Справа № 2-95/10
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

„01 березня 2010 року

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого судді Гуревського В.К.

за секретаря Кузнецовій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та визначення порядку користування земельною ділянкою, зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним, усунення перешкод в користуванні земельною ділянко, стягнення моральної шкоди, за участю третьої особи органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 з вимогою про визнання договору купівлі-продажу дійсним та усунення перешкод в користуванні власністю, посилаючись на такі обставини. 30 квітня 2003 року між позивачем та відповідачем була укладена угода дарування на 5/12 частин будівлі по вул. Дубовій, 12 в м. Одесі, згідно якої насправді позивач придбав за 78440,0 грн., що еквівалентно 14800,0 грн., у відповідача вказану частку, що підтверджується розпискою, яка була написана нею власноручно. Після придбання даної частки будівлі позивач не має можливості нею користуватися у повному обсязі, так як відповідач створює йому перешкоди в користуванні власністю. У судовому засіданні ОСОБА_1 надав додаткову позовну заяву, в якій доповнив позовні вимоги та просив визначити порядок користування земельною ділянкою за адресою: м. Одеса, вул. Дубова, 12 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та стягнення моральної шкоди, в якій просила усунути перешкоду їй в користуванні земельною ділянкою, зобовязати ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 зняти огорожу з шиферу, яка зведена перед вікнами її частини домоволодіння та стягнути на її користь з відповідачів 25000,0 грн. моральної шкоди, посилаючись на такі обставини. Згідно рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07.07.1997 року ОСОБА_2 належить 5/6 часток домоволодіння під №12 по вулиці Дубовій в м. Одесі. 30.04.2003 року нею було подаровано ОСОБА_1 5/12 частин домоволодіння. В подарованій частині домоволодіння ОСОБА_1 не мешкав і до цього часу не мешкає. Він та його батьки ОСОБА_3, ОСОБА_4 постійно здійснювали перешкоди ОСОБА_2 в користуванні земельною ділянко, звели огорожу з шиферу, яка розташована перед вікнами її частини домоволодіння. На початку 2007 року відповідачі за зустрічним позовом ОСОБА_2 побили, вона зверталась до поліклініки № 16 м. Одеси за медичною допомогою, їй було призначено лікування та вона понесла матеріальні витрати. Після уточнення позовних вимог ОСОБА_2 просила також суд визнати недійсним договір дарування, укладений 03.04.2003 року між нею та ОСОБА_1, у звязку з тим, що подарувати частину домоволодіння її примусили несприятливі матеріальні обставини, які склались у неї: заборгованість за газ, електрострум, воду і т. д. У неї не було наміру дарувати свою частину домоволодіння сторонній особі, вона вважає, що її ввели в оману працівники фірми „Капітал.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити; зустрічну позовну заяву позивач не визнав, вважав її необґрунтованою, просив відмовити в її задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги позивача не визнала, вважала їх необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності, а на своїх зустрічних уточнених позовних вимогах наполягає у повному обсязі.

Представник органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, залучений до участі у справі в якості третьої особи, вказала, що права неповнолітньої особи ОСОБА_5, опікуном якої виступає ОСОБА_2, укладенням договору дарування не порушені, а тому вирішення спору залишила на розсуд суду.

Заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає первинний позов таким, що підлягає частковому задоволенню, а у задоволенні зустрічного має бути відмовлено з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторін, представлених сторонами письмових доказів, висновків судової експертизи.

Згідно договору дарування ВАК № 055005 від 30 квітня 2003 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6, вбачається, що ОСОБА_2 подарувала, а ОСОБА_1 прийняв в дар 5/12 частин домобудівлі № 12, що знаходиться в м. Одесі по вулиці Дубовій та складається в цілому з житлового будинку позначеного в плані під літ. „А, житловою площею 60,3 кв. м. та надвірні споруди позначені в плані літ. „В сарай; „Г гараж; „Е навіс; „З вбиральня; №3-7 огородження, І-ІІ мощення, розташованих на земельній ділянці розміром 566,0 кв. м. за фактичним користуванням. Право власності на 5/12 частин домобудівлі № 12 за ОСОБА_1 було зареєстровано в КП „ОМБТІ та РОН № 39695 стр. 121 кн. 245 від 31.07.2003 року.

Фактично між сторонами було укладено договір купівлі-продажу. Відповідно до розписки від 18.11.2003 року, вбачається, що ОСОБА_2 получила від ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 78440,0 грн., що за курсом НБУ складає 14800,0 доларів США за продаж частини будинку, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Дубова, 12.

Судом встановлено, що згідно договору на право будування будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 01 березня 1952 року, Житлове управління виконавчого комітету Одеського міського ради депутатів трудящих, на підставі рішення Виконавчого ОМР депутатів трудящих № 122 від 05.02.1952 року, відвели ОСОБА_7 земельну ділянку площею 571,0 кв. м. під індивідуальне будівництво житлового будинку вул. Ближні Млини Іллічівського району м. Одеси. 31.12.1952 року згідно рішення за № 77 надали згоду на виконання робіт та у 1953 році почато будівництво будинку.

27 січня 1960 року ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, уклав шлюб з ОСОБА_9, остання змінила прізвище на „Подгорну (свідоцтво про одруження ОСОБА_10 І-УР №753535 від 27.01.1967 року, запис №124), шлюб між ними був розірваний 13.05.1987 року. Згідно свідоцтва про зміну прізвища або імені № 15 від 06.07.1959 року, ОСОБА_8 змінив прізвище на „Куліченко ОСОБА_8 „Миколайовича. Від шлюбу народилась дочка ОСОБА_11. ОСОБА_12 уклав шлюб з ОСОБА_11 та остання змінила прізвище на „Глек, що підтверджує свідоцтво про укладення шлюбу від 20.10.1990 року, запис № 1086.

ОСОБА_7 за життя склала заповіт від 13.09.1972 року та заповідала все своє майно сину ОСОБА_13. 07 серпня 1981 року померла ОСОБА_7, що підтверджує свідоцтво про смерть ОСОБА_14 ІІ-ЖД №318974 від 07.08.1981 року, запис № 663.

На підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 05.05.1996 року, житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який знаходиться в м. Одесі по вулиці Дубовій, 12, належить ОСОБА_13.

21 січня 1992 року помер ОСОБА_13, що підтверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_14 ІІІ-ЖД № 447593 від 23.01.1992 року, запис № 763.

Згідно рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 липня 1997 року справа №2-675/97 за ОСОБА_2 визнано право власності на 5/6 частин домобудівлі № 12 по вулиці дубовій в м. Одесі, за її дочкою ОСОБА_15 визнано право власності на 1/6 частину означеної домобудівлі.

Від шлюбу ОСОБА_12 та ОСОБА_15 народилась дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (згідно свідоцтва про народження ОСОБА_10 І-ЖД №103173 від 27.03.1997 року, про що в книзі записів актів громадського стану про народження 15.09.1993 року зроблено відповідний запис за № 648). 16.07.1993 року шлюб між ОСОБА_12 та ОСОБА_15 розірвано (рішення по справі № 2-823/93 року).

13 квітня 2000 року померла ОСОБА_15, що підтверджує свідоцтво про смерть ОСОБА_14 І-ЖД № 218202 від 14.04.2000 року, запис № 3936.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_10 ВАЕ №705711 від 21.04.2003 року спадкоємцем після смерті ОСОБА_15 є її дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. Спадкове майно складається з 1/6 частини житлового будинку з надвірними спорудами, під №12, розташованого в м. Одесі по вулиці Дубовій та складається в цілому з одного камяного житлового будинку під літ. „А, загальною житловою площею 60,3 кв. м., та надвірні споруди позначені в плані літ. „В сарай, „Г гараж, „Е навіс, „З вбиральня, №3-7 огородження, І-ІІ мостіння, розташованих на земельній ділянці площею 566 кв. м. Зазначена частина будинку належала померлій на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07.07.1997 року, справа №2-675/97 та зареєстрованого в КП „ОМБТІ та РОН в кн. 245, на стр. 120, під реєстровим № 39695.

Згідно розпорядження від 03.07.2000 року №507/01-04, вбачається, що розглянувши заяви ОСОБА_12, який мешкає по вул. Гордієнко 54 кв. І, ОСОБА_16, яка мешкає по вул. Дубовій 12, встановлено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, лишилася без батьківського піклування. ОСОБА_15, мати дівчинки померла, а батько ОСОБА_12 разом з дівчинкою не живе, має другу сім'ю, не відвідує доньку, його робота пов'язана з тривалими відрядженнями. ОСОБА_17 живе у бабусі ОСОБА_2, яка бажає стати опікуном онучки ОСОБА_2, 1939 року народження, пенсіонерка, за місцем мешкання характеризується позитивно, за станом здоров'я може бути опікуном. Висновком ради опіки і піклування від 14.06.2000 року, призначено ОСОБА_16 опікуном над неповнолітньою ОСОБА_18, що також підтверджує реєстраційна картка дитини яка знаходиться під опікою від 12.11.2003 року. Рішенням від 04.04.2003 року стягнуто з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_19 аліменти на дитину ОСОБА_5 в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, починаючи з 30.01.2001 року і до її повноліття, тобто до 25.08.2011 року. Виконавче провадження, яке було відкрите за №В-6/95 по виконанню вик. листу №2-2094, зупинено до знаходження постійного місця мешкання боржника (постанова про зупинення провадження від 26.04.2004 року), у звязку з тим, що оголошений розшук ОСОБА_12, ухвала від 07.04.2004 року.

