У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ситнік О.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2015 року у справі за позовом Органу самоорганізації населення будинкового комітету «Ніка» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати комунальних послуг,

в с т а н о в и в:

У серпні 2014 року Орган самоорганізації населення будинкового комітету «Ніка» (далі - ОСНБК «Ніка») звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що ОСОБА_2 разом зі своєю родиною проживає у кімнаті

АДРЕСА_1. Відповідачка разом з родиною користується комунальними послугами, але від укладання договору про надання послуг та участі у витратах на утримання будинку і прибудинкової території відмовилася.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_3 оплату за спожиті послуги до листопада 2012 року здійснювала не у повному обсязі, а починаючи з кінця 2012 року не здійснювала взагалі, утворилася заборгованість у розмірі

14 404 грн 40 коп.

Просив стягнути з ОСОБА_3 заборгованість з оплати за житлово-комунальні послуги у розмірі 10 826 грн 65 коп.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська

від 27 листопада 2014 року позов задоволено. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСНБК «Ніка» заборгованість з оплати за житлово-комунальні послуги у розмірі 10 826 грн 65 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2015 року рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська

від 27 листопада 2014 року змінено, зменшено розмір стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ОСНБК «Ніка» з

10 826 грн 65 коп. до 8776 грн 40 коп. У іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Апеляційний суд обґрунтовано задовольнив позов частково відповідно до вимог п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року, № 45 на підставі розрахунку заборгованості, що проведений згідно з тарифами за надані комунальні послуги, встановленими за Правилами проживання у гуртожитках комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська від 23 червня 2013 року та затвердженими зборами мешканців гуртожитку.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Органу самоорганізації населення будинкового комітету «Ніка» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати комунальних послуг.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.М. Ситнік