У Х В А Л А

іменем україни

16 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О. П.,

суддів: Амеліна В. І., Остапчука Д. О.,

Дербенцевої Т. П., Савченко В. О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Обслуговуючий кооператив «Затишне містечко», про стягнення грошових коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 25 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2009 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, у якому зазначала, що 20 червня 2008 року вона уклала із ОСОБА_5, від імені якої на підставі довіреності діяла ОСОБА_4, договір про намір у майбутньому укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки № 2/2, площею 0,021 га, і будинку «всесезонного проживання» АДРЕСА_1. На виконання умов указаного договору вона на вимогу ОСОБА_5 сплатила через маклерську компанію ТОВ «Регіонал» 48 тис. доларів США, передавши їх ОСОБА_6, який повинен був збудувати вказаний будинок. Проте відповідачі взятих на себе згідно з указаним договором та актом прийому-передачі грошових коштів зобов'язань не виконали.

Посилаючись на вказані обставини та з урахуванням уточнень, просила стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на свою користь 48 тис. доларів США, що еквівалентно 622 195 грн 20 коп.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25 травня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалені у справі судові рішення просить скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Відмовляючи в задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив із того, що позивач у суді не довела обставин, на які посилалась на обґрунтування своїх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Однією з встановлених ч. 2 ст. 11 ЦК України підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори.

Відповідно до ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Необґрунтоване ухилення однієї зі сторін від укладення основного договору, передбаченого попереднім договором, може бути підставою для відшкодування другій стороні збитків, завданих простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку, встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Обґрунтовуючи підстави позову, ОСОБА_3 посилалась на те, що 20 червня 2008 року вона уклала із ОСОБА_5, від імені якої на підставі довіреності діяла ОСОБА_4, договір про намір у майбутньому укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки № 2/2, площею 0,021 га, і будинку «всесезонного проживання» АДРЕСА_1, Овідіопольського району Одеської області. На виконання умов указаного договору вона на вимогу ОСОБА_5 сплатила через маклерську компанію ТОВ «Регіонал» 48 тис. доларів США, передавши їх ОСОБА_6, який повинен був збудувати вказаний будинок. Проте відповідачі взятих на себе згідно з указаним договором та актом прийому-передачі грошових коштів зобов'язань не виконали, договір купівлі-продажу укладено не було.

Вирішуючи спір по суті та ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суди відповідно до приписів ст. ст. 212-214, 303 ЦПК України виходили із того, що позивач не довела факту передачі грошових коштів у визначеному неї розмірі будь-кому із відповідачів.

З огляду на те, що акт прийому-передачі грошових коштів, на який як на доказ укладання договору від 20 червня 2008 року посилалась ОСОБА_3, містить вказівку про передачу коштів за іншим договором - від 17 квітня 2008 року - та за відсутності інших доказів, які свідчили б про обґрунтованість вимог позивача, суди дійшли правильного висновку про безпідставність позову.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України, розглянувши касаційну скаргу на судові рішення, суд касаційної інстанції відхиляє скаргу і залишає рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 25 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О. П. Касьян

Судді: В. І. Амелін

Т. П. Дербенцева

Д. О. Остапчук

В. О. Савченко