УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів cудової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Карпенко С.О., Остапчука Д.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Харківської області від 04 вересня 2012 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 04 вересня 2012 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2003 року громадянин Ізраїлю ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до громадянки України ОСОБА_4 та, уточнивши вимоги, просив розірвати шлюб, укладений 15 червня 2001 року між ним та ОСОБА_4; визнати за ним право особистої приватної власності на майно, а саме: жилі будівлі та службові приміщення, які входять до складу нерухомого майна, вартістю 724 132,83 Євро, розташованого в АДРЕСА_2, на земельній ділянці площею 97 800 кв. м, яке набуте ним та ОСОБА_4 у період шлюбу на підставі договору від 03 вересня 2001 року № 13/FP, а саме: комуни в м. Канни під наступними позначками: Секція CL, номер НОМЕР_4, площа 8 га 28 арів 67 сантіарів; комуни в м. Валлорі під наступними позначками: Секція ВН, номер НОМЕР_6, площа 1 га 17 арів; комплекс, який містить парк відпочинку та розваг з басейном, тенісним кортом та дитячим майданчиком, на території якого знаходяться: а) головна будівля або жилий блок, який складається з 9 корпусів A.B.C.D.E.F.G.H.I., кожен з яких має сходи з відповідними літерами, які ведуть відповідно до: корпусів А и В у десять поверхів на антресолі та верхній цокольний поверх (12 рівнів), корпуса С, D, Е, F,G у дванадцять поверхів на антресолі та верхній цокольний поверх (14 рівнів), корпус Н в десять поверхів на антресолі, верхній цокольний поверх, нижній цокольний поверх та перший підвал (14 рівнів), та корпус І в десять поверхів з верхнім цокольним поверхом, нижній цокольний поверх та три підвали (16 рівнів); б) додаткова будівля, призначена для гаражів або блок два, який має два рівня з майданчиком, утворюючий парковку; в) додаткова будівля, призначена для торгівельного центру або блок три, який має цокольний поверх; г) додаткова будівля, призначена для службових приміщень або блок чотири, який має над цокольним поверхом один поверх; д) додаткова будівля, призначена для житла, або блок п'ять, висотою в чотири поверхи над цокольним поверхом з ділянкою для парковки зі сторони заднього фасаду, а саме ВІЛЛА ВАЛЕТТА (VILLA VALETTA).

Ділянка НОМЕР_1 у другому підвалі корпусу 1-і - погріб: 1/30 000 місць загального користування та загальних розтрат усієї ділянки, 1/23 751 місць загального користування та загальних розтрат кожного блоку, 1/27 751 загальних розтрат блоків І та V, 1/30 000 спеціальних розтрат на службові ліфти.

Ділянка № НОМЕР_2 на десятому поверсі у корпусі 1-і-квартира площею 75 кв. м, яка складається з: прихожої, вітальні, спальні, ванної кімнати, кухні, сходів, які ведуть на верхню терасу на даху над вищевказаною квартирою площею 80 квадратних метрів: 100/30 000 місць загального користування та загальних розтрат усієї ділянки, 100/23 751 місць загального користування та загальних розтрат кожного блоку, 100/27 751 загальних розтрат блоків І и V, 188/30 000 спеціальних розтрат на власні ліфти, 185/30 000 спеціальних розтрат на службові ліфти.

Ділянка № НОМЕР_5 на десятому поверсі у корпусі І, сходи і - приміщення площею 25 кв. м. На плоскому даху над вищевказаною кімнатою площею 25 кв. м: 35/30 000 місць загального користування та загальних розтрат усієї ділянки, 35/23 751 місць загального користування та загальних розтрат кожного блоку, 35/27 751 загальних розтрат блоків І и V, 67/30 000 спеціальних розтрат на власні ліфти, 67/30 000 спеціальних розтрат на службові ліфти.

