Справа № 369/1983/15ц Головуючий у І інстанції Медвідь Н.О.
Провадження № 22-ц/780/3492/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 1 16.06.2015
УХВАЛА

Іменем України

16 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді : Ігнатченко Н.В.,

суддів : Лащенка В.Д., Поліщука М.А.,

при секретарі : Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ в натурі частки майна, що є у спільній частковій власності, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про виділ в натурі частки домоволодіння та земельної ділянки по вул. Калініна, 18 у м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області згідно другого варіанту висновку судової інженерно-технічної експертизи від 29 листопада 2013 року № 8044 та проекту реконструкції частини житлового будинку, а також стягнення компенсації за відступлення від ідеальних часток.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 квітня 2015 року провадження у справі закрито.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, з мотивів порушення судом першої інстанції норм процесуального права, та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд в іншому складі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з наявності рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 січня 2015 року, яким було відмовлено в задоволення позову з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Проте, з такими висновками колегія суддів не може погодитися, оскільки вони суперечать вимогам процесуального законодавства та не ґрунтуються на матеріалах справи.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження по справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладання мирової угоди сторін, ухвалені або постановленні з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Так судом встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 січня 2015 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ в натурі частки майна, що є у спільній частковій власності.

Як вбачається зі змісту цього рішення, підставою для відмови у задоволенні вимог позивача було відсутність дозволу виконавчого комітету відповідної місцевої ради депутатів на проведення переобладнання і перепланування житлового будинку, який перебуває у спільній частковій власності сторін, що є обовязковою умовою згідно положень ст. 152 ЖК УРСР.

Натомість, звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_2 надав рішення виконавчого комітету Боярської міської ради від 10 лютого 2015 року № 8/12 щодо надання дозволу на переобладнання та перепланування частини житлового будинку по вул. Калініна, 18 у м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області (а.с. 60).

Враховуючи наведене слід дійти висновку, що хоча позовні вимоги заявлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет, що й в ухваленому рішенні, однак підстави для звернення до суду за захистом своїм прав є різними.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції на вищевказані обставини справи та положення ст. 205 ЦПК України уваги не звернув, не визначився з характером заявлених вимог та не зясував обставини, на які посилалися сторони при вирішення спірного питання, за наявності належних доказів усунення умов, що були підставою для відмови в задоволенні позову, дійшов помилкового висновку про закриття провадження у даній справі з підстав набрання законної сили рішення суду ухваленого з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Окрім того, суд першої інстанції проігнорував основні засади цивільного судочинства, з точки зору дотримання права скаржника на доступ до правосуддя, проголошеного ст. 55 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

У відповідності ст. 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є зокрема, порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

В апеляційній скарзі позивач порушує питання про скасування оскаржуваної ухвали і повернення справи до суду першої інстанції на новий розгляд в іншому складі, однак вирішення цього питання не входить до компетенції суду апеляційної інстанції.

Таким чином апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала про закриття провадження у справі скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 311 ЦПК України, оскільки вона постановлена з порушенням вимог процесуального законодавства.

Керуючись ст.ст. 307, 311, 313, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 квітня 2015 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 324 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: