У х в а л а

іменем україни

04 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Амеліна В.І., Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про розірвання договору банківського вкладу та повернення грошового вкладу, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 22 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 29 лютого 2012 року між ним та публічним акціонерним комерційним банком «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») укладено договір банківського вкладу, за умовами якого він розмістив на рахунку банку вклад у розмірі 30 000 доларів США зі сплатою 8 % річних строком до 01 березня 2013 року. 17 квітня 2012 року між цими ж сторонами укладено що один договір банківського вкладу, за умовами якого банк прийняв вклад у розмірі 30 000 грн зі сплатою 16 % річних строком до 14 квітня 2013 року. У червні та в жовтні 2014 року ОСОБА_4 звертався до банку з заявами про розірвання договорів банківського вкладу та повернення депозитних вкладів, відсотків за користування депозитними вкладами. Посилаючись на те, що вклади банком не повернуті, просив суд розірвати вказані вище договори банківського вкладу та стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на свою користь вклади у розмірах 30 000 доларів США та 30 000 грн, а також суми нарахованих відсотків за користування вкладами у розмірах 293, 01 доларів США та 414 грн 24 коп.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 22 червня 2015 року, позов задоволено.

Розірвано договори банківських вкладів від 29 лютого 2012 року та від 17 квітня 2012 року.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 грошові кошти за договором банківського вкладу від 29 лютого 2012 року у розмірі 30 000 доларів США та відсотки за користування вкладом у розмір 293, 01 доларів США.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 грошові кошти за договором банківського вкладу від 17 квітня 2012 року у розмірі 30 000 грн та відсотки за користування вкладом у розмір 414 грн 24 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із доведеності позовних вимог, правильно зазначивши, що відповідальність за неповернення грошових коштів за договором вкладу несе юридична особа, тобто ПАТ КБ «ПриватБанк», з якою позивач укладав договори.

Доводи заявника про те, що банківські вклади позивачу повинна виплатити автономна некомерційна організація «Фонд захисту вкладників», не заслуговують на увагу.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами попередніх інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 22 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В.І. Амелін
Д.О. Остапчук В.О. Савченко