Ділянка № НОМЕР_3 на другому рівні, блок II - гараж: 10/30 000 місць загального користування та загальних розтрат усієї ділянки, 10/1 584 місць загального користування та загальних розтрат кожного блоку.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 посилався на те, що в період шлюбу з ОСОБА_4 він за свої особисті кошти на підставі договору купівлі-продажу нерухомості від 03 вересня 2001 року № 13/FP придбав вищевказане нерухоме майно у Франції. Однак, у договорі покупцями зазначені він та ОСОБА_4, у зв'язку з тим, що даний факт сприяв отриманню відповідачем візи для в'їзду до Франції. Оскільки відповідачка жодних коштів для придбання спірного нерухомо майна не надавала, позивач вважав, що вона не може претендувати на зазначену нерухомість.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2004 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності на: жилі будівлі та службові приміщення, які входять до складу нерухомого майна, вартістю 724 132,83 Євро, розташованого в АДРЕСА_2, на земельній ділянці площею 97 800 кв. м, яке набуте ним та ОСОБА_4 у період шлюбу на підставі договору від 03 вересня 2001 року № 13/FP. А саме: комуни в м. Канни під наступними позначками: Секція CL, номер НОМЕР_4, площа 8 га 28 арів 67 сантіарів; комуни м. Валлорі під наступними позначками: Секція ВН, номер НОМЕР_6, площа 1 га 17 арів; комплекс, який містить парк відпочинку та розваг з басейном, тенісним кортом та дитячим майданчиком, на території якого знаходяться: а) головна будівля або жилий блок, який складається з 9 корпусів A.B.C.D.E.F.G.H.I., кожен з яких має сходи з відповідними літерами, які ведуть відповідно до: корпусів А и В у десять поверхів на антресолі та верхній цокольний поверх (12 рівнів), корпуса С, D, Е, F,G у дванадцять поверхів на антресолі та верхній цокольний поверх (14 рівнів), корпус Н в десять поверхів на антресолі, верхній цокольний поверх, нижній цокольний поверх та перший підвал (14 рівнів), та корпус І в десять поверхів з верхнім цокольним поверхом, нижній цокольний поверх та три підвали (16 рівнів); б) додаткова будівля, призначена для гаражів або блок два, який має два рівня з майданчиком, утворюючий парковку; в) додаткова будівля, призначена для торгівельного центру або блок три, який має цокольний поверх; г) додаткова будівля, призначена для службових приміщень або блок чотири, який має над цокольним поверхом один поверх; д) додаткова будівля, призначена для житла, або блок п'ять, висотою в чотири поверхи над цокольним поверхом з ділянкою для парковки зі сторони заднього фасаду, а саме ВІЛЛА ВАЛЕТТА (VILLA VALETTA).

Ділянка НОМЕР_1 у другому підвалі корпусу 1-і - погріб: 1/30 000 місць загального користування та загальних розтрат усієї ділянки, 1/23 751 місць загального користування та загальних розтрат кожного блоку, 1/27 751 загальних розтрат блоків І та V, 1/30 000 спеціальних розтрат на службові ліфти.

Ділянка № НОМЕР_2 на десятому поверсі у корпусі 1-і-квартира площею 75 кв. м, яка складається з: прихожої, вітальні, спальні, ванної кімнати, кухні, сходів, які ведуть на верхню терасу. На даху над вищевказаною квартирою площею 80 квадратних метрів: 100/30 000 місць загального користування та загальних розтрат усієї ділянки, 100/23 751 місць загального користування та загальних розтрат кожного блоку, 100/27 751 загальних розтрат блоків І и V, 188/30 000 спеціальних розтрат на власні ліфти, 185/30 000 спеціальних розтрат на службові ліфти.

Ділянка № НОМЕР_5 на десятому поверсі у корпусі І, сходи і - приміщення площею 25 кв. м. На плоскому даху над вищевказаною кімнатою площею 25 кв. м: 35/30 000 місць загального користування та загальних розтрат усієї ділянки, 35/23 751 місць загального користування та загальних розтрат кожного блоку, 35/27 751 загальних розтрат блоків І и V, 67/30 000 спеціальних розтрат на власні ліфти, 67/30 000 спеціальних розтрат на службові ліфти.

Ділянка № НОМЕР_3 на другому рівні, блок II - гараж: 10/30 000 місць загального користування та загальних розтрат усієї ділянки.

