Провадження № 2/641/2330/2015 Справа № 641/8682/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2015 року Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Богдан М.В.,

за участю секретаря Цюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину нежитлової будівлі та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частину нежитлової будівлі,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом в якому після уточнень просила: визнати за нею право власності на 1/2 частину нежитлової будівлі, розташованої за адресою: м.Харків, вул..Кірова,11/1.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що для забезпечення виконання ОСОБА_2 обов*язку повернути запозичені кошти, між нею та останнім був укладений договір застави майнових прав, згідно з умовами якого в заставу були передані: право отримати у власність при розподілі результатів діяльності частину створеного майна пропорційно фінансовим внескам сторін за договором про пайову участь у будівництві від 03.11.2009р., укладеного між ОСОБА_2 та ХКП «Міськелектротранс».

В судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_1 в якій просив визнати за ним право власності на 1/2 частину нежитлової будівлі гаражу, розташованого за адресою: м.Харків, вул..Кірова,11/1. Проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не заперечував.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 03.11.2009р. ОСОБА_2 уклав договір про пайову участь у будівництві з ХКП «Міськелектротранс», відповідно до умов п.1.1 якого, сторони зобов*язались об*єднати власні зусилля для проектування та будівництва приміщення господарського призначення за адресою: м.Харків, вул.. Кірова,11, яка була надана підприємству на законних підставах.

ОСОБА_2, як пайщик за договором, мав право отримати при розподілі результатів діяльності частину пропорційно фінансовим внескам сторін.

12.12.2009р. ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 46000 грн., про що видав розписку.

Вказані кошти ОСОБА_2 використовував для фінансування будівництва.

Побудована будівля про інвентаризована фахівцями КП «ХМБТІ» про що складений технічний паспорт від 05.03.2014р. та відповідає технічним стандартам, нормам та правилам.

Земельна ділянка, на якій побудована нежитлова будівля належить територіальній громаді м.Харкова.

Рішенням Харківської міської ради від 24.06.2015р. « Про надання дозволу громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» ОСОБА_2 наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель територіальної громади м.Харкова за рахунок земель житлової та громадської забудови для обслуговування індивідуального гараж за адресою: м.Харків, вул.. Кірова, 11/1. На виконання цього рішення розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до вимог ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивильного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого права. Способом захисту права та інтересу є, зокрема, визнання права.

Відповідно до вимог ст.ст.526,527,530-532 ЦК України зобов*язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таким умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. №6 «Про практику застосування судами ст.376 ЦК України встановлено, що на підставі ч.3 ст.376 ЦК України суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці особи, яка збудувала його, якщо їй у встановленому порядку було передано земельну ділянку у власність або передано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до його цільового призначення.

Згідно кадастрової довідки за даними містобудівного кадастру м.Харкова від 18.06.2015р. № КД2912015 земельна ділянка по вул.. Кірова, 11/1 знаходиться в зоні Ж-4 «Змішаної багатоповерхової житлової забудови та громадської забудови», що відповідає цільовому призначенню.

Рішення Харківської міської ради від 24.06.2015р. № 1916/15 « Про надання дозволу громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» свідчить про те, що власник земельної ділянки не заперечує проти визнання права власності за особою, що його побудувала.

Згідно до вимог ст.ст. 1046,1049 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов*язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позичальник зобов*язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред*явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Для забезпечення виконання відповідачем обов*язку повернути запозичені кошти, між позивачкою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір застави майнових прав, згідно умов якого в заставу були передані майнові права: право отримати у власність при розподілі результатів діяльності частину створеного майна пропорційно фінансовим внескам сторін за договором про пайову участь у будівництві від 03.11.2009р., укладеного між ОСОБА_2Л, та ХКП «Міськелектротранс».

Застава є способом забезпечення зобов*язань.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 20 ЗУ «Про заставу» заставодержатель має право в разі невиконання боржником зобов*язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншим кредитором цього боржника, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов*язання не буде виконано у встановлений строк, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки основне зобов*язання відповідачем не було виконане, позивачка має право задовольнити свої вимоги за рахунок заставлених майнових прав.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення основних та зустрічних позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись cm.cm.10, 11,60, 62,130, 169, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 11,15,16,316-323,325,328,331,334,572,1046,1047 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину нежитлової будівлі гаражу літ.А-1, площею 54,3 кв.м., розташованого за адресою: м.Харків, вул.. Кірова, 11/1.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину нежитлової будівлі гаражу літ.А-1, площею 54,3 кв.м., розташованого за адресою: м.Харків, вул.. Кірова, 11/1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, яки брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_3