ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1534/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі :

головуючого судді Лужецької О.Р.

при секретарі Цибулюк М.А., Менасян С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада 2» про визнання частково недійсним договору та стягнення безпідставно отриманих коштів,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2014 року позивач, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада 2» (далі ТОВ «Рада 2») про визнання частково недійсним договору та стягнення безпідставно отриманих коштів. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності від 22.06.2011 року. Вказує, що 10.04.2012 року між ним та ТОВ «Рада 2» було укладено договір про управління будинком, надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та надання комунальних послуг (далі Договір), п.4 якого передбачена плата за експлуатаційні послуги з 16.02.2009 року. Вважаючи, що обовязок ОСОБА_2 по оплаті послуг, які надає Відповідач по вказаному договору виникає лише з 10.04.2012 року, а покладення зобов'язання щодо оплати експлуатаційних послуг «заднім числом» є безпідставним, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом та просив визнати п. 4 Договору недійсним, стягнути з відповідача безпідставно отримані кошти в розмірі 11 047 грн. 20 коп. та судовий збір.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві.

Представник відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада 2» Дементьєв Я.Т. проти позову заперечував, зазначивши, що укладання договору про управління будинком, надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та надання комунальних послуг від 10.04.2012 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Рада 2» відбувалося на добровільних засадах, позивач погодився з усіма умовами договору, внаслідок чого повинен добросовісно виконувати свої обовязки щодо оплати експлуатаційних послуг.

Вислухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до Розпорядження Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації №103 від 12.02.2009 р. «Про затвердження актів про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів» затверджено акт Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкту житловий будинок з підземною автостоянкою по АДРЕСА_2 будинку присвоєно поштову адресу АДРЕСА_1. Вирішено генпідряднику передати, а експлуатаційній організації прийняти в експлуатацію обєкт у встановленому порядку, згідно з додатком (а.с.56-57).

Судом встановлено, що 12.02.2009 між Закритим акціонерним товариством «ПОЗНЯКИ-ЖИЛ-БУД» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «РАДА 2» (Виконавець) укладено Договір про передачу на утримання та експлуатаційне обслуговування житлового будинку і прибудинкової території.

Відповідно до п. 1.1. Договору-2 Замовник передає, а Виконавець приймає житловий будинок по АДРЕСА_1 (будівельна адреса: АДРЕСА_2) з вбудовано-прибудованими нежилими приміщеннями та прибудинковою територією (далі - Будинок), з метою забезпечення кваліфікованого утримання, ремонту та експлуатаційного обслуговування жилих і нежилих приміщень, інженерного обладнання, належного санітарного стану Будинку та прибудинкової території, надання власникам, співвласникам, наймачам, орендарям окремих житлових і приміщень послуг за відповідну плату.

З матеріалів справи вбачається, що 04.03.2005 року між Закритим акціонерним товариством «ПОЗНЯКИ-ЖИЛ-БУД» та ОСОБА_2 було укладено Генеральну угоду про дольову участь у будівництві № 108-Ф-14СКБ.

Пунктом 11.3 сторони визначили, що після здачі обєкта в експлуатацію всі витрати по утриманню квартири згідно експлуатаційних вимог, які вимагають до жилих приміщень, несе Учасник (а.с.58-59).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 22.06.2011 року (а.с. 7).

Відповідно ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

10.04.2012 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Рада 2» було укладено договір про управління будинком, надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та надання комунальних послуг, предметом якого є забезпечення Виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарне обслуговування, обслуговування внутрішньо-будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів, послуг з централізованого водо-, теплопостачання та відведення, диспетчеризації та технічному обслуговуванню ліфтів, обслуговування водостоків, люків, вентиляційних каналів, протипожежної автоматики, внутрішніх та зовнішніх тепло та електропроводів будинку, дезінсекції, дератизації, освітленню та опаленню місць загального користування будинку, послуг аварійної служби, підготовку будинку до експлуатації у осінньо-зимовий період, обслуговування технічного обладнання квартири, ведення особового рахунку, водопостачання та водовідведення, централізованого опалення та здійснювати всі функції управителя будинку № 12 по вул. Срібнокільській в м.Києві, а Споживач надає Виконавцю право управління будинком та гарантує своєчасну оплату послуг за узгодженими тарифом у строки та на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п. 4 Договору розмір щомісячної плати за експлуатаційні послуги 3 16.02.2009 року по 01.11.2009 року становить 78 грн. 34 коп./на міс., а з 01.11.2009 року становить 220 грн. 32 коп./міс.

Відповідно до квитанції № 181120039 від 11.04.2012 року ОСОБА_2 було сплачено на користь ТОВ «Рада2» плату за комунальні послуги в розмірі 11 047,20 грн.

Звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним п.4 Договору та стягнення 11 047,20 грн. позивач посилався на те, що обовязок позивача по оплаті послуг, які надає відповідач по вказаному договору виникає лише з 10.04.2012 року.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст. 631 ЦК України сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої та п'ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Отже, чинним законодавством визначено, що договір (окрема його частина) може бути визнаний недійсним лише з підстав, передбачених законом.

Згідно з приписами статті 627 ЦК України сторони є вільними при укладенні договору, виборі контрагента та у визначені умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Враховуючи те, що між позивачем та відповідачем був укладений договір про управління будинком, надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та надання комунальних послу, суд приходить до висновку, що сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору, дотримались принципу свободи договору та принципу волевиявлення учасника правочину, що визначений ч. 3 ст. 203 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, наведені сторонами доводи та заперечення з предмету позову, суд вважає, що відповідач не порушив жодних договірних зобов'язань перед позивачем та вимог чинного законодавства України, належних доказів недійсності правочину, передбаченому ст.215 ЦК України позивачем не надано, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 6, 322, 627, 631 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та на підставі ст.ст. 10, 11, 27, 60, 212-215, 226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада 2» про визнання частково недійсним договору та стягнення безпідставно отриманих коштів відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ О.Р.ЛУЖЕЦЬКА