Справа № 2-128/12 Головуючий у І інстанції Медвідь Н. О.
Провадження № 22-ц/780/584/15 Доповідач у 2 інстанції Білоконь О. В.
Категорія 46 11.06.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

11 червня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Білоконь О.В.,

суддів Касьяненко Л.І., Савченка С.І.,

при секретарі Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Київської області на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 жовтня 2014 року у справі за позовом заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Державного підприємства «Чайка» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки, визнання недійсними договорів та зобовязання вчинити дії,-

в с т а н о в и л а :

У травні 2011 року позивач заступник прокурора Київської області звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на таке.

Розпорядженням Києво-Святошинської райдержадміністрації № 132 від 05 квітня 2004 року вилучено із земель ДП «Чайка» земельну ділянку площею 50 га в межах Шпитьківської сільської ради та передано до земель запасу ради.

Рішенням Шпитьківської сільської ради № 847 від 08 липня 2004 року погоджено ГО «Обєднання громадян «Лісне ІІ» місце розташування земельної ділянки під розміщення житлового будівництва орієнтованою площею 60 га в межах с. Лісне, а рішенням Шпитьківської селищної ради № 895 від 16 вересня 2004 року затверджено проект землеустрою щодо відведення ГО «Обєднання громадян «Лісне ІІ» земельної ділянки площею 59,9317 га та надано цю ділянку в оренду.

Рішенням Шпитьківської сільської ради № 931 від 20 жовтня 2004 року вирішено передати земельні ділянки у власність та видати державні акти на право власності на земельні ділянки 129 членам ГО «Обєднання громадян Лісне ІІ» під будівництво і обслуговування жилих будинків, господарських споруд в межах с. Лісне Києво-Святошинського району площею 30,93 га.

На підставі вказаного рішення 129 осіб, в тому числі відповідачі, 24 листопада 2004 року отримали державні акти на право власності на земельні ділянки з даним цільовим призначенням, а в подальшому відповідачі відчужили земельні ділянки відповідачу ОСОБА_15 за договорами купівлі-продажу від 27 квітня 2005 року та від 28 квітня 2005 року, на дані ділянки ОСОБА_15 отримала вісім державних актів. Оспорюваними державними актами на право власності на земельні ділянки порушено інтереси ДП «Чайка».

Рішенням Шпитьківської сільської ради № 618 від 28 вересня 2007 року скасовано рішення Шпитьківської сільської ради № 931 від 20 жовтня 2004 року, на підставі якого відповідачі отримали державні акти.

В обґрунтування прозову прокурор зазначав, що спірні державні акти на право власності на земельні ділянки були видані відповідачам з порушенням вимог земельного законодавства, зокрема ст.ст. 116,118 ЗК України. Крім того, спірні земельні ділянки увійшли до земельної ділянки площею 10 га, яка на підставі постанови Київського апеляційного господарського суду від 13 березня 2013 року має бути повернута ДП «Чайка.

Уточнивши позовні вимоги ( а.с. 107-116, т.1), позивач просив в інтересах ДП «Чайка» визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки відповідачів, визнати недійсними договори купівлі-продажу земельних ділянок, витребувати на користь ДП «Чайка» з незаконного володіння ОСОБА_15 вісім земельних ділянок зі вказаними кадастровими номерами загальною площею 2,8528 га в адміністративних межах Шпитьківської сільської ради, визнати право постійного користування за ДП «Чайка» на вказані земельні ділянки.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 квітня 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач заступник прокурора Київської області подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

Судом встановлено, що 11 листопада 2002 року Києво-Святошинською районною державною адміністрацією Київської області було видано ДП «Чайка» філія «Лісне» бригада «Лісне» державний акт на право постійного користування землею площею 423,26 га., розташованою у Києво-Святошинському району Київської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

05 квітня 2004 року Києво-Святошинською районною державною адміністрацією винесено розпорядження № 132 згідно з яким вирішено вилучити із земель ДП «Чайка» філія «Лісне» бригада «Лісне» земельну ділянку загальною площею 50 га в адміністративних межах Шпитьківської сільської ради та передати зазначену земельну ділянку до земель запасу Шпитьківської сільської ради.

08 липня 2004 року Шпитьківською сільською радою прийнято рішення № 847 «Про погодження місця розташування обєкту та надання згоди на складання проекту землеустрою», яким вирішено погодити ГО «Обєднання громадян «Лісне ІІ» місце розташування обєкту під розміщення житлового будівництва на земельній ділянці орієнтовною площею 60 га в межах с. Лісне, а також надати згоду на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 60 га в оренду ГО «Обєднання громадян «Лісне ІІ» під розміщення житлового будівництва в межах с. Лісне. До складу земельної ділянки площею 60 га. увійшла земельна ділянка площею 50 га, вилучена на підставі розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 132 від 05 квітня 2004 року та земельна ділянка площею 10 га, яка на момент прийняття спірного рішення перебувала в користуванні ДП «Чайка».

Рішенням Київської обласної ради № 183-14-24 від 27 травня 2004 року було затверджено межі с. Шпитьки загальною площею 592 га.

ДП «Чайка» у висновку № 16/03-57-308 від 10 вересня 2004 року погодило проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі в довгострокове користування ГО «Обєднання громадян «Лісне ІІ» на правах оренди (49 років) для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд площею 10 га за рахунок земель ДП «Чайка» в межах Шпитьківської сільської ради.

16 вересня 2004 року Шпитьківською сільською радою прийнято рішення № 895 «Про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ГО «Обєднання громадян «Лісне ІІ» для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд на території Шпитьківської сільської ради», в якому вирішено погодити проект землеустрою щодо відведення ГО «Обєднання громадян «Лісне ІІ» в користування на умовах оренди терміном на 49 років для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд на території Шпитьківської сільської ради, земельної ділянки площею 59,9317 га, з них 49,9317 га за рахунок земель запасу Шпитьківської сільської ради та 10 га за рахунок земель ДП «Чайка», вирішено надати ГО «Обєднання громадян «Лісне ІІ» в користування на умовах оренди терміном на 49 років для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд членами ГО «Обєднання громадян «Лісне ІІ» на території Шпитьківської сільської ради згадану земельну ділянку площею 59,9317 га.

05 жовтня 2004 року між Шпитьківською сільською радою як орендодавцем та ГО «Обєднання громадян «Лісне ІІ» як орендарем укладено договір оренди № 865, за умовами якого в оренду передається земельна ділянка, що перебуває у державній власності, загальною площею 59,9317 га. (49,9317 га за рахунок земель запасу сільради, 10 га - за рахунок земель ДП «Чайка»), розташовану на території Шпитьківської сільської ради.

20 жовтня 2004 року Шпитьківською сільською радою прийнято рішення № 931 «Про передачу у власність земельних ділянок 129 членам ГО ОГ «Лісне ІІ» під будівництво і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд в межах с. Лісне, в якому вирішено затвердити технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки 129 членам ГО ОГ «Лісне ІІ» під будівництво та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд в межах с. Лісне Києво-Святошинського району загальною площею 30,93 га.

На підставі даного рішення 24 листопада 2004 року відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_9 ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_14 отримали спірні державні акти отримали державні акти на право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в межах с. Лісне.

27 квітня 2005 року Шпитьківською сільською радою прийнято рішення «Про відміну рішень Х сесії 4 скликання Шпитьківської сільської ради № 581 від 24 жовтня 2003 року та ХIV сесії 4 скликання № 840 від 08 липня 2004 року», в якому вирішено скасувати рішення десятої сесії Шпитьківської сільської ради № 581 від 24 жовтня 2003 року «Про попереднє погодження на виділення земельної ділянки для садового товариства «Лісне» та рішення чотирнадцятої сесії від 08 липня 2004 року № 840 «Про погодження місця розташування обєкту та надання згоди на складання проекту землеустрою»; земельну ділянку площею 50 га передати до земель запасу Шпитьківської сільської ради, а земельну ділянку площею 10 га погоджено для надання в оренду ДП «Чайка» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; сільському голові нотаріально розірвати договір оренди з ГО «Лісне-2»; сільській раді звернутись з поданням до судових органів щодо скасування державних актів на право приватної власності, виданих членам ГО «Лісне-2».

