Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.06.2015 Справа №607/9506/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Братасюка В.М.

за участю секретаря Добрянської О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6 про визнання права власності на 1/4 від 1/3 частки квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, померлого 06.06.2014року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона (мати померлого) та відповідачі по справі (дружина та двоє дітей померлого) є спадкоємцями 1/3 частки квартири АДРЕСА_1, яка на праві спільної сумісної власності належить співвласникам ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_6, однак нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тією обставиною, що частки спадкодавця та інших співвласників квартири є невизначеними.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_8 в судове засідання не зявилися, подано суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять позов задоволити.

Відповідачі ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_5 в судове засідання не зявилися, подано суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять позов задоволити.

Третя особа ОСОБА_6 в судове засідання не зявилася, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, що дає підстави суду визнати її неявку без поважних причин та дає можливість суду слухати справу у її відсутності.

Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи.

Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 28.11.2003 виданого Тернопільським міським БТІ, квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_6.

07.06.2014року помер ОСОБА_7, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД № 172872 від 07.06.2014 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №875.

Спадкоємцями після його смерті є позивач (мати померлого) та відповідачі по справі (дружина та двоє дітей померлого), які спадщину прийняли, але не оформили своїх спадкових прав в нотаріальній конторі.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Постановою державного нотаріуса Першої Тернопільської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 від 20.03.2015року, позивачу ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1, яка належала померлому 06.06.2014року ОСОБА_7.

При цьому нотаріусом було встановлено, що за життя спадкодавців, між ними та іншим співвласником квартири частки не були визначені у встановленому законодавством порядку, нотаріус не може встановити спадкову масу, визначити конкретний розмір спадкового майна, а отже видати свідоцтво про право на спадщину та провести державну реєстрацію права власності на успадковане нерухоме майно.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 372 ЦК України, майно що є спільній сумісній власності, може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Суд зазначає, що судовому захисту підлягає право усунення порушення якого, невизнання чи заперечення, не може бути здійснене в позасудовому порядку.

За приписами частини четвертої ст. 372 ЦК України, передбачено, можливість поділу майна, котре перебуває у спільній сумісній власності, шляхом укладання відповідного договору у письмовій формі та його нотаріального посвідчення.

Згідно частини першої статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, або рішенням суду (ч.2 ст. 370 ЦК України).

На допустимості обраного способу захисту цивільного права наголошує Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справі у п.3.4. Інформаційного листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, де зазначає, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном визначення часток законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Належних та допустимих доказів існування угоди про відступ від рівності часток співвласників квартири АДРЕСА_1, судом не здобуто та сторонами спору суду не надано.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення, шляхом визнання за нею права власності на 1/12 частину квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після померлого 06.06.2014року ОСОБА_7.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 213, 215, 223-226, 292, 294 ЦПК України, ст. ст. 392,1261 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно 1/12 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 65,6 кв.м., житловою площею 36,8 кв.м. в порядку спадкування за законом після померлого 06.06.2014року ОСОБА_7.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом .

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_10