Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №334/9310/14ц Головуючий у 1 інстанції: Нікітенко Н.П.
Провадження № 22-ц/778/5642/15 Суддя-доповідач: Спас О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Бабак А.М.,

Полякова О.З.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Міського комунального підприємства «ОСНОВАНІЄ»

на додаткове рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 26 серпня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Запорізької міської ради, Міського комунального підприємства «ОСНОВАНІЄ», третя особа Публічне акціонерне товариство «Запоріжкран» про встановлення факту вселення на законних підставах, зняття з квартири АДРЕСА_1 статусу «службової» -

В С Т А Н О В И Л А :

29 вересня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Запорізької міської ради, Міського комунального підприємства «ОСНОВАНІЄ», третя особа ПАТ «Запоріжкран» про встановлення факту вселення на законних підставах, зняття з квартири АДРЕСА_1 статусу «службової» та зобов'язання Запорізької міської ради виписати ордер на його ім'я на вказану квартиру.

30 вересня 2014р. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі. Зміст позовних вимог зазначений наступним чином: про встановлення факту вселення на законних підставах та виключення квартири із числа службових.

Міське комунальне підприємство «ОСНОВАНІЄ» укласти договір найму житлового приміщення.

В позові зазначав, що з 29.01.1981 року він працював на «Запорізькому енергомеханічному заводі» м. Запоріжжя. В 1983 році підприємством йому було виділено службову квартиру АДРЕСА_1, в яку він прописався 22.04.1983 року де і проживає по сьогоднішній день. 09.09.1991 року він був звільнений з підприємства за власним бажанням. В подальшому «Запорізький енергомеханічний завод» м. Запоріжжя було реорганізовано: спочатку в ЗАО «Запорізький енергомеханічний завод», потім в ЗАО «Запорізький завод тяжкого кранобудування» - ЗАО «Запоріжкран», а в подальшому на ПАТ «Запоріжкран», що підтверджується довідкою від 03.06.2014 року № 105/94. Згідно інформації МКП «Основаніє» в листі від 13.07.2014 року № 10069/05 на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 28.06.1992 року будинок АДРЕСА_1 було передано на баланс КП «ВРЕЖО №9». На момент передачі квартира № 42 значилась як службова, документи по службовій площі підприємству не передавалась. У МКП «Основаніє», як правонаступника КП «ВРЕЖО №9», ордер, виданий йому на вселення в вищезазначену квартиру, відсутній. Водночас, згідно інформації з листа департаменту житлово-комунального господарства Запорізької міської ради № 772/01-39/01 від 13.06.2014 року на сьогоднішній день вказана квартира зареєстрована як службова житлова площа Запорізького механічного заводу. Проте, і в архівах департаменту житлово-комунального господарства Запорізької міської ради інформація про оформлення службового ордера ОСОБА_3 на зазначену житлову площу протягом 1982-1983 років відсутня. До того ж, у відповіді № 17-1404 від 22.04.2014 року зазначається, що корінці ордерів на заселення у департаменті зберігаються лише з 1983 року. В протоколах засідань профспілкового комітету «Запорізького енергомеханічного заводу» Головного управління з механізації будівництва «Головенергобудмеханізація» Міністерства енергетики і електрифікації СРСР м Запоріжжя рішення про надання службової квартири АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_3 відсутнє (відповідь Державного архіву Запорізької обл. № 01-32/П-0873 від 27.05.2014 року). Згідно відповіді ПАТ «Запоріжкран» від 11.06.2014 року № 100-261 будь-які документи про те, чи являється службовою вказана спірна квартира відсутні, а також відсутня будь-яка інформація з цього приводу. Він, ОСОБА_3 звернувся до ПАТ «Запоріжкран» з питаннями чи не заперечує підприємство проти приватизації ним вказаної службової квартири, а також чи не заперечує проти зняття з вказаної квартири статусу службової. Згідно листа від 17.09.2014 року №100-315 ПАТ «Запоріжкран» надав відповідь, що останнє не заперечує проти здійснення з вказаним приміщенням будь-яких дій, які не суперечать діючому законодавству України. Зважаючи на те, що ордер на житлове приміщення як єдина законна підстава для вселення до квартири та документ необхідний для приватизації втрачено, за таких обставин, для реалізації передбачених законом прав на приватизацію квартири, необхідно встановити факт, який має юридичне значення. Просив суд встановити факт його вселення в квартиру АДРЕСА_1 на законних підставах. Зняти з вказаної квартири статус «службової».

Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 27 жовтня 2014 року позов задоволено. Встановлено факт вселення ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1 на законних підставах. Знято з квартири АДРЕСА_1 статус «службової».

11.02.2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про винесення додаткового рішення в якій зазначено, що однією із його позовних вимог було зобов'язання МКП «Основаніє» до укладання договору найму житлового приміщення. Але, незважаючи на те, що в мотивувальній частині рішення суд обґрунтував необхідність укладання договору між МКП «Основаніє» та ОСОБА_3 на користування квартирою АДРЕСА_1, в резолютивній частині рішення ця вимога залишилась поза увагою суду. Просив суд ухвалити додаткове рішення, оскільки судом не ухвалено рішення стосовно позовних вимог щодо зобов'язання МКП «Основаніє» до укладання договору.

26 серпня 2015 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя ухвалено додаткове рішення, яким зобов'язано МКП «Основаніє» укласти з ОСОБА_3 договір найму житлового приміщення в квартирі АДРЕСА_1

Не погоджуючись з вказаним додатковим рішенням суду МКП «Основаніє» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить додаткове рішення у вказаній справі скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_4, позивача ОСОБА_3, перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.1 ч.1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

З матеріалів справи вбачається, що у невизначений цивільним процесуальним законодавством спосіб, без дотримання вимог ст.31 ЦПК України, п.3 вимог позовної заяви змінений шляхом дописування кульковою ручкою тексту: зобов'язати «МКП Основаніє укласти з ОСОБА_3 договір найму жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1».

Відсутність такої редакції п.3 вимог позовної заяви на час ухвалення рішення суду підтверджується матеріалами справи.

Ухвалою про відкриття провадження, з якої видно, що зміст позовних вимог зазначений наступним чином: про встановлення факту вселення на законних підставах та виключення квартири із числа службових.

З заяви представника позивача ОСОБА_5 від 27.10.2014р. вбачається, що від імені позивача останній просить позовні вимоги вважати викладеними в такій редакції: встановити факт вселення ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 на законних підставах; зняти з АДРЕСА_1 статус «службової».

З тексту рішення суду першої інстанції від 27.10.2014р. вбачається, що позовні вимоги були розглянути в редакції заяви представника позивача від 27.10.2014р.

Позовні вимоги про зобов'язання МКП «Основаніє» укласти договір найму житлового приміщення АДРЕСА_1 заявлені не були, не досліджувалися, не були розглянуті.

Відповідно, суд першої інстанції не мав передбачених ст.220 ЦПК України підстав для ухвалення додаткового рішення про зобов'язання МКП «Основаніє» укласти з позивачем договір найму житлового приміщення АДРЕСА_1.

Доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження.

Згідно ч.5 ст.220 ЦПК України про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Виходячи з викладеного, додаткове рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням ухвали про відмову в ухваленні додаткового рішення у зв'язку із відсутністю передбачених законом процесуальних підстав для його ухвалення.

Керуючись ст. ст. 220, 307, 309, 313, 314, 315, 317 ЦПК України колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Міського комунального підприємства «ОСНОВАНІЄ» задовольнити.

Додаткове рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 26 серпня 2015року у цій справі скасувати, в ухваленні додаткового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: