Справа № 639/4512/15-ц
Провадження № 2/639/1454/15
Р І Ш Е Н Н Я

Заочне

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Гаврилюк С.М.,

при секретарі Волкової Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 03.03.2011 року між ним та відповідачем укладено договір позики, на підтвердження якого ОСОБА_2 03.03.2011 року було надано розписку.

На виконання договору позики позивач передав, а відповідач прийняв суму позики в розмірі 56 000 грн. , яку ОСОБА_2 зобовязався повернути позивачеві до 01.05.2011 року.

В серпні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача про стягнення боргу за вищезазначеним договором позики.

За результатами розгляду справи № 2027/12664/2012 рішенням Московського районного суду м. Харкова стягнуто з відповідача суму боргу в розмір 56 000 грн., 2189 грн. в рахунок 3% річних, 1288 грн. в рахунок інфляції, 6165 грн. в рахунок відсотків відповідно до облікової ставки НБУ.

В подальшому, ОСОБА_1 23.09.2013 року до Жовтневого районного суду м. Харкова було подано позов до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за вказаним вище договором позики в сумі 16 376, 33 грн., в тому числі, 10 000 грн. штрафу, проценти від суми позики у розмірі 4282,08 грн., інфляційні втрати в сумі 336,00 грн., сума трьох процентів річних у розмірі 1758,25 грн. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.10.2013 року по справі № 639/8220/13-ц у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за договором позики відмовлено.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.11.2014 року по справі № 639/9148/14-ц, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі .

23.12.2014 року старшим дерджавним виконавцем Жовтневого ВДВС Харківського МУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. № 45950505 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики у сумі 13057, 74 грн.

27.01.2015 року старшим дерджавним виконавцем Жовтневого ВДВС Харківського МУЮ винесено постанову про об"єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження. Однак , на час звернення до суду з даним позовом , зведене виконавче провадження № 46230717 не закінчено, що пдтверджується витягом з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, про що інформація розміщена на офіційному сайті Міністерства юстиції України https://trade.informjust.uа. Окрім того, відповідач своїх зобовязань по сплаті боргу за договором позики не виконав., у звязку з чим позивач вимушений звернутись з вказаним позовом до суду та просить стягнути на його користь зі ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у сумі 26 060 грн. 61 коп. , що складається з процентів за користування відповідачем грошовими коштами в розмірі 6 477, 57 грн. , з суми інфляційних витрат в розмірі 18 486, 80 грн. грн., трьох процентів річних у розмірі 1086,24 коп.. та сплачений судовий збір.

У судове засідання позивач та його представник не зявились, представником позивача ОСОБА_3 подано заяву про розгляд справи за її відсутності , у якій позов підтримала у повному обсязі та не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку.

Належним чином повідомлений відповідач, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення 08.06.2015 року судової повістки та позову з додатками, у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено , що 03.03.2011 року між сторонами укладено договір позики, на підтвердження якого відповідачем 03.03.2011 року було надано розписку позивачеві.На виконання договору позики ОСОБА_1 передав, а відповідач прийняв суму позики в розмірі 56 000 грн. , яку ОСОБА_2 зобовязався повернути позивачеві до 01.05.2011 року.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 03.09.2012 року стягнуто з відповідача суму боргу в розмір 56 000 грн., 2189 грн. в рахунок 3% річних, 1288 грн. в рахунок інфляції, 6165 грн. в рахунок відсотків відповідно до облікової ставки НБУ.

В подальшому, ОСОБА_1 23.09.2013 року до Жовтневого районного суду м. Харкова було подано позов до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за вказаним вище договором позики в сумі 16 376, 33 грн., в тому числі, 10 000 грн. штрафу, проценти від суми позики у розмірі 4282,08 грн., інфляційні втрати в сумі 336,00 грн., сума трьох процентів річних у розмірі 1758,25 грн. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.10.2013 року по справі № 639/8220/13-ц у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за договором позики відмовлено. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 05.08.2014 року заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.10.2013 року змінено, стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 проценти за користування чужими грошовими коштами у сумі 4282,08 грн., три процентів річних у розмірі 1758,25 грн., 336,00 грн. суми інфляційних втрат, а всього в розмірі 6 376,33 грн., в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.11.2014 року по справі № 639/9148/14-ц, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі та стягнуто на його користь зі ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у сумі 13057 грн. 74 коп. , що складається з процентів за користування грошовими коштами в розмірі 4381 грн. 79 коп. , з суми інфляційних витрат в розмірі 7065 грн. , трьох процентів річних у розмірі 1610 грн. 95 коп.

Вказані судові рішення знаходяться на виконанні в Жовтневому ВДВС Харківського міського управління юстиції , однак на час звернення позивача до суду у травні 2015 року з даним позовом зведене виконавче провадження № 46230717 не закінчено, , що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, який міститься в матеріалах справи. Таким чином, ОСОБА_2 своїх грошових зобовязань по сплаті боргу за договором позики не виконав.

Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищуєв становлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Чинне законодавство України не повязує припинення зобовязання з прийняттям судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави для припинення зобовязання визначено у статтях 599-601, 604-609 ЦК України.

Таким чином, наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобовязань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.

Згідно до ч.1 ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, станом на травень 2015 року у відповідача виник обовязок сплати, а у позивача право донарахування процентів за користування грошовими коштами, інфляційних втрат та трьох процентів річних.

Оскільки договором не встановлено розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики ( ч.1 ст. 1048 ЦК України).

Суд погоджується з наведеним позивачем розрахунком заборгованості, оскільки він відповідає вимогам закону.

Формула розрахунку процентів від суми позики (сума позики) х (облікова ставка Національного банку України %) : 365 днів х (кількість днів користування сумою позики).Сума позики складає 56 000 грн. Таким чином, розмір процентів від суми позики складає 6 477,57 грн.

Формула розрахунку інфляційних втрат (сума боргу) х (індекс інфляції, визначеної Державною службою статистики України). Таким чином, відповідач повинен сплатити позивачеві 18 496 грн. 80 коп. інфляційних втрат.

Формула розрахунку трьох процентів річних (сума боргу) х (3% річних) : 365 днів х (кількість днів прострочення). Загальна кількість днів прострочення виконання зобовязання за період з 08.09.2014 року по 02.05.2015 року становить 236днів. Таким чином, сума трьох процентів річних складає 1086,24 грн. Отже, збільшення загальної суми боргу, яку повинен сплатити позивачу відповідач, станом на 02.05.2015 року становить ( 6 477,57 грн. + 18 496 грн. 80 коп. +1086,24 грн.) = 26 060,61 грн.

Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір у сумі 260 грн. 62 коп., що підтверджується квитанцією № 92 від 12.05.2015 року .

Керуючись ст.ст. 5, 6,10, 57, 60, 88, 208,209, 212 -215, 217, 224 ЦПК України , ч.1 ст. 526, ч.1 ст. 598, ч.2 ст. 625, ст. 1046, ст. 1047 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити .

Стягнути зі ОСОБА_2 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_2) заборгованість за договором позики у загальній сумі сумі 26 060 ( двадцять шість тисяч шістдесят) грн.61 грн.

Стягнути зі ОСОБА_2 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судовий збір у сумі 260 ( двісті шістдесят ) грн. 62 коп

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.М.Гаврилюк