27 квітня 2005 року ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10, а 28 квітня 2005 року ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_14, ОСОБА_13, ОСОБА_11, ОСОБА_12 уклали із ОСОБА_15 договори купівлі-продажу одержаних ними за державними актами від 24 листопада 2004 року земельних ділянок.

Розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 13 вересня 2005 року № 412 «Про скасування розпорядження голови Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 132 від 05 квітня 2004 року «Про передачу до земель запасу Шпитьківської сільської ради», на виконання протесту прокуратури Київської області було скасовано відповідне розпорядження голови Києво-Святошинської районної державної адміністрації.

28 вересня 2007 року Шпитьківською сільською радою прийнято рішення № 618 про відміну рішень та скасування державних актів, яким скасовано рішення від 20 жовтня 2004 року № 939 «Про передачу у власність земельних ділянок 129 членам ГО ОГ «Лісне ІІ» під будівництво і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд в межах с. Лісне, скасовано державні акти на право власності на земельні ділянки 129 членів ГО «ОГ «Лісне ІІ».

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 13 березня 2013 року визнано недійсним рішення Шпитьківської сільської ради № 847 від 08 липня 2004 року в частині погодження ГО «Обєднання громадян «Лісне ІІ» місця розташування земельної ділянки під розміщення житлового будівництва орієнтовною площею 10 га., яка знаходилась в постійному користуванні ДП «Чайка» в межах с. Лісне та надання згоди на складання проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки площею 10 га в оренду ГО «Обєднання громадян «Лісне ІІ» під розміщення житлового будівництва в межах с. Лісне; визнано недійсним рішення Шпитьківської сільської ради № 895 від 16 вересня 2004 року в частині погодження проекту землеустрою щодо відведення ГО «Обєднання громадян «Лісне ІІ» земельної ділянки площею 10 га за рахунок земель ДП «Чайка» та надання цієї ділянки в оренду на 49 років для будівництва житлових будинків; визнано недійсним договір оренди земельної ділянки від 05 жовтня 2004 року, укладений між Шпитьківською сільською радою та ГО «Обєднання громадян «Лісне ІІ» в частині надання в оренду земельної ділянки площею 10 га в межах Шпитьківської сільської ради за рахунок земель ДП «Чайка», зобовязано ГО «Обєднання громадян «Лісне ІІ» повернути ДП «Чайка» земельну ділянку площею 10 га в межах Шпитьківської сільської ради.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та сторонами не оспорюються.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до положень ч.ч. 6-10 ст. 118 ЗК України в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, громадяни, зацікавлені в одержані безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для ведення, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, подають заяву до відповідної ради, яка в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (ст. 126 ЗК України).

Таким чином, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Згідно із положеннями ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, втому числі, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Дана справа переглядалась судами неодноразово.

Зокрема, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримілаьних справ від 4 червня 2014 року були скасовані рішення Києво-Святошинскього суду Київської області від 18 квітня 2013 року про відмову у задовленні позову прокурора та ухвалу апеляційного суду Київської області від 3 вересня 2013 року про залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Скасовуючи вказані судові рішення, суд касаційної інстанції зазначив, що залишаючи спірні земельні ділянки у власності відповідачів суди не звернули уваги на відсутність погодження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що унеможливлює відведення спірних земельних діянок. Без з»ясування зазначених обставин є передбачасним висновок про те, що невідомо, чи увійшли спірні земельні ділянки до земельної ділянки площеню 10 га, яка має бути повернута державному підприємства «Чайка» ( а.с.179-183, т.2).

Відповідно до ч.4 ст. 338 ЦПК Ккраїни висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов»язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

У порушення зазначених вимог процесуального закону та ст.ст. 212-214 ЦПК України суд першої інстанції не дав належної оцінки обставинам відсутності погодження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позову у зв»язку з його недоведеністю, оскільки на думку суду першої інстанції невідомо, чи спірні земельні ділянки увійшли до земельної ділянки площею 10,0 га., яка має бути повернута ДП «Чайка».

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_9 ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_14, будучи зацікавленими в одержані безоплатно у власність земельної ділянки із земель Шпитьківської сільради для ведення, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, в порядку, передбаченому ч.ч.6-10 ст. 118 ЗК України подали заяву до цієї ради, що остання ухвалила рішення про надання дозвіл на розробку проекту відведення земельних ділянок. Також матеріали справи не містять даних про виготовлення проекту відведення земельних ділянок відповідачів, його погодження з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та розгляд цього проекту відведення Шпитьківською сільрадою.

Навпаки, як видно із рішення Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 20 жовтня 2004 року № 931, ним затверджено технічну документацію із землеустрою, а не проект відвеведення земельних ділянок відповідачам, і на підставі цього прийнято рішення про передачу земельних ділянок у власність відповідачам ( а.с.34, т.1).

Заперечуючи, представник відповідача ОСОБА_15 зазначав, що на підставі п.2 Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року № 677, визначено, що проект відведення земельної ділянки не розробляється, якщо земельна ділянка, межі якої визначено у натурі ( нам місцевості), надається у користування або безоплатно передається у власність без зміни цільового призначення.

Колегія суддів не погоджується з цими доводами про відсутність потреби у розробці проектної документації, оскільки встановлено, що відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_9 ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_14 не користувались зазначеними земельними ділянками до їх отримання у власність, а їх межі було встановлено лише при виготовленні технічної документації, отже, законних підстав для того, щоб не розробляти проект землеустрою, не погоджувати його з контролюючими органами і не затверджувати його рішенням сільради у відповідачів не було.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_9 ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_14 отримали спірні земельні ділянки у власність на підставі рішення Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 20 жовтня 2004 року № 931 з порушенням порядку, встановленого ч.ч. 6-10 ст. 118 ЗК України.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що спірні державні акти на право власності на земельні ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд були видані відповідачам з порушенням вимог земельного законодавства суперечить вищевказаним нормам закону та матеріалам справи.

За таких обставин, рішення суду про відмову у позові ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, його слід скасувати і ухвалити нове про часткове задовлення позову з таких підстав.

Відповідно до ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду зазахситом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивліьниз прав та інтересів можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльнсоті органу державної влади, їхніх посадових соіб і службових осіб.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 393 ЦК україни правовий акт органу державної влади, який не відповідає вимогам законів і порушує права власника за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта.

Оскільки встановлено, що відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_9 ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_14 отримали спірні земельні ділянки у власність на підставі рішення Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 20 жовтня 2004 року № 931 з порушенням порядку, встановленого ч.ч. 6-10 ст. 118 ЗК України, видані їм державні акти про право власності на земельну ділянку підлягають визнанню недійсними як незаконні, в цій частині позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

При цьому колегія суддів бере до уваги ту обставину, що 28 вересня 2007 року Шпитьківською сільською радою прийнято рішення № 618 про відміну рішення Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 20 жовтня 2004 року № 931 «Про передачу у власність земельних ділянок 129 членам ГО «ОГ «Лісне ІІ» під будівництво і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд у межах с. Лісне», на підставі якого відповідачі отримали спірні державні акти ( а.с.16-21, 34 т.1).

Проте, колегія суддів не може погодитися з доводами позивача в частині визнання недійсними договорів купівлі-продажу спірних земельних ділянок, які 27 квітня 2005 року ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10, а 28 квітня 2005 року ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_14, ОСОБА_13, ОСОБА_11, ОСОБА_12 уклали із ОСОБА_15, оскільки обраний прокурорм спосіб захисту не відповідає вимогам закону.

За положеннями ст.ст.203,215,216 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами 1-3,5,6 ст.203 цього Кодексу. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороніу натурі все, що вона одержала на виконання цього правочин, а в разі неможливості такого повернення, відшкодувати вартість одержаного.

