ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/4752/15-ц
Провадження № 2/636/2216/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Панаід І.В.,

секретаря судового засідання Шикової К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2, про зняття арешту з майна,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до відділу державної виконавчої служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області, зазначивши в якості третьої особи - ОСОБА_2, в якому просив зняти арешт з ? частини квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1, накладений 14.10.2014 р. постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Зозулею Р.В.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначив, що 14.10.2015 року в процесі здійснення виконавчого провадження державним виконавцем відділу ДВС Чугуївського МУЮ Харківської області була винесена постанова про арешт майна ОСОБА_1 та оголошення заборони його відчуження. Враховуючи, що обставини, які були підставою для накладення арешту на майно відпали, оскільки заборгованість по виплаті аліментів ОСОБА_1 погашена в повному обсязі, позивач просить суд вказаний арешт зняти.

Сторони до зали судових засідань не з'явились, подавши заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти задоволення позову ОСОБА_1 не заперечував. Третя особа ОСОБА_2, також не заперечувала проти задоволення позову, подавши заяву про розгляд справи без її участі.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини.

24.10.2011 р. Ізюмським районним судом Харківської області було ухвалено рішення, яким з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3.

На підставі вищевказаного рішення був виданий виконавчий лист № 2016/2-1173 від 20.12.2011 р.

В процесі здійснення виконавчого провадження, державним виконавцем 14.10.2014 року була винесена постанова про арешт 1/4 частини квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

На даний час заборгованість позивачем погашена.

Частиною 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно ч.1 ст. 316 ЦПК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.1,2 ст. 319 ЦПК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦПК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою ст. 353 цього Кодексу.

Статтею 391 ЦПК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. За правилом ч. 3,4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що обставини, на які позивач посилався у позові, як на підстави своїх вимог обґрунтовані.

Враховуючи викладене вище, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 197 ч. 2, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2, про зняття арешту з майна - задовольнити.

Зняти арешт з 1/4 частини квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1, накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14 жовтня 2014 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя