на утримання дружини, суд першої інстанції з урахування доходів сторін і стану їх здоровя правомірно задовольнив зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2, стягнувши з ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/25 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Рішення суду в цій частині відповідає обставинам справи та вказаним вище нормам матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки висновків суду першої інстанції вони не спростовують, та не містять правових підстав, передбачених ст.309 ЦПК України, для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 та у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі.

Апелянтом не надано доказів того, що примирення між подружжям можливе, оскільки з урахування часу, який пройшов з дня звернення ОСОБА_4 до суду з позовом про розірвання шлюбу і до теперішнього часу подружжя не примирилося. Не зазначено апелянтом також і те, які дії мала вчинити ОСОБА_2 для примирення з позивачем. Тому доводи апелянта у цій частині апеляційної скарги є припущенням.

Не заслуговують на увагу і доводи апелянта про те, що ОСОБА_4 може надавати допомогу на утримання дружини у розмірі 30% його щомісячних доходів, оскільки вони не ґрунтуються на законі і суперечать матеріалам справи. Так, стягнуті з відповідача аліменти на утримання ОСОБА_2 у розмірі 1/25 частини його щомісячних доходів, з урахування пенсії по інвалідності, яку отримує ОСОБА_2, забезпечують їй необхідний прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2015 рік» за №80-УІІІ від 28.12.2014 року. Крім того, ОСОБА_4 має декілька захворювань, і також потребує постійного лікування.

На час розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідачем надана довідка про те, що він звільнений з роботи економіста у Державному закладі «Дитячий спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій «Хаджибей»», а тому його майнові доходи зменшилися.

Інші доводи апеляційної скарги не мають правового значення для вирішення спору між сторонами.

Керуючись ст.304, п.1ч.1ст.307, ст.308 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, протягом двадцяти днів, з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.П.Фальчук

ОСОБА_5

ОСОБА_6