На підставі посвідчення №71 від 12.12.2002 року, вбачається, що ОСОБА_2, яка проживає: ІНФОРМАЦІЯ_5, згідно з розпорядженням Малиновської районної адміністрації виконкому Одеської міської ради від 12.12.2002 року №913/01-04 призначена опікуном над ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, і над її майном. У зв'язку з технічною помилкою, та відповідно наданими гр. ОСОБА_2 копіям документів - паспорту ОСОБА_2 та свідоцтва про народження підопічної ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, внести зміни до розпорядження №507/01-04 від 03.07.2000 року „Про призначення опіки над неповнолітньою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4. Внести зміни до констатуючої та розпорядчої частин розпорядження та в усьому тексті розпорядження ім'я - ОСОБА_16 замінити на ім'я „Таїса, виклавши його у відповідних відмінках. Внести зміни до розпорядчої частини розпорядження, в пункті першому прізвище неповнолітньої ОСОБА_18 замінити на прізвище „Глек.

Згідно виписки із рішення ЛКК, яка надана КУ „Дитячої міської поліклініки № 5 від 25.08.2009 року, № 90/6, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, хвора з діагнозом епілепсії та потребує відокремленого навчання.

У ОСОБА_2 борги за комунальні послуги, що підтверджується рапортом та попередженням 06/7-2005, згода погашення боргу від 11.07.2005 року, абонентська книга за розрахунком за електроенергію 126067, квитанції, розрахункова книга по оплаті водопостачання та каналізації 1866, супровідні листи від 09.10.2000р., 27.05.2002р., 01.11.2002р., 17.02.2003р.

Відповідно до заяв та супровідних листів від 14.03.2007 року, від 24.04.2008 року, вбачається, що ОСОБА_2 зверталась до Малиновського РВ м. Одеси у відношенні протиправних дій ОСОБА_1, але в порушенні кримінальної справи відмовлено, гр. ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП.

Таким чином, на момент відчуження 5/12 частин домобудівлі № 12 по вулиці Дубовій в м. Одесі ОСОБА_2 належало 5/6 частин спірного домоволодіння, ОСОБА_5 1/6 частина спірного домоволодіння. ОСОБА_2 провела відчуження своїх 5/12 частин домоволодіння на користь ОСОБА_1, при цьому частка неповнолітньої ОСОБА_17 залишилася незмінною.

В судовому засідання сторони підтвердили, що фактично між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу 5/12 частин домобудівлі № 12 по вулиці Дубовій в м. Одесі, за яким ОСОБА_2 було отримано за продану частину домобудівлі 78440,0 грн., що за курсом НБУ складало 14800,0 доларів США. Угоду сторони оформили договором дарування, оскільки за твердженням ОСОБА_2 так порадили працівники агентства нерухомості „Капітал. Таким чином, аналіз доказів по справі у своїй сукупності свідчить про те, що між сторонами виникли відносини з договору купівлі-продажу нерухомого майна, про що додатково свідчать передача відповідачем позивачу частини домоволодіння та складення розписки, а також передача документів.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 ЦК України, п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними, якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Фактично сторони здійснили удаваний правочин. За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини.

Оскільки оформлення між сторонами договору дарування не свідчить про виникнення між сторонами відносин із дарування, насправді вони вчинили купівлю-продаж частини домобудівлі, до відносин сторін мають бути застосовані правила щодо цього правочину. У свою чергу за ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Після укладання зазначеного договору сторони повністю виконали його умови. Відповідач отримав спірну частину домобудівлі; факт передачі покупної ціни від продавця ОСОБА_2 до покупця ОСОБА_1 підтверджується розпискою, згідно з якою продавцем отримана сума за відчужуване нерухоме майно. Право власності на отриману частину нерухомого майна зареєстровано в КП „ОМБТІ таРОН, тому, відповідно до ст. 210, 640 ЦК України договір є укладеним.