Рішенням апеляційного суду апеляційного суду Харківської області від 04 вересня 2012 року рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2004 року в частині визнання права власності скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в позові.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 04 вересня 2012 року рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2004 року в частині розірвання шлюбу скасовано та постановлено в цій частині ухвалу про закриття провадження в справі.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати оскаржувані рішення та ухвалу апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на невідповідність висновків апеляційного суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права порушення норм процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції посилався ст. ст. 57, 112 СК України та на те, що вищевказане майно було придбане за особисті кошти позивача та дійшов висновку про визнання за ним права власності на спірне майно. Крім того, сторони протягом тривалого часу проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, тому дійшов висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу, зареєстрованого між сторонами.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині визнання права власності на майно та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову в позові, посилаючись на положення ст. ст. 2, 8, 13, 16, 31-33, 40, 42, 56, 61 Закону України «Про міжнародне приватне право», виходив із того, що матеріали справи не містять відомостей про легалізацію договору купівлі-продажу спірного майна та позивачем не надано доказів на підтвердження придбання майна в період шлюбу з відповідачем за особисті кошти.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження в справі в частині вимог про розірвання шлюбу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, апеляційний суд виходив із того, що шлюб між сторонами розірвано рішенням Печерського районного суду м. Києва від 21 червня 2005 року.

Судами встановлено, що 15 червня 2001 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва було зареєстровано шлюб, актовий запис № 877.

На підставі договору купівлі-продажу нерухомості від 03 вересня 2001 року № 13/FP ОСОБА_3 та ОСОБА_4 придбали нерухоме майно, а саме: комуни в м. Канни під наступними позначками: Секція CL, номер НОМЕР_4, площа 8 га 28 арів 67 сантіарів; комуни м. Валлорі під наступними позначками: Секція ВН, номер 8, площа 1 га 17 арів; комплекс, який містить парк відпочинку та розваг з басейном, тенісним кортом та дитячим майданчиком, на території якого знаходяться: а) головна будівля або жилий блок, який складається з 9 корпусів A.B.C.D.E.F.G.H.I., кожен з яких має сходи з відповідними літерами, які ведуть відповідно до: корпусів А и В у десять поверхів на антресолі та верхній цокольний поверх (12 рівнів), корпуса С, D, Е, F,G у дванадцять поверхів на антресолі та верхній цокольний поверх (14 рівнів), корпус Н в десять поверхів на антресолі, верхній цокольний поверх, нижній цокольний поверх та перший підвал (14 рівнів), та корпус І в десять поверхів з верхнім цокольним поверхом, нижній цокольний поверх та три підвали (16 рівнів); б) додаткова будівля, призначена для гаражів або блок два, який має два рівня з майданчиком, утворюючий парковку; в) додаткова будівля, призначена для торгівельного центру або блок три, який має цокольний поверх; г) додаткова будівля, призначена для службових приміщень або блок чотири, який має над цокольним поверхом один поверх; д) додаткова будівля, призначена для житла, або блок п'ять, висотою в чотири поверхи над цокольним поверхом з ділянкою для парковки зі сторони заднього фасаду, а саме ВІЛЛА ВАЛЕТТА (VILLA VALETTA). Ділянка НОМЕР_1 у другому підвалі корпусу 1-і - погріб: 1/30 000 місць загального користування та загальних розтрат усієї ділянки, 1/23 751 місць загального користування та загальних розтрат кожного блоку, 1/27 751 загальних розтрат блоків І та V, 1/30 000 спеціальних розтрат на службові ліфти. Ділянка № НОМЕР_2 на десятому поверсі у корпусі 1-і-квартира площею 75 кв. м, яка складається з: прихожої, вітальні, спальні, ванної кімнати, кухні, сходів, які ведуть на верхню терасу. На даху над вищевказаною квартирою площею 80 квадратних метрів: 100/30 000 місць загального користування та загальних розтрат усієї ділянки, 100/23 751 місць загального користування та загальних розтрат кожного блоку, 100/27 751 загальних розтрат блоків І и V, 188/30 000 спеціальних розтрат на власні ліфти, 185/30 000 спеціальних розтрат на службові ліфти. Ділянка № НОМЕР_5 на десятому поверсі у корпусі І, сходи і - приміщення площею 25 кв. м. На плоскому даху над вищевказаною кімнатою площею 25 кв. м: 35/30 000 місць загального користування та загальних розтрат усієї ділянки, 35/23 751 місць загального користування та загальних розтрат кожного блоку, 35/27 751 загальних розтрат блоків І и V, 67/30 000 спеціальних розтрат на власні ліфти, 67/30 000 спеціальних розтрат на службові ліфти. Ділянка № НОМЕР_3 на другому рівні, блок II - гараж: 10/30 000 місць загального користування та загальних розтрат усієї ділянки, 10/1 584 місць загального користування та загальних розтрат кожного блоку.

Відповідно до п. п. 4, 5, 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначення, право якої держави підлягає застосуванню до правовідносин з іноземним елементом, є правом учасників правовідносин (вибір права). Автономією волі є принцип, згідно з яким учасники правовідносин з іноземним елементом можуть здійснити вибір права, що підлягає застосовуванню до відповідних правовідносин. Правовою кваліфікацією є визначення права, що підлягає застосуванню до правовідносин з іноземним елементом.

Відповідно до ч. 4 Закону України «Про міжнародне приватне право» право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України. Визначене згідно з частиною першою цієї статті право, як виняток, не застосовується, якщо за всіма обставинами правовідносини мають незначний зв'язок з визначеним правом і мають більш тісний зв'язок з іншим правом. Це положення не застосовується, якщо сторони (сторона) здійснили вибір права відповідно до частини першої цієї статті.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про міжнародне приватне право» у випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин. Вибір права згідно з частиною першою цієї статті має бути явно вираженим або прямо випливати з дій сторін правочину, умов правочину чи обставин справи, які розглядаються в їх сукупності, якщо інше не передбачено законом.

При визначенні права, що підлягає застосуванню, суд чи інший орган керується тлумаченням норм і понять відповідно до права України, якщо інше не передбачено законом (ст. 7 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Статтею 56 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що форма і порядок укладення шлюбу в Україні між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, а також між іноземцями або особами без громадянства визначаються правом України.

Правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином. Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Вибір права згідно з частиною другою цієї статті обмежений лише правом особистого закону одного з подружжя без застосування частини другої статті 16 цього Закону. Угода про вибір права припиняється, якщо особистий закон подружжя стає спільним (ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Положеннями ст. 61 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що подружжя може обрати для регулювання майнових наслідків шлюбу право особистого закону одного з подружжя або право держави, у якій один з них має звичайне місце перебування, або, стосовно до нерухомого майна, право держави, у якій це майно знаходиться.

Припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу (ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Окрім того, вирішуючи питання про докази у справах з іноземним елементом, суд має враховувати принцип змагальності сторін (стаття 10 ЦПК України) та обов'язок доказування (стаття 60 ЦПК України). Кожна зі сторін, у тому числі й іноземні особи, повинні довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказами згідно зі статтею 57 ЦПК є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У справах з іноземним елементом можуть бути використані як докази будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються визначеними у частині другій статті 57 ЦПК України засобами та регулюються Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах (Гаага, 1965) і Конвенцією про отримання за кордоном доказів у цивільних та торгових справах (Гаага, 1970).

Документи адміністративних і юридичних органів іноземних держав набувають сили письмових доказів за умови їх легалізації (засвідчення) консульськими посадовими особами або проставлення апостиля. Однак стосовно кожної окремо взятої країни можлива специфіка вказаної діяльності і при цьому слід звертати увагу на зміст міждержавних угод.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції, в своєму рішенні, обґрунтовано виходив із того, що матеріали справи не містять відомостей про легалізацію договору купівлі-продажу спірного майна та позивачем не надано доказів на підтвердження придбання майна в період шлюбу з відповідачем за особисті кошти.

Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, з дотриманням вимог ст. ст. 2, 8, 13, 16, 31-33, 40, 42, 56, 61 Закону України «Про міжнародне приватне право», апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову та визнання за позивачем права особистої власності на спірне нерухоме майн.

Крім того, постановляючи ухвалу про закриття провадження в справі в частині вимог про розірвання шлюбу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, апеляційний суд обґрунтованого виходив із того, що шлюб між сторонами розірвано рішенням Печерського районного суду м. Києва від 21 червня 2005 року.

Доводи касаційної скарги про порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права є безпідставними, не спростовують висновків суду та не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення апеляційного суду.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення касаційної скарги і залишення рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 04 вересня 2012 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 04 вересня 2012 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді : В.І. Амелін

В.П. Гончар

С.О. Карпенко

Д.О. Остапчук