Разом із тим, згідно із ст.388 ЦК України власник має право витребувати своє майно з чужого незаконного володіння. Однак, якщо майно за плату придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не повинен був знати (добросовісний набувач), то власник вправі витребувати це майно від набувача лише в разі, коли майно загублене власником або особою, якій майно було передане власником у володіння, або викрадено у того чи іншого, або вибуло з їх володіння іншим шляхом поза їх волею.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_15 є добросовісним набувачем вказаних ділянок. Доказів зворотнього прокурором не надано. Питання, які повязані із припиненням права власності добросовісного набувача на придбане майно врегульовані статтями 330, 388 ЦК України, які встановлюють вичерпний перелік підстав, за наявності яких, придбане добросовісним набувачем майно не переходить у його власність і може бути витребуване у нього. Тобто способом захисту прав в такому випадку є вимоги про витребування майна від добросовісного набувача.

Відповідно до рояснень викладених у п.22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», згідно яких якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК). Якщо в такій ситуації (саме так обґрунтовано підставу позову) предявлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 ЦК. У звязку із цим суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів.

Заявляючи позовні вимоги та вважаючи за можливе захистити інтереси державного підприємства «Чайка» шляхом визнання недійсними правочинів, прокурор на зазначені положення закону уваги не звернув, не врахував, що державного підприємства «Чайка», в інтересах якої прокурор подав позов, не є учасником правочинів щодо відчуження спірних земельних ділянок, а тому обраний прокурором спосіб захисту не відповідає вимогам закону,

З аналогічних підстав не підлягають задоволенню і позовні вимоги про визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку на імя ОСОБА_15, та визнання за ДП «Чайка» право постійного користування на спірні земельні ділянки.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що захист державного підприємства «Чайка», відповідно до позовних вимог та вимог закону необхідно здійснювати шляхом витребування майна у набувача шляхом задоволення позовних вимог у відповідно до ст.388 ЦК України і витребування з володіння у ОСОБА_16 спірних земельних ділянок.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Київської області задовольнити часткво.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 жовтня 2014 року скасувати та ухвалити нове.

Позов заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Державного підприємства «Чайка» задовольнити частково.

Визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в межах с. Лісне, отримані 24 листопада 2004 року на ім.»я : ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,2084 га., кадастровий номер НОМЕР_1, державний акт серії НОМЕР_6, ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,2066 га., кадастровий номер НОМЕР_2, державний акт серії НОМЕР_7 ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,2491 га., кадастровий номер НОМЕР_3, державний акт серії НОМЕР_8, ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 0,2474 га., кадастровий номер НОМЕР_4, державний акт серії НОМЕР_5, ОСОБА_7 на земельну ділянку площею 0,2497 га., кадастровий номер НОМЕР_17, державний акт серії НОМЕР_9, ОСОБА_8 на земельну ділянку площею 0,2161 га., кадастровий номер НОМЕР_18, державний акт серії НОМЕР_10, ОСОБА_10 на земельну ділянку площею 0,2500 га., кадастровий номер НОМЕР_19, державний акт серії НОМЕР_11, ОСОБА_9 на земельну ділянку площею 0,2499 га., кадастровий номер НОМЕР_20, державний акт серії НОМЕР_12, ОСОБА_12 на земельну ділянку площею 0,2431 га., кадастровий номер НОМЕР_21, державний акт серії НОМЕР_13, ОСОБА_11 на земельну ділянку площею 0,2347 га., кадастровий номер НОМЕР_22, державний акт серії НОМЕР_14, ОСОБА_13 на земельну ділянку площею 0,2497 га., кадастровий номер НОМЕР_23, державний акт серії НОМЕР_15, ОСОБА_14 на земельну ділянку площею 0,2481 га., кадастровий номер НОМЕР_24, державний акт серії НОМЕР_16

Витребувати на користь Державного підприємства «Чайка» з незаконного володіння ОСОБА_15 8 земельних діянок загальною площею 2,8528 га, що розташовані в адміністративних межах Шпитьківуіської сільської ради Києво-С вятошинського району Київської області з наступними кадастровими номерами: НОМЕР_25 НОМЕР_26; НОМЕР_27; НОМЕР_28; НОМЕР_29; НОМЕР_30 НОМЕР_31; НОМЕР_32; загальна вартість яких становить 609072 грн. 80 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді