Справа № 361/9604/14-ц
Провадження № 2/361/289/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2015 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Маценко Н.П.

при секретарі Телепі Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про заборону вчиняти дії, визнання недійсним державного акту та стягнення моральної шкоди

в с т а н о в и в:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, в якому просить заборонити ОСОБА_2 вчиняти дії, які порушують її право власності на земельну ділянку згідно із державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, який зареєстрований у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю НОМЕР_2 09.09.2002 року; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, виданий на ім'я ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1671 га. Що знаходиться на адресою АДРЕСА_1 цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_4, зареєстрованого 21.08.2012 року у Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 22431; стягнути із ОСОБА_2; стягнути із ОСОБА_2 завдану їм моральну шкоду у розмірі 3000 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 їй належить земельна ділянка площею 0,3050 га, з яких земельна ділянка площею 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд та земельна ділянка площею 0,0550 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться у АДРЕСА_1.

Суміжним землевласником від точки А до точки Б по земельній ділянці з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд є відповідач по справі, якому належить земельна ділянка по АДРЕСА_2.

З метою виготовлення технічної документації для присвоєння кадастрового номеру вона звернулася до ТОВ «Укргеоземпроект». Разом з тим у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру їй відмовлено у зв'язку з тим, що у межах її земельної ділянки знаходиться земельна ділянка відповідача, яка накладається на 4,0895 %.

Далі зазначає, що при виготовленні державного акту відповідачем не підписано у неї як сусіднього землевласника акт про встановлення на місцевості та погодження зовнішньої межа земельної ділянки, замість неї вписано старого власника ОСОБА_4, що є порушенням чинного законодавства.

Крім того, відповідно до кадастрового плану, який був виготовлений на її замовлення для присвоєння кадастрового номеру, у зв'язку із оформленням технічної документації, проміри земельної ділянки від точки Б до точки В землі загального користування (АДРЕСА_1) становлять 49,50 метрів і проміри у державному акті на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від точки Г до точки В землі загального користування (АДРЕСА_1) становлять 49,48 метрів, тобто співпадають, що говорить про відповідність технічної документації фактичним даним.

Діями відповідача, що полягають у нехтуванні вимог чинного законодавства та ускладненні виконання робіт по виготовленню технічної документації по присвоєнню кадастрового номеру їй завдано моральну шкоду, що полягає у душевних переживаннях, яких вона зазнала від порушення нормального життєвого ритму та сильного психічного потрясіння. Розмір завданої моральної шкоди оцінює у 3000 грн.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, пояснив, що до початку розгляду справи по суті відповідач добровільно усунув порушення щодо права власності позивачки на земельну ділянку, при цьому останній вже присвоєно кадастровий номер. Вимоги щодо заборони ОСОБА_2 вчиняти дії, які порушують право власності на земельну ділянку та визнання його державного акту недійсним, його на даний час не цікавлять, у зв'язку із усуненням відповідачем усіх порушень. Однак відмовлятися від цих вимог він не бажає, оскільки відповідач може допустити будь-які порушення у майбутньому. При розгляді даної справи по суті його цікавить лише вимога про стягнення моральної шкоди у розмірі 3000 грн.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, пояснив, що земельну ділянку він придбав на підставі договору купівлі-продажу, державний акт не виготовляв, однак враховуючи вимоги позивачки за власні кошти здійснив упорядкування земельних ділянок по всій вулиці у зв'язку з чим позивачка отримала кадастровий номер. Жодних порушень прав ОСОБА_1 він не допускав. Просить у позові відмовити.

Вислухавши пояснення представника позивача, заперечення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи вбачається, що на підставі державного акту про право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого 09.09.2001 року ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 0,3050 га, з яких земельна ділянка площею 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд та земельна ділянка площею 0,0550 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться у АДРЕСА_1.

Згідно із державним актом серії НОМЕР_3, виданим 21.08.2012 року ОСОБА_2 належить земельна ділянка площею 0,1671 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1.

З матеріалів справи вбачається, що у вересні 2014 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до ТОВ «Укргеоземпроект» про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі

02.10.2014 року проведено встановлення на місцевості та погодження зовнішньої межі земельної ділянки ОСОБА_1, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_3.

Рішенням державного кадастрового реєстратора Управління Держземагентства у Броварському районі Київської області від 08.10.2014 року ОСОБА_1 відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру у зв'язку із знаходженням у межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати іншої земельної ділянки.

Правилами ч. 1 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Згідно зі ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Відповідно до ст. 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастровою документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки.

При розгляді даної справи по суті представник позивача підтвердив, що всі порушення прав ОСОБА_1 на земельну ділянку відповідачем на час розгляду справи по суті усунуті, остання отримала кадастровий номер. Отже відповідачем у добровільному порядку відновлено порушене право позивачки. У судовому засіданні при розгляді справи по суті представник позивача від позовних вимог про заборону ОСОБА_2 вчиняти дії, які порушують право власності на земельну ділянку та визнання його державного акту недійсним не відмовився, так як вважає, що порушення прав можуть виникнути у майбутньому. Разом з тим у судовому порядку підлягають захисту порушені права, здійснювати їй захист на майбутнє суд не може.

Частиною 1 ст.3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Враховуючи наведені обставини, підстави для задоволення вимог про заборону ОСОБА_2 вчиняти дії, які порушують право власності на земельну ділянку та визнання його державного акту недійсним відсутні.

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди» у абз. 2 п. 5 роз'яснено, що суд має з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння потерпілому моральних чи фізичних страждань, за яких обставин і якими діями (бездіяльністю) вони завдані, ступінь вини заподіювача, яких моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі він оцінює пов'язані з ними витрати та з чого при цьому виходить, а також інші обставини, які мають значення для вирішення.

При розгляді даної справи по суті судом не здобуто доказів завдання позивачці моральної шкоди, вказані вимоги є недоведеними у розумінні ст. 60 ЦПК України і такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про заборону вчиняти дії, визнання недійсним державного акту та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Н. П. Маценко