Справа № 428/2910/15-ц
Провадження №2/428/1166/2015
19 травня 2015 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:
головуючого судді Макаренко І.Г.,
при секретаріКомм Я.О.,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -
Позивач звернувся до суду з позовною заявою до про стягнення з відповідача боргу за договором позики, в обґрунтування якого зазначив, що останній взяв в у нього в борг грошові кошти в розмірі 2 504 грн., на підтвердження чого склав розписка, згідно якої взяв на себе зобов'язання здійснити погашення суми боргу в строк до 10.10.2014 року. Поте, погашення суми боргу в зазначений строк не здійснив, тому станом на 06.04.2015 року у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у сумі 2 504 грн. 00 коп. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача на його користь зазначену суму боргу та витрати по сплаті судового збору у розмірі 250 грн. 00 коп.
Позивач в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.
Оскільки позивач в поданій до суду письмовій заяві не заперечував проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, судом 19.05.2015 року на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України винесено ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.
Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до положень ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
На підставі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до копії розписки від 22.09.2014 року, ОСОБА_2 взяв у борг у ОСОБА_1 гроші в сумі 2 504 грн. 00 коп., та зобов'язався їх повернути до 10.10.2014 року.
Таким чином, судом встановлено, що фактично між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики у письмовій формі з зобов'язанням повернення грошових коштів у встановлений строк, та умови якого відповідачем були безпідставно порушені, у зв'язку з чим вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 2 504 грн. 00 коп. підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Понесення позивачем судових витрат підтверджується матеріалами справи, а саме квитанцією № С2-110 від 04.12.2014 року про сплату судового збору в розмірі 250 грн. 40 коп. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в зазначеному розмірі.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 84, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 509, 1046-1047, 1049 ч. 1 ЦК України, суддя, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики у розмірі 2 504 (дві тисячі п'ятсот чотири) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 250 (двісті п'ятдесят) гривень 40 копійок.
Копію заочного рішення надіслати відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. Г. Макаренко