Номер провадження: 22-ц/785/5065/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Сватаненка В.І., Артеменка І.А.

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства Страхова група ТАС про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення ДТП, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 Страхова група ТАС про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення ДТП посилаючись на те, що 27.05.2014 року відбулася ТДТ між транспортними засобами ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Оскільки автомобіль ОСОБА_3 було застраховано у ОСОБА_4 СК ТАС, страхова компанія перерахувала позивачу страхову виплату у розмірі 19783,22 грн. /за виключенням коефіцієнта фізичного зносу 6 919,02 грн./. Оскільки, сума у розмірі 6919,02 грн. позивачу не відшкодована, а також невідшкодована моральна шкода ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 1500,00 грн.; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 243,60 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Вважаючи рішення суду незаконним ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2015 року та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 частково суд обґрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Судом встановлено, що 27 травня 2014 року о 15:45 год. ОСОБА_3, керуючи автомобілем Тойота, д/н НОМЕР_1 скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2. Внаслідок ДТП вказані автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою судді Київського районного суду м. Одеси Войтова Г.В. від 18.06.2014 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Згідно з свідоцтвом про реєстрацію САО 361478 ОСОБА_2 є власником автомобіля Шевроле, державний номер ВН 9692ЕН.

Відповідно до калькуляції/висновку № 04354_12 від 03.06.2014 року вартість пошкоджено автомобіля складає 26702,24 грн., в тому числі: вартість замінених складових 12813,00 грн.; вартість робіт 7891,20 грн.; вартість матеріалів - 5998,04. Коефіцієнт зносу замінених складових, згідно з визначенням коефіцієнта фізичного зносу ПП Карекс Груп становить 0,54, що дорівнює 6919,02 грн.

Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки особи, винними діями яких завдано шкоди майну, яке використовується при здійсненні діяльності, що є джерелом підвищеної небезпеки, якщо таким особам не було завдано шкоди цим джерелом, відповідають за завдану шкоду на підставі статті 1166 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС / 9786180 відповідач ОСОБА_3 застрахував автомобіль Тойота, державний номер НОМЕР_3 у ОСОБА_4 СК ТАС. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю становить 100 000,00 грн., за шкоду, заподіяну майну становить 50 000,00 грн., розмір франшизи - 0.

ОСОБА_4 СК ТАС повідомлено позивача, що відповідно до калькуляції № 04354_21 від 03.06.2014 року матеріальний збиток становить 26702,24 грн. З урахуванням коефіцієнту зносу замінених складових /6919,02 грн./ належна до сплати сума страхового відшкодування становить 19783,22 грн. = 26702,24 грн. - 6919,02 грн.. З вказаних розрахунком позивач погодився та на цей час розрахунок ним не оскаржується.

Таким чином, судом встановлено, що заподіяна позивачу матеріальна шкода у розмірі 26702,24 грн. не перевищує ліміт відповідальності, встановлений полісом № АС / 9786180.

Як вбачається із платіжного доручення № 17888 від 04.08.2014 року ОСОБА_4 СК ТАС перерахувало ОСОБА_2 кошти у розмірі 19783,22 грн..

Однак, для відновлення пошкодженого автомобіля позивача ОСОБА_2 звернувся особисто до ТОВ Автолайф лтд та згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 33 від 07.08.2014 року сплатив кошти у розмірі 6919,02 грн..

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Законом України Про страхування договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 29 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з розясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. № 6 Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, при стягненні на користь потерпілого вартості пошкодженого майна враховується зношеність пошкодженого майна. Розрахунок зношеності проводиться відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24 листопада 2003 р. № 142/5/2092.

Крім того, згідно з Положенням про порядок та умови проведення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 вересня 1996 р. № 1175, страхувальником відшкодовується третій особі завдана внаслідок пошкодження транспортного засобу саме пряма шкода, в якій враховується вартість пошкоджених деталей транспортного засобу на момент ДТП, а саме з урахуванням фізичного зношення транспортного засобу, а не вартість нових деталей.

Правильним є висновок суду, що вимоги позивача, які були підтримані стороною позивача в судовому засіданні 08.04.2015 року, про стягнення всієї суми майнової шкоди не з ОСОБА_4 СК ТАС, а саме з відповідача ОСОБА_3 в частині не виплаченої суми страховою компанією, заявлені неправомірно. При цьому, суд дійшов правильного висновку, стосовно того, що доводи відповідача ОСОБА_3, про те що саме страхова компанія повинна сплатити всю суму майнової шкоди, яка не перевищує ліміт відповідальності, є обґрунтованими та доведеними, за виключенням доводів стосовно вимог про відшкодування моральної шкоди.

Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Крім того, відповідно до абз. 3, 4 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди при заподіяні особі моральної шкоди, обовязок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Відповідно до ст. 454 ЦК України відшкодування моральної шкоди може бути зменшено судом з урахуванням ступеня вини заподіювача і потерпілого та майнового стану відповідача (громадянина).

Суд погоджується з доводами позивача, про те, що йому завдано моральну шкоду душевними стражданнями внаслідок ушкодження транспортного засобу, порушення способу життя всієї родини. Про що суду надано докази стосовно членів сімї позивача, їх стану здоров'я. Однак, суд вважає, що позивачем заявлено завищений розмір моральної шкоди, в звязку з чим вимога про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районним судом повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Посилання апелянта на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неправильне визначення суми відшкодування матеріальної шкоди, моральної шкоди та судових витрат, як на підстави для скасування оскаржуваного рішення є необґрунтованими, оскільки спростовані дослідженими у судовому засіданні доказами.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: В.І. Сватаненко

ОСОБА_5