За змістом ст. 658 ЦК України, за загальним правилом, право продажу товару належить власникові товару. Право власності ОСОБА_2 було зареєстровано в КП „ОМБТІ та РОН 30 вересня 1997 року в реєстровій кн. № 245, на стор. 120 під реєстровим № 39695, тому ОСОБА_2 вправі була здійснювати відчуження 5/12 частин домобудівлі №12.

Застосовуючи до правовідносин між сторонами правила із договору купівлі-продажу, суд вважає за необхідне в силу ст. 16, ч. 2 ст. 235, ст. 655 ЦК України визнати за позивачем право власності на спірну частину домобудівлі.

Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни їх цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Відповідно до ч. 2 ст. 377 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

ОСОБА_20 перешкоджає ОСОБА_21 користуватися своєю власністю, а саме між сторонами фактично виник спір щодо порядку користування земельною ділянкою, на якій розміщена домобудівля № 12 по вул. Дубова в м. Одесі, співвласниками якої вони є.

Згідно висновку № 1835 від 26.06.2009 року судової будівельно-технічної експертизи, складеного судовим експертом ОСОБА_10, встановлено, що на підставі останньої технічної інвентаризації від 18.05.2006 року та обслідування у натурі, у фактичному користуванні сторін знаходяться ізольовані земельні ділянки площею: 218,0 кв. м. 5/12 частин (ОСОБА_1В.), 348,0 кв. м. 7/12 частин (5/12 частин ОСОБА_2; 1/6 частина ОСОБА_17М.). Суду запропоновано єдиний варіант порядку користування земельної ділянки площею 566,0 кв. м., а саме: ОСОБА_1 з частиною 5/12 236,0 кв. м. (зелений колір), ОСОБА_19 з частиною 7/12 (в тому числі 1/6 частина ОСОБА_17М.) 330,0 кв. м. (жовтий колір).

Відповідно до ст. ст. 386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Це право позивача підтверджується також положенням п. 2 ст. 152 Земельного кодексу України, відповідно до якого власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Даючи оцінку зустрічнім позовним вимогам ОСОБА_2 суд виходить з того, що обставини, що їх обґрунтовували, в судовому засіданні доведені не були, доказів порушення ОСОБА_1 земельних прав ОСОБА_2 у судовому засіданні не виявлено, не обґрунтований розмір моральної шкоди, і чим саме вона була спричинена. Стосовно вимоги щодо визнання договору дарування недійсним у звязку з його укладенням внаслідок неблагоприємних матеріальних обставин, не можуть бути прийняті судом, оскільки не були доведені та обґрунтовані належним чином. Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними до удаваних правочинів наслідки недійсності, передбачені ст. 216 ЦК України, можуть застосовуватися тільки у випадку, коли правочин, якій сторони насправді вчинили, є нікчемним або суд визнає його недійсним як оспорюваний. Крім того, судом встановлений пропуск ОСОБА_2 строків позовної давності. Тому обставини, на які посилалась ОСОБА_2 у своєму зустрічному позові та уточнених позовних вимогах, суд вважає не доведеними.

Порушень майнових прав неповнолітньої дитини судом не встановлено.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Керуючись ст. ст. 16, 235, 377, 386, 391, 640, 655, 658, Цивільного кодексу України, ст. 212 Земельного кодексу України, ст. ст. 30, 37, ст. ст. 11, 15, 60, 213, 215 Цивільного процесуального кодексу України, СУД

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити.

Застосувати для врегулювання відносин між ОСОБА_1 і ОСОБА_22 з приводу укладення 30 квітня 2003 року договору щодо 5/12 частин домобудівлі № 12 по вулиці Дубовій в м. Одесі правила із договору купівлі-продажу, визнавши за ОСОБА_1 право власності на 5/12 частин домобудівлі № 12 по вулиці Дубовій в м. Одесі.

Зобовязати ОСОБА_2 усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою: м. Одеса, вул. Дубова, 12.

Встановити порядок користування земельною ділянкою за адресою: м. Одеса, вул. Дубова, 12 згідно висновку № 1835 судової будівельно-технічної експертизи від 26.06.2009 року додаток № 2, виділивши ОСОБА_23 земельну ділянку площею 236,0 кв. м. (зелений колір) з часткою 5/12, а ОСОБА_2 виділити земельну ділянку площею 330,0 кв. м. (жовтий колір) з часткою 7/12 ( втому числі 1/6 ОСОБА_17М.).

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення та подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення у порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

СУДДЯ В.К.Гуревський