Ухвала

іменем україни

27 травня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Дербенцевої Т.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, приватного підприємства «М.А.И.», ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») на рішення апеляційного суду Полтавської області від 09 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з указаним позовом, у якому просило стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 045 616 грн 84 коп., посилаючись на неналежне виконання позичальником умов кредитного договору, укладеного 25 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3

На забезпечення виконання умов кредитного договору 25 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4, АКІБ «УкрСиббанк» та ПП «М.А.И» укладено договори поруки (із наступними змінами), згідно з умовами яких останні поручилися за належне виконання ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» і ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, згідно з яким останній отримав право вимоги за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_3 і за договорами поруки, укладеними з ОСОБА_4 та ПП «М.А.И».

Згідно розрахунку ПАТ «Дельта Банк» станом на 20 травня 2012 року існує заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 045 616 грн 84 коп., з яких: тіло кредиту - 859 987 грн, відсотки за користування кредитом - 185 629 грн 84 коп.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06 листопада 2013 року позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3, приватного підприємства «М.А.И.» та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 25 жовтня 2007 року у розмірі 1 045 616 грн 84 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 09 липня 2014 року рішення районного суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що позивач не довів отримання відповідачем кредитних коштів в іноземній валюті.

Проте погодитися із таким висновками апеляційного суду не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами установлено, що 25 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») і ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 0 (зі змінами та доповненнями відповідно до додаткових угод), згідно з умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику кредитні кошти у сумі 133 897 швейцарських франків зі сплатою 8,4 % річних строком з 25 жовтня 2007 року по 24 жовтня 2013 року.

На забезпечення виконання умов кредитного договору 25 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4, ПП «М.А.И» укладено договори поруки (із змінами), згідно яких останні поручилися за належне виконання ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» і ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, згідно якого останній отримав право вимоги за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_3 і за договорами поруки, укладеними з ОСОБА_4 та ПП «М.А.И».

Згідно розрахунку ПАТ «Дельта Банк» станом на 20 травня 2012 року існує заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 045 616 грн 84 коп., з яких: тіло кредиту - 859 987 грн, відсотки за користування кредитом - 185 629 грн 84 коп.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_3 зазначав, що АКІБ «УкрСиббанк» не виконав умови кредитної угоди, а саме: не надав позичальнику 133 897 швейцарських франків.

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд в основу рішення поклав відсутність доказів на підтвердження виконання ПАТ «УкрСиббанк» умов кредитного договору в частині надання позичальнику 133 897 швейцарських франків. Відхиляючи посилання ПАТ «Дельта Банк» на те, що первинні документи, якими підтверджується факт отримання відповідачем кредитних коштів, зберігаються у первісного кредитора (ПАТ «УкрСиббанк»), суд не врахував, що рішення про відмову в позові з підстав неотримання позичальником кредитних коштів, може вплинути на права та обов'язки ПАТ «УкрСиббанк», яке не було залучено до участі у справі.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Проте у порушення вимог ч. 4 ст. 10, ст. 33, п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України судом не вирішено питання про склад осіб, які беруть участь у справі, та не роз'яснено позивачеві право на залучення до участі у справі в якості співвідповідача ПАТ «УкрСиббанк», який мав би можливість підтвердити або спростувати факт отримання ОСОБА_3 грошових коштів в іноземній валюті відповідно до умов кредитного договору № 0, укладеного 25 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») і ОСОБА_3, а також надати суду первинні документи з цього питання.

Розглянувши справу без участі ПАТ «УкрСиббанк», яке не було залучене до участі у справі у якості співвідповідача в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України, суд допустив порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Оскільки судами порушені норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, згідно з ч. 2 ст. 338 ЦПК України ухвалені по справі рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06 листопада 2013 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 05 серпня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. КасьянГоловуючий
Судді:В.І. Амелін В.П. Гончар Т.П. Дербенцева Д.О. Остапчук Судді:В.І. Амелін