Справа № 215/7304/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2015 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

у складі: головуючого, судді - Демиденка Ю.Ю.

при секретарі - Янішевській М.М.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідачів- Драчука В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі №1 Тернівського районного суду м.Кривого Рогу справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю і виселення, та зустрічному позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, треті особи: виконком Тернівської районної у місті ради, приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, Головне Управління ДМС України в Дніпропетровській області про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування державної реєстрації, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності, виселення та вселення,-

ВСТАНОВИВ:

05.12.2014 р. та уточнено 02.10.2015 р. а.с.160 ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення для зняття відповідачів з реєстрації з квартири АДРЕСА_1. В обґрунтування вказує, що 11.07.2014 р. за нотаріально посвідченим договором купила у ОСОБА_7 спірну Квартиру, зареєструвавши право власності. Після купівлі, з незрозумілих їй підстав та без її згоди, в квартирі були зареєстровані відповідачі, про що вона дізналася в грудні 2014 р. Оскільки відповідачі зареєстровані в квартирі без належних правових підстав, фактично не проживають в квартирі до теперішнього часу, це порушує її права власника, чинить перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю, тому позивач просить усунути ці перешкоди, виселивши відповідачів, захистивши її право власностів відповідно до норм ст.ст.317-321, 391ЦК України.

15.07.2015 р. а.с.129 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 і ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 /далі Квартира/ від 11.07.2014 р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, скасування державної реєстрації Квартири; витребування Квартири з незаконного володіння ОСОБА_2, визнання за ОСОБА_3 і ОСОБА_4 по 1/3 частині в праві власності на Квартиру, виселення ОСОБА_2 разом з малолітнім сином ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 з спірної Квартири, та вселення позивачів.

В обґрунтування зустрічного позову вказують що ОСОБА_5 це їх рідна сестра по матері, незаконно отримала спадщину після смерті бабки ОСОБА_9, яка померла 01.07.2008 р. Мати спадкоємців ОСОБА_10 померла 29.12.2003 р. до відкриття спадщини. Спадкоємцями спірної Квартири таким чином є троє онуків: вони - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також ОСОБА_7, та кожному з них належить по 1/3 частині квартири на які просять визнати право власності. Позивачі на час смерті ОСОБА_11 були неповнолітніми, та зареєстрованими в спірній Квартирі, де проживали з бабкою ОСОБА_9О та сестрою ОСОБА_7 до грудня 2007 року тому є такими що прийняли спадщину відповідно до ст.1268 ЦК України, але за прийняттям спадщини у встановлений шестимісячний строк онуки не звернулся, з грудня 2007 р. проживали з батьком ОСОБА_12 який забрав їх на виховання за іншою адресою. ОСОБА_12 їх батько домовився з ОСОБА_7 про оформлення спадкових прав після поновлення правовстановлюючих документів на квартиру які були втрачені. В серпні 2014 р. вони дізналися що ОСОБА_7 не повідомивши про наявність інших спадкоємців, оформила право власності на квартиру на підставі рішення суду від 13.09.2012 р., та 11.07.2014 р. продала спадкову квартиру ОСОБА_2

Оскільки рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.01.2015 р. рішення суду від 13.09.2012 р. згідно якого ОСОБА_7 набула право власності на квартиру було скасовано, вважають що ОСОБА_2 неправомірно володіє квартирою, яку слід витребувати з її володіння, скасувати державну реєстрацію, виселити її з житла, визнати за кожним зі спадкоємців право по 1/3 частині квартири, захисти вселенням їх права.

Представник позивача ОСОБА_2 по первісному позову ОСОБА_1 на позові наполягав, проти зустрічного позову заперечував, вказує, що реєстрація відповідачів створює перешкоди для позивача, яка є єдиним власником квартири, та добросовісним набувачем. Позивач не знала про претензії інших спадкоємців на спірну квартиру, тому є добросовісним набувачем і майно не може бути в неї витребувано згідно ст.388 ЦК України.

Представник відповідачів ОСОБА_12 зустрічний позов підтримав, вказує, що онуки спадкодавця позбавлені права на спадщину шляхом омани з боку ОСОБА_5, а ОСОБА_2 купуючи житло знала про зареєстрованих в квартирі неповнолітніх дітях.

Відповідч ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, незважаючи на повідомлення про час та місце розгляду справи

Третя особи виконком Тернівської районної у місті ради як орган опіки та піклування направив суду відгук про підтримання зустрічного позову в інтересах неповнолітніх дітей.

Треті особи приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, Головне Управління ДМС України в Дніпропетровській області направили суду відзиви на позов про розгляд справи в свою відсутність.

Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд вважає що в задоволенні як первісного так і зустрічного позовів слід відмовити.

Судом встановленопоясненнями сторін, договором купівлі-продажу, витягом з державного реєстру речових прав а.с.6-7, що квартира АДРЕСА_1, придбана позивачем ОСОБА_2 у продавця ОСОБА_7 11.07.2014 р., з реєстрацією права власності на нерухомість.

Згідно довідок з місця проживання а.с.8, крім позивача як власника і її сина ОСОБА_8, в спірній квартирі зареєструвалися відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 17.11.2014 р., тобто після договору купівлі-продажу який, як вказувалося, відбувся 11.07.2014 р.

