Справа № 758/1291/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Романа О. А. ,

при секретарі - Кішинському М. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві

справу за позовом ОСОБА_1

до-Виконавчої Дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності;

-ОСОБА_2,

про поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

02.02.2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до Виконавчої Дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - Фонд) та просить:

-«1.Поновити мене, ОСОБА_1, на посаді начальника управління фінансів, обліку та звітності головного фінансово - економічного управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

2.Стянути з Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на мою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16 червня 2014 року до дня поновлення на роботі, який на день пред»явлення позову становить 75 683,06 грн.(сімдесят п»ять тисяч шістсот вісімдесят три грн.06 коп.).

3.Стянути з Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на мою користь моральну шкоду в розмірі 10 000 (десять тисяч грн.).

4.Допустити до негайного виконання рішення суду в частині виплати заробітної плати.» (а.с.1-4)

Свої вимоги мотивує тим, що в період з 21.11.2013 року по 13.06.2014 року, вона працювала у Фонді на посаді начальника управління фінансів, обліку та звітності головного фінансово - економічного управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та була звільнена по ст.40 ч.2 КЗпП України за виявлену невідповідність виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації.

Ввважає, що підстав для звільнення не було, а тому вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

Протокольною ухвалою від 16.03.2015 року (а.с.21-21а), в якості співвідповідача у справу залучено ОСОБА_2, який на час звільненні виконував обов»язки директора Фонду та ним підписано наказ про звільнення позивачки з роботи.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просить його задовольнити.

Представник відповідача - Самойленко М.В. позов не визнав, мотивуючи тим, що звільнення відповідачки відбулося у відповідності з вимогами чинного законодавства.

При розгляду справи, також просить врахувати, що позивачкою пропущено строк звернення до суду, а тому в позові просить відмовити також і з цієї підстави.(а.с.59-62)

ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився, причин неявки не повідомив.

Заслухавши думку позивачки, яка вважає за можливе справу розглянути без його участі та думку представника відповідача, який вважає за неможливе справу розглянути без

участі ОСОБА_2, суд, керуючись ст.169 ЦПК України, вважає за можливе справу розглянути без його участі на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити на підставі ст.40 п.2 КЗпП України, яка передбачає, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, в тому числі у зв»язку з виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації.

Так, як вбачається з Наказу №541-к від 21.11.2013 року, ОСОБА_1, як заступника начальника управління фінансів, обліку та звітності головного фінансово - економічного управління Виконавчої дирекції Фонду, за її згодою, з 21.11.2013 року, переведено на посаду начальника цього управління, з посадовим окладом 4 205,00 грн.на місяць, а також передбачено можливість виплати щомісячної надбавки за високі досягнення у праці у розмірі 50% до посадового окладу.(а.с.5)

Згідно з Наказом №295-к від 13.06.2014 року, ОСОБА_1 звільнено з роботи по ст.40 п.2 КЗпП України на підставі доповідної записки начальника головного фінансово - економічного управління Бабич Н.О. від 12.06.2014 року, який підписано виконуючим обов»язки директора Фонду - ОСОБА_2.(а.с.85)

Як вбачається з з вищевказаної записки, адресованої Директору Фонду:

-«Довожу до Вашого відома, що спочатку виконання мною обов'язків начальника головного фінансово-економічного управління (далі-ГФЕУ), а саме з 14.11.2013 і по теперішній час начальник управління фінансів, обліку та звітності ОСОБА_1 не виконує своїх прямих функціональних обов'язків.

Про це свідчить відсутність виконання нею документообігу в ГФЕУ, складання звітності по коштах Фонду та окремих доручень керівництва Виконавчої дирекції, а також встановлення обмежень права доступу для працівників управління до її робочої папки.

Фактично, начальник відділу фінансування регіональних програм та інших отримувачів коштів Фонду Князська І.О., на яку з 21.11.2013 (наказ №541-к) покладено виконання обов'язків заступника начальника управління фінансів, обліку та звітності і виконує обов'язки начальника управління фінансів, обліку та звітності.» (а.с.86)

Згідно з п.1.8., п.1.8.2., п.5.2. Положенням «Про Головне фінансово - економічне управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності» передбачено, що до складу Головного управління входять, в тому числі управління фінансів, обліку та звітності. Начальник Управління здійснює керівництво діяльністю Головного управління, несе персональну відповідальність за виконання покладених на підрозділ завдань, визначає ступінь відповідності свого заступника і керівників структурних підрозділів, інших працівників Головного управління, контролює їх роботу. Подає керівництву Виконавчої дирекції Фонду пропозиції щодо призначення і звільнення працівників Головного управління.(а.с.68-80)

Згідно з п.1.3., п.3.4., п.5.3. Положенням «Про управління фінансів, обліку та звітності головного фінансово - економічного управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності» передбачено, що координація діяльності Управління здійснюється начальником головного фінансово - економічного управління, а також заступником директора Виконавчої дирекції Фонду згідно з розподілом обов»язків між керівництвом Виконавчої дирекції Фонду. Управління, відповідно до покладених на нього завдань, забезпечує прийняття, перевірку та зведення фінансової звітності по коштах Фонду відповідно до нормативно - правових актів Фонду. Начальник Управління організовує роботу з ведення фінансової діяльності органів Фонду та забезпечує виконання завдань, покладених на Управління.(а.с.81-84)

Оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що начальник головного фінансово - економічного управління Фонду - Бабич Н.О., діючи в межах наданих йому повноважень, у своїй службовій записці визначив ступінь відповідності ОСОБА_1, як керівника структурного підрозділу, виконуваній нею роботі, а виконуючий обов»язки директора Фонду - ОСОБА_2, діючи в межах наданих йому повноважень, видав наказ про звільнення позивачки з роботи.

З викладеного суд робить висновок, що підстав для задоволення позовної вимоги, в частині поновлення на роботі, немає.

З урахуванням зробленого судом висновку, також не вбачається підстав і для задоволення позовних вимог в частині стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, з урахуванням вимог ст.235 ч.2 КЗпП України, яка передбачає, що при винесенні рішення про поновлення на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу та ст.237-1 ч.1 КЗпП України, яка передбачає, що відшкодування власником або уповноваженим ним органу моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Крім того, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, також з урахуванням вимог ст.233 КЗпП України, яка передбачає, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк, з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки, ст.234 КЗпП України, яка передбачає, що у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, на підставі ст.267 ч.3,4 ЦК України, яка передбачає, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленого до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається із заяви представника відповідача - Самойленка М.В. від 14.05.2015 року, він просить, також, відмовити у задоволенні позову, по причині пропуску позивачкою строку звернення до суду. (а.с.59-62)

Так, як пояснила в судовому засіданні позивачка, про звільнення з роботи, їй стало відомо в період з 16.06.2014 року по 04.07.2014 року, під час перебування на лікарняному.

Правдивість пояснень позивачки підтверджується листком непрацездатності серії АГІ №856149, з якого вбачається, що в період з 16.06.2014 року по 04.07.2014 року, вона перебувала на лікарняному та повинна приступити до роботи 05.07.2014 року.(а.с.20)

Крім того, як пояснила в судовому засіданні позивачка, після 04.07.2014 року вона продовжувала хворіти до грудня 2014 року, але не змогла надати суду листки непрацездатності за цей період.

З викладеного суд робить висновок, що строк позовної давності необхідно рахувати з 16.06.2014 року, тобто з дня коли позивачка дізналася про її порушене право.

Як вбачається з позовної заяви, вона подана до суду 02.02.2015 року.(а.с.1-4)

Таким чином, позов не підлягає задоволенню, також, з підстав пропущення позивачкою строків звернення до суду.

Підстав для поновлення пропущеного процесуального строку, у суду немає.

На підставі викладеного,

-ст.ст.40 п.2,233,234,235,237-1, КЗпП України,

-ст.267 ЦК України,

керуючись ст.ст.5,6,7,8,10,11,60,79,88,208,209,212,213,214,215,294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову, ВІДМОВИТИ.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду м.Києва через Подільський районний суд м.Києва протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Суддя О. А. Роман