АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/3606/14-ц Номер провадження 22-ц/786/971/15Головуючий у 1-й інстанції Путря О. Г. Доповідач ап. інст. Винниченко Ю. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Винниченка Ю.М.,

Суддів: Акопян В.І., Абрамова П.С.,

при секретарі: Рибак О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 16 лютого 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення середнього заробітку та компенсації втрати грошових доходів за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні,-

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення середнього заробітку та компенсації втрати грошових доходів за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11 березня 2014 року згідно з наказом № 10 -К вона була звільнена з посади техніка ДП «Полтавський облавтодор» на підставі п.1 ст.40 КЗп П України у зв'язку зі скороченням штатної чисельності працівників. В порушення вимог ст.116 КЗпП Украіни всі належні при звільненні суми не були виплачені, фактичний розрахунок був проведений 30 травня 2014 року, тому просила стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні в розмірі 8693 грн. 46 коп. та компенсацію втрати грошових доходів в розмірі 484 грн. 45 коп.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 збільшила розмір позовних вимог, а саме просила стягнути за 15 робочих днів березня, 21 робочий день квітня та 18 робочих днів травня 2014 року середній заробіток в розмірі 8940, 24 грн., та компенсацію втрати грошових доходів у зв'язку з інфляцією в розмірі 602, 46 грн. ( яку обраховувала з середнього заробітку 8940, 24 грн. за індексом інфляції 103, 8 ) за весь час затримки по день фактичного розрахунки при звільненні, а всього - 9542 грн.70 коп. При цьому зазначила, що не зважаючи на той факт, що рішенням Полтавського райсуду від 15.09.2014 року позивач поновлена на роботі та відповідачем виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу за період із 12.03.2014 року по 15.09.2014 року , в тому числі й з 12.03.2014 року по 30.05.2014 року, вищезазначену суму 9542, 70 грн. необхідно стягнути в якості санкції, тобто матеріальної відповідальності відповідача.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 16 лютого 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення середнього заробітку та компенсації втрати грошових доходів за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні - відмовлено.

З рішенням суду першої інстанції не погодилась представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, та подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 16 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні в розмірі 8940,24 грн. та компенсацію втрат грошових доходів у зв'язку з інфляцією в сумі 602,46 грн.

Посилається на те, що при ухваленні рішення судом порушені норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що 11 березня 2014 року ОСОБА_2 згідно з наказом № 10 -К була звільнена з посади техніка ДП «Полтавський облавтодор» на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штатної чисельності працівників.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 15.09.2014 року, що набрало законної сили, ОСОБА_2 поновлено на займаній посаді та стягнуто з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період із 12.03.2014 року по 15.09.2014 року в розмірі 17383, 80 грн., в тому числі й середній заробіток за період із 12.03.2014 року по 30.05.2014 року, який позивач повторно бажає стягнути з відповідача, та за який здійснений повний розрахунок .

Відмовляючи в задоволенні позову районний суд послався на те, що рішенням суду від 15.09.2014 року ОСОБА_2 у зв'язку з незаконним звільненням поновлена на роботі, а посилання позивача та її представника, як на підставу задоволення позову на ст.ст.116, 117 КЗпП України, якими передбачено строки розрахунку при звільненні та відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, є безпідставним.

Враховуючи, вищевстановлене, той факт, що позивач прохає стягнути у зв'язку з незаконним звільненням за період із 12.03.2014 року по 30.05.2014 року компенсацію втрати грошових доходів у зв'язку з інфляцією в розмірі 602,46 грн., (яку обраховувала з середнього заробітку по день звільнення в розмірі 8940, 24 грн. за індексом інфляції 103, 8 ), дані вимоги є безпідставними.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що висновок місцевого суду зроблений на підставі повного, всебічного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів, доводів та заперечень сторін, яким судом дана відповідна правова оцінка, а розгляд справи проведений з дотриманням принципу змагальності та диспозитивності.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку, що при вирішенні спору по суті місцевим судом було вірно враховані та застосовані норми матеріального права, а також правильно встановлені фактичні обставини по справі та їм дано належну правову оцінку.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3- відхилити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 16 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : (підпис) Ю.М. Винниченко

Судді: (підпис) В.І.Акопян (підпис) П.С. Абрамов

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області Ю.М.Винниченко