Як видно з рішення суду від 25.03.2013 р. та на підставі цього рішення, яке пізніше скасовано рішенням апеляційного суду від 15.10.2014 р. - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 були зняті з реєстрації по спірній квартирі, де були зареєстровані з 06.02.2006 р. а.с.9-11.

Тобто як ОСОБА_3 так і ОСОБА_4 були позбавлені права на житло в спірній квартирі незаконно, що встановлено судовими рішеннями, але на думку суду це не впливає на права власника житла ОСОБА_2, та вказана квартира не може бути в неї витребувана в звязку з добросовісністю набуття свого права, та в звязку з тим, що позивачі за зустрічним позовом не мають права на витребування майна.

Згідно ст.388 ЦК України - якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Таким чином витребувати майно може лише колишній його власник, та за умови того, що продавець ОСОБА_7 не мала права на укладення договору і набувач /в даному випадку ОСОБА_2В./ повинна була, або могла знати, що ОСОБА_7 не мала права на відчуження квартири.

В даному спорі відсутні всі зазначені ознаки, крім того сторона позивача за зустрічним позовом не довела належними доказами недобросовісність набуття ОСОБА_2 квартири з огляду на наступне:

1.Позов про витребування майна могла предявити лише ОСОБА_7 яка була власником, та ніяк не ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які власниками спірної квартири ніколи не були, як онуки спадкодавця ОСОБА_9, звернулися до нотаріальної контори, та заявили про свої права лише 26.05.2015 р., отримавши 05.06.2015 р. відмову нотаріуса через відсутність правовстановлюючих документів а.с.93, 153-155, коли майно вже вибуло з володіння ОСОБА_7

2. Оскільки ОСОБА_3 і ОСОБА_4 були неповнолітніми на час відкриття спадщини, 19.03.2008 р. були передані на виховання батькові ОСОБА_12 а.с.101, то їх батько мав достатній час та обовязок заявити про спадкові права дітей, які вважалися такими що прийняли спадщину і поза межами шестимісячного строку після смерті ОСОБА_11, відповідно до ст.1268 ЦК України, але з заявою до нотаріуса звернувся вже після продажу квартири спадкоємцем ОСОБА_7

Таким чином, оскільки про спадкові права ОСОБА_3 і ОСОБА_4 не було заявлено, у суда відсутні докази того, що ОСОБА_7 не мала права на відчуження квартири.

3. Позивачами не надано доказів недобросовісності набування, згідно п.7 договору від 11.07.2014 р. ОСОБА_7 як продавець стверджувала про відсутність спорів щодо квартири, відсутність права у малолітніх та неповнолітніх осіб на користування житлом. Дійсно формально ОСОБА_3 і ОСОБА_4 були зареєстровані в квартирі після договору 17.11.2014 р., тому при замовчуванні вказаних обставин, ОСОБА_2 могла не знати про вказані обставини, та доказів про таке «знання» суду не надано.

Таким чином у суду відсутні законні підстави для задоволення зустрічного позову про витребування Квартири з незаконного володіння ОСОБА_2В, скасування державної реєстрації, визнання за ОСОБА_3 і ОСОБА_4 права власності, виселення та вселення позивачів. Частина позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу взагалі не обґрунтована, та зайва, оскільки заявлено саме позов про витребування майна, житлові права позивачів по зустрічному позову взаємоповязані з правом власності в порядку спадкування, яке не оформлено.

Стосовно первісного позову про усунення перешкод в користуванні шляхом зняття з реєстрації, виселення в уточненому позові а.с.158, то у вказаному позові також слід відмовити.

Позивач ОСОБА_13 посилається в позові на усунення перешкод в користуванні Квартирою, захист свого права власності на підставі ст.317-321, 391 ЦК України. Розглядаючи цей позов диспозитивно в його межах, відповідно до ст.11 ЦПК України, то суд вважає що позивач всупереч ст.ст.10, 27 ЦПК України не надав та не довів в суді відповідними доказами обґрунтованість та законність заявлених вимог про виселення, та усунення перешкод в користуванні власністю.

Згідно ст.150 ЖК України, ст.ст.319,321,391 ЦК України - власник житла має право вимагати усунення будь яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

ОСОБА_2 не зазначє яким чином відповідачі чинять перешкоди в користуванні квартирою, яка належить їй на праві власності в чому полягають ці перешкоди, а предявляючи позов про усунення перешкод, та виселення що повязано зі зняттям осіб з реєстраційного обліку, не вказує з яких підстав Житлового кодексу ОСОБА_3 і ОСОБА_4 повинні бути виселені зі спірної квартири як зазначено в Постанові Пленуму Верховного суду України від 16.01.2012 р., та узагальненні судової практики ВССУ від 28.01.2013 р.

Згідно ст.154 ч.6 ЦПК України слід скасувати арешт на спірну Квартиру накладений ухвалою Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 07.09.2015 р. для забезпечення зустрічного позову в задоволенні якого відмовлено.

На підставі ст.ст.317-321, 388, 1268 ЖК України, керуючись ст.10,27,31,60, 209 ч.3, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю і виселення відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування державної реєстрації, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності, виселення та вселення відмовити.

Скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_2, накладений ухвалою Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 07.09.2015 р.

Сторони та третя особа мають право оскаржити рішення подавши на протязі 10 днів з дня проголошення рішення апеляційну скаргу в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Тернівський районний суд м.Кривого Рогу.

Особи які приймали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: