АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Білаш І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 жовтня 2014 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», товариства з обмеженою відповідальністю «ІАС ЛТД», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2011 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, який в подальшому було уточнено, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 14.04.2006 року між ним та ТОВ «ІАС ЛТД» було укладено кредитний договір № KR-47-06, згідно якого останнє отримало кредит у розмірі 301600 Євро, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 10,00% на рік з кінцевим терміном повернення 16.03.2011 року. Вимоги до відповідача, що випливають із вказаного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «А-Банк» договору поруки від 20.10.2010 року та договору поруки з ОСОБА_2 ТОВ «ІАС ЛТД» зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконало, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 04.08.2014 року у розмірі 457769,93 Євро.

Враховуючи вищезазначене, позивач просив суд стягнути з ТОВ «ІАС ЛТД», ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 7460442,70 грн., стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача суму у розмірі 10000 грн. та сплачений судовий збір.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 жовтня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.04.2006 року між позивачем та ТОВ «ІАС ЛТД» було укладено кредитний договір № KR-47-06, згідно якого останнє отримало кредит у розмірі 301600 Євро, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 10,00% на рік з кінцевим терміном повернення 16.03.2011 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за даним договором між сторонами 12.07.2006 року було укладено договір застави рухомого майна, відповідно до якого у заставу було передано сільськогосподарську техніку у кількості 6 одиниць.

20.10.2010 року між позивачем та ПАТ «Акцент-Банк» був укладений договір поруки № 167 від 20.10.2010 року у забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № KR-47-06 від 14.04.2006 року.

14.04.2006 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № KR-47-06/Pri у забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № KR-47-06 від 14.04.2006 року.

Також судом встановлено, що заборгованість ТОВ «ІАС ЛТД» по кредитному договору № KR-47-06 від 14.04.2006 року станом на 04.08.2014 року складає 457769,93 Євро, яка складається з наступного: 162400 Євро - заборгованості за кредитом, 137950,09 Євро - заборгованість по процентам за користування кредитом, 157419,84 Євро - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

25.04.2013 року ТОВ «ІАС ЛТД» передало банку згідно акт прийму-передачі заставного майна 5 одиниць сільськогосподарської техніки на суму 1993656 грн. За даними позивача заставне майно досі не реалізоване.

Відмовляючи позивачу у задоволенні його позовних вимог, суд першої інстанції, керуючись положеннями ч. 4 ст. 612, ч. 1 ст. 613, ч. 4 ст. 613, ч. 1 ст. 614 ЦК України, посилався на те, що ТОВ «ІАС ЛТД» вжило всіх можливих заходів для належного виконання зобов'язання за кредитним договором, а саме за умови неможливості повернення кредитних коштів позивачу добровільно та з власної ініціативи передало в рахунок погашення кредитних зобов'язань заставне майно. Однак позивачем своєчасно не були вжиті всі заходи для реалізації заставного майна. На теперішній час суд позбавлений можливості визначити фактичний розмір заборгованості за кредитним договором № KR-47-06 від 14.04.2006 року.

Однак, з таким висновком суду погодитися не можна, враховуючи наступне.

Так, чинним законодавством передбачено, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК), а задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави чи стягнення заборгованості не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості або про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту, відповідно, у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У абз. 1, 2 п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам розяснено, що зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 614-619 ЦК України.

Враховуючи зазначене, передача заставного майна Банку не є належним виконанням зобовязань позичальника за кредитним договором № KR-47-06 від 14.04.2006 р., оскільки ТОВ «ІАС ЛТД» взяло на себе обовязок сплачувати відсотки за користування кредитом відповідно до умов договору та здійснювати погашення кредиту в порядку і терміни обумовлені договором.

Крім того, ТОВ «ІАС ЛТД» хоч і передало предмети застави на стоянку Банка, але жодних повноважень щодо їх реалізації Банку не надавало.

Таким чином, колегія суддів вважає, що Банк скористався правом вибору судового захисту, оскільки за відсутності факту реалізації предмета застави не припиняються зобовязальні правовідносини сторін договору і боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання.

Враховуючи зазначене, колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржуване рішення суду постановлене без додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в силу вимог ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 жовтня 2014 року скасувати.

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», товариства з обмеженою відповідальністю «ІАС ЛТД», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «ІАС ЛТД», ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № KR-47-06 від 14 квітня 2006 року, яка виникла станом на 04 серпня 2014 року в розмірі 457157,16 Євро, що складає еквівалент 7460442,70 грн. та складається з наступного:

· 161 787,23 Євро, що еквівалентно 2 640 239,38 грн. - заборгованість за тілом кредиту;

· 137 950,09 Євро, що еквівалентно 2 251 236,21 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

· 157 419,84 Євро, що еквівалентно 2 568 967,11 грн. - заборгованість по пені.

Стягнути солідарно з публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», товариства з обмеженою відповідальністю «ІАС ЛТД» на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № KR-47-06 від 14 квітня 2006 року в розмірі 10 000,00 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова