Справа № 361/5443/14 Головуючий у І інстанції Білик Г.О.
Провадження № 22-ц/780/1129/15 Доповідач у 2 інстанції Кашперська Т. Ц.
Категорія 26 09.06.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

09 червня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Ігнатченко Н.В., Фінагєєва В.О.,

за участю секретаря Бобка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

В червні 2013 року позивач ПАТ «Родовід Банк» звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заявлені вимоги мотивував тим, що між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір від 21 листопада 2007 року, за умовами якого банк надає позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 28800 доларів США по 21 листопада 2014 року включно. Відповідачем неналежно виконуються зобовязання за кредитним договором, в звязку з чим станом на 07 травня 2013 року у ОСОБА_2 виникла заборгованість в загальному розмірі 43299,48 доларів США та 3727843,39 грн. Збільшивши позовні вимоги в грудні 2014 року, просив стягнути із ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 49495,13 доларів США та 13786237,66 грн., покласти на відповідача судові витрати.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач ПАТ «Родовід Банк», не погоджуючись із рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2014 року, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2014 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом із тим рішення суду першої інстанції даним вимогам закону не відповідає.

Із матеріалів справи колегія суддів вбачає, що 21 листопада 2007 року між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк відкрив відповідачу відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 28800 доларів США зі сплатою 12,5 % річних, терміном до 21 листопада 2014 року.

За умовами додаткової угоди від 17 жовтня 2008 року було змінено п. 1.5 та розділ 7 вказаного кредитного договору та встановлено процентну ставку за кредитами за цим договором у розмірі 16 % річних.

Станом на 07 травня 2013 року ОСОБА_2 мав заборгованість у розмірі 43299,48 доларів США, яка складалася з наступного: 6908,16 доларів США поточна заборгованість за кредитом, 36391,48 доларів США прострочена заборгованість за кредитом, 3708827,82 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості, 19015,57 грн. 3 % річних від суми простроченої заборгованості.

В грудні 2014 року на час доповнення позовних вимог (а. с. 183) заборгованість зросла та за розрахунком ПАТ «Родовід Банк» склала 49495,13 доларів США та 13786237,66 грн. (а. с. 150 т. 1).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. ст. 627, 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до ст. ст. 251, 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення, і визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Вказівкою на подію, яка має неминуче настати, визначається термін певний момент у часі, з настанням якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості, суд першої інстанції виходив із спливу позовної давності, оскільки відповідач не виконував своїх зобовязань щодо повернення коштів за договором з 21 листопада 2007 року, але представник ПАТ «Родовід Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення з нього заборгованості лише в червні 2013 року, тобто пропустивши трирічний строк позовної давності.

Із даними висновками колегія суддів не може погодитися, виходячи із наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, при укладенні кредитного договору сторони встановили строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобовязань, і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк до 21 листопада 2014 року.

Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Як встановлено ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 квітня 2014 року при касаційному перегляді справи, ОСОБА_2 перестав виконувати щомісячне зобовязання з погашення кредиту 13 жовтня 2008 року, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом банк звернувся 07 червня 2013 року, включивши до позовних вимог всю заборговану суму.

Дані обставини також підтверджуються розрахунком заборгованості, який розпочинається із 13 жовтня 2008 року.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності повязаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Так, за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобовязаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

Таким чином, аналізуючи норми ст. ст. 261, 530, 631 ЦК України слід дійти висновку про те, що у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом всього часу - до закінчення строку виконання останнього зобовязання 21 листопада 2014 року вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом, щомісячні платежі (з процентами) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись в залежності від закінчення строку сплати кожного із щомісячних платежів.

Однак суд першої інстанції, не врахувавши цих вимог, дійшов помилкового висновку, що позивач, предявивши позов 07 червня 2013 року, пропустив строк позовної давності, виходячи із дати укладення кредитного договору 21 листопада 2007 року.

При цьому судом першої інстанції залишено поза увагою ті обставини, що згідно розрахунків позивача, відповідачем здійснювалось часткове погашення заборгованості, а тому прийняття дати укладення кредитного договору за дату, із якої відповідач почав ухилятися від його належного виконання, взагалі нічим не обґрунтоване.

Крім того, як розяснено Пленумом Верховного Суду України в постанові від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Однак, висновки суду першої інстанції щодо доведеності позову в мотивувальній частині рішення відсутні.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалене в результаті неповного зясування обставин справи, із порушенням вимог матеріального та процесуального права і підлягає скасуванню.

Оцінюючи обґрунтованість доводів позивача щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, колегія суддів враховує наступне.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданим позивачем, вбачається, що заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором з урахуванням строку позовної давності за період з 07 червня 2010 року (початок перебігу позовної давності перед зверненням до суду) по 11 грудня 2014 року (дата остаточного збільшення позовних вимог, а. с. 150, 183 т. 1) становить: сума заборгованості по кредиту 18857,06 доларів США, сума заборгованості за процентами по кредиту 18575,50 доларів США (а. с. 172 т. 1, а. с. 6 т. 2); сума 3 % річних від суми простроченого кредиту 2147,78 доларів США, сума 3 % річних від суми прострочених процентів по кредиту 2082,72 доларів США; за період з 07 червня 2012 року по 11 грудня 2014 року: сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 4597027,28 грн.(а. с. 172 т. 1, а. с. 12 т. 2), сума пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту 4451870,01 грн., що разом становить 41663,06 доларів США та 9048897,29 грн. (а. с. 6, 12 т. 2), факт її наявності і розмір відповідачем не спростований, будь-яких інших розрахунків відповідачем на надано.

Розрахунки, надані позивачем під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій, не суперечать один одному та доповнюють розрахунок, наданий позивачем при зверненні до суду із позовною заявою

Відтак, оскільки за кредитним договором, укладеним між позивачем і відповідачем ОСОБА_2, утворилася заборгованість внаслідок порушення умов кредитного договору, виникає необхідність захисту права позивача шляхом стягнення заборгованості.

Враховуючи, що відповідачем заявлено про застосування позовної давності у спірних правовідносинах, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити його клопотання і відмовити в задоволенні позову в частині позовних вимог до 07 червня 2010 року, а пені до 07 червня 2012 року із підстав спливу позовної давності.

Доводи апеляційної скарги, що загальний строк позовної давності щодо виконання зобовязання, визначений законодавством, не минув, а тому є підстави для стягнення заборгованості в повному обсязі, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки перебіг позовної давності починається в залежності від закінчення строку сплати кожного із щомісячних платежів, і відхиляються колегією суддів.

За таких обставин рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного зясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені із порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є підставами для його скасування із ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову, яким суд стягує із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 41663,06 доларів США та 9048897,29 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України колегія суддів здійснює перерозподіл судових витрат та стягує із відповідача на користь позивача 5268 грн. судових витрат.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 41663,06 доларів США та 9048897,29 грн., а також судові витрати 5268 грн.

В іншій частині позову Публічному акціонерному товариству «Родовід Банк» відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Кашперська Т.Ц.

Судді : Ігнатченко Н.В.

Фінагєєв В.О.