РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/16321/15-ц

Провадження № 2/638/6540/15

24.11.2015 року Дзержинський районний суд м. Харкова

у складі головуючого судді Хайкіна В.М.

при секретарі Шептуха В.М.

з участю судового розпорядника ОСОБА_1

з учасю представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Харківської міської ради, ОСББ «Союз», про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовною заявою до Харківської міської ради, ОСББ «Союз», про визнання права власності в порядку спадкування за законом.Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що постійно мешкає у квартирі №62 у м. Харкові по вул. Деревянка, 24. Батьком позивача був ОСОБА_4, якому належала квартира №62 у м. Харкові по вул. Деревянка, 24, так як він був членом житлово-будівельного кооперативу «Союз». На підставі рішення виконкому Дзержинської районної Ради народних депутатів міста Харкова від 03.04.1984 року за №91 батькові позивача було видано ордер на право зайняття квартири №62 у будинку №24 у м. Харкові по вул. Деревянко, загальною площею 28, 5 кв.м., житловою площею 16,5 кв.м., але за життя батько позивача не встиг оформити право власності на належну йому вище згадувану кооперативну однокімнатну квартиру. У зв'язку із тим, що померлий ОСОБА_4 став власником зазначеної вище квартири в силу закону, то дана квартира складає спадкову масу, право на яку відкрилось після його смерті. ОСОБА_4 помер 10 вересня 2004 року у віці 69 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть 13 вересня 2004 року зроблено запис №1009 міським відділом реєстрації актів цивільного стану №4-3 Харківського обласного управління юстиції. Після смерті батька, ОСОБА_4, відкрилася спадщина - вищезазначена одкокімнатна квартира, за яку батьком був повністю сплачений пайовий внесок. Позивач постійно мешкає у квартирі №62 у будинку №24 у м. Харкові по вул.Деревянко, до смерті та на час смерті батька також там мешкала та сплачувала комунальні послуги. Просить суд позов задовольнити, визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, який помер 10.09.2004 року, право власності на квартиру №62, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Деревянко, буд. 24.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача Харківської міської ради - в судове засідання не з'явився, про час, дату, місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином.

Представник третьої особи Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Союз» в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Суд, дослідивши доводи представника позивача, оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_4) мешкає у квартирі №62 у м. Харкові по вул. Деревянко, 24 (зміна прізвища підтверджується свідоцтвом про шлюб від 06.03.1992 року серії І-ВЛ №259911, а. с. 10), проживання у квартирі підтверджується ксерокопією паспорту із зазначенням місця реєстрації (а. с. 13), квитанціями про сплату комунальних послуг (а. с. 6-7).

Батьком позивача був ОСОБА_4, що підтверджуються свідоцтвом про народження ОСОБА_5 (а. с. 8).

Квартира №62 у м. Харкові по вул. Деревянко, 24 належала ОСОБА_4, оскільки він був членом житлово-будівельного кооперативу «Союз».

Згідно довідки №86 від 12.04.2005 року, виданою Обєднанням співвласників багатоквартирного будинку «Союз», пайовий внесок це балансова вартість квартири, яка становить 2631, 85 руб., який було сплачено ОСОБА_4 у грудні 1978 року. Першопочатковий внесок у розмірі 1100 руб. був виплачений в червні 1966 року. Повністю пай виплачений у грудні 1978 року (а. с. 9).

На підставі акту №22 Державного приймання будівлі від 1966 року будинок був зданий в експлуатацію та записаний в реєстраційну книгу БТІ від 02.11.1965 року №63 про утворення кооперативу.

На підставі рішення виконавчого комітету Дзержинської районної Ради народних депутатів міста Харкова від 03.04.1984 року за №91 ОСОБА_4 було видано ордер на право зайняття квартири №62 у будинку №24 у м. Харкові по вул. Деревянко, загальною площею 28, 5 кв.м., житловою площею 16,5 кв.м. (а. с. 10).

ОСОБА_4 помер 10 вересня 2004 року у віці 69 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть 13 вересня 2004 року зроблено запис №1009 міським відділом реєстрації актів цивільного стану №4-3 Харківського обласного управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 13.09.2004 року серії І-ВЛ №464564 (а. с. 11).

Відповідно до відповіді Шостої Харківської державної нотаріальної контори від 13.10.2015 року №3698/02-17, ОСОБА_3 пропустила строк на звернення до нотаріальної контори для прийняття спадщини, а отже вважається такою, що не прийняла спадщину (а. с. 19).

Відповідно до частини 3 статті 384 ЦПК України, у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом статті 15 Закону України «Про власність», який діяв на момент сплати пайового внеску ОСОБА_4, член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, набуває право власності на нього.

Відповідно до пункту 5-1 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 18.09.87 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом.

Вищезазначене не суперечить приписам Закону України «Про кооперацію» відносно права членів кооперативів на розпорядження майном за згодою кооперативу, оскільки така згода необхідна лише у випадку, якщо член кооперативу не вніс повністю пайовий внесок.

Відповідно до пункту 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. У разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Згідно із статтею 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів, у відповідності із частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України, можуть бути визнання права.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (стаття 1220 ЦК України).

Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України.

Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 2, 3 статті 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до частини 1, 3, 4 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_3 до Харківської міської ради, ОСББ «Союз», про визнання права власності в порядку спадкування за законом підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. 3, 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.15, 16, 328, 384, 1216, 1217, 1258, 1261, 1268 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до Харківської міської ради, ОСББ «Союз», про визнання права власності в порядку спадкування за законом- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІН НОМЕР_1, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, який помер 10.09.2004 року, право власності на квартиру №62, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Деревянко, буд. 24.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі у 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий: