Справа № 331/2874/15-ц
Провадження 2/331/984/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2015 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді: Жуковій О.Є

при секретарі: Пакуло В.С., Чистяковій К.С.

за участю представника позивача відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2

представника відповідача , третьої особи за зустрічним позовом ОСОБА_3 , законного представника неповнолітнього відповідача , представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 - ОСОБА_5

представника третьої особи органу опіку та піклування ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_7 , ОСОБА_8, третя особа орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Жовтневому району про виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_9, ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_3, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Жовтневому району про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом до відповідачів, в якому , з урахуванням уточнених позовних вимог, просила виселити ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8 з квартири АДРЕСА_1 «а» в м. Запоріжжі без надання іншого жилого приміщення у зв»язку з втратою останніми права користування зазначеним житловим приміщенням внаслідок визнання недійсним з 08.04.2015 року договору купівлі-продажу квартири .

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона є користувачем квартири 49 по пр.. Леніна, 154 «а» в м. Запоріжжі на підставі ордеру 4448 від 23.09.1986 року . Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2014 року було визнано недійсними: розпорядження голови Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради від 19.09.2008 року «Про приватизацію житла за адресою: АДРЕСА_2 будинок 154 «а» по пр. Леніна»; свідоцтво про право власності на житло № 326 від 22.09.2008 року, видане ОСОБА_10; договір купівлі-продажу квартири 49 у будинку 154 «а» по пр. Леніна в м. Запоріжжі, укладений ОСОБА_10 з ОСОБА_3, за згоди дружини ОСОБА_7; припинено право власності на квартиру 49 у будинку 154 «а» по пр. Леніна в м. Запоріжжі , зареєстроване за ОСОБА_3.

Оскільки , як право власності так і право користування спірним житловим приміщенням відповідачі втратили на підставі рішення суду , добровільно не бажають залишити квартиру, позивачка вимушена звернутися до суду з вказаним позовом .

Від законного представника неповнолітнього відповідача ОСОБА_8 ОСОБА_4 07.09.2015 року надійшла зустрічна позовна заява до ОСОБА_9, ОСОБА_1, про визнання ОСОБА_9, ОСОБА_1 такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням. Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що позивачі в спірній квартирі не проживають без поважної причини з 29.11.2013 року , тобто більше 6 місяців, крім того, втратили права користування квартирою 49 в будинку 154 «а» в м. Запоріжжі у зв»язку з їх вибуттям на постійне місце проживання до м. Севастополя, де вони були зареєстровані з 18.11.2011 року по 05.04.2012 року.

В судовому засіданні представник позивача відповідача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним в первісному позові. Зустрічну позовну заяву не визнав, вказавши, що вона подана неналежним позивачем, оскільки право власності ОСОБА_3 на квартиру припинено, крім того, поважність причин відсутності ОСОБА_1 та ОСОБА_9 за місцем проживання неодноразово встановлена рішеннями судів.

Представник відповідача , третьої особи за зустрічним позовом ОСОБА_3 , законного представника неповнолітнього відповідача ОСОБА_8 та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 ОСОБА_5 первісний позов не визнав, наполягав на задоволенні зустрічної позовної заяви. Свою правову позицію обґрунтував тим, що ОСОБА_1 не надано доказів того, що вона є користувачем спірної квартири, ОСОБА_1 та ОСОБА_9 в квартирі не зареєстровані, не є її власниками, крім того, будь-яких підстав для виселення без надання іншого жилого приміщення, , на які посилається позивач-відповідач по справі , передбачених ст. ст. 99,109,116 ЖК України не існує. Щодо зустрічної позовної заяви , зазначив, що оскільки в судовому засіданні представник ОСОБА_1 визнав ту обставину, що ОСОБА_1 та ОСОБА_9 в спірній квартирі не проживають з 2007 року, були зареєстровані в м. Севастополь, наявні підстави передбачені ст. ст. 71, 107 ЖК України для визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою.

Відповідачка за первісним позовом ОСОБА_7 надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Первісний позов про виселення не визнала, зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 підтримала та просила її задовольнити.

Також , відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_7 надані судом заперечення на позовну заяву ОСОБА_1 про виселення, в якій зазначено, що ОСОБА_1 не є власником спірної квартири, в ній не зареєстрована, а отже не має права на звернення до суду з вказаним позовом. Крім того, жодних підстав для їх виселення з квартири, де вони є власниками, передбачених ст. ст. 98,99,109,116 ЖК України, не існує.

Відповідачка за зустрічним позовом ОСОБА_9, яка зі слів представника ОСОБА_1, як член її родини, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з»явилася, в зв»язку з чим, на підставі ст. 169 ЦПК України, справу розглянуто у її відсутність, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.

Представник третьої особи органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Жовтневому району первісний позов не визнала, з тих підстав, що виселення неповнолітнього ОСОБА_8 порушуватиме права неповнолітньої дитини , наполягала на задоволенні зустрічного позову, з підстав зазначених представником позивача ОСОБА_4.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13.05.2014 року по справі за позовом ОСОБА_9, ОСОБА_1 до ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_7, Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради, треті особи МКП «Осноаніє», Територіальна громада в особі Запорізької міської ради , Міський нотаріальний архів м. Запоріжжя про скасування розпорядження, про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, та за зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_7 до ОСОБА_1, ОСОБА_9, треті особи ОСОБА_10, Жовтнева районна адміністрація Запорізької міської ради, МКП «Основаніє» , Територіальна громада в особі Запорізької міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням , позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_9 задоволені (а.с.4).

Зазначеним рішенням суду, яке набуло чинності та залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 08 квітня 2015 року (а.с.4 а - 7) визнане недійсним розпорядження голови Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради від 19.09.2008 року , № 853-р «Про приватизацію житла за адресою: 69095, м. Запоріжжя, квартира АДРЕСА_3; визнано недійсним свідоцтво «Про право власності на житло № 326» від 22.09.2008 року видане ОСОБА_10; визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири 49 у будинку 154 А по пр.. Леніна в м. Запоріжжя, укладений ОСОБА_10 з ОСОБА_3 чоловіком, за згодою дружини останнього ОСОБА_7, який був посвідчений 30.01.2009 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_11, Р № 106; припинено право власності на квартиру АДРЕСА_4, зареєстроване за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу , посвідченого 30.01.2009 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_11; зустрічний позов ОСОБА_3, ОСОБА_7 до ОСОБА_1, ОСОБА_9, треті особи ОСОБА_10, Жовтнева районна адміністрація Запорізької міської ради, МКП «Основаніє» , Територіальна громада в особі Запорізької міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням залишено без задоволення.

Тобто, з набранням законної сили 08 квітня 2015 року рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя , поновлено право ОСОБА_1 та ОСОБА_9 як користувачів спірної квартири 49 в будинку 154 А в м. Запоріжжі на підставі ордеру від 23.09.1986 року № 4448 , та припинено право відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_12 на спільну сумісну власність подружжя у вигляді спірної квартири.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно , державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_4, зареєстровану за ОСОБА_3 скасовано 01.09.2015 року (а.с.97).

За змістом ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини , встановлені судовим рішенням у цивільній , господарській або адміністративній справі , що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_7 за змістом ст. ст. 346, 317 ЦК України втратили право володіння, користування та розпорядження квартирою 49 в будинку 154 А в м. Запоріжжі, яка була придбана ними як спільна сумісна власності подружжя .

На теперішній час в спірній квартирі зареєстровані ОСОБА_3 , та ОСОБА_8, онук відповідача , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.86), який з огляду на припинення у відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_7 права власності на спірне житло, за приписами ч.1 ст. 405 ЦК України втратив право користування вказаним житлом .

Факт проживання в спірній квартирі ОСОБА_7 не оспорювався.

Згідно ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться у добровільному або судовому порядку.

Відповідно до ч.3 ст.116 ЖК України особи, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяються без надання їм іншого жилого приміщення.

Беручи до уваги, що на теперішній час будь-яких правових підстав для проживання в квартирі 49 будинку 154-А в м. Запоріжжі у ОСОБА_3 та неповнолітнього ОСОБА_8 не має, відповідачка ОСОБА_12, не зважаючи на те, що зареєстрована за іншою адресою, втратила право як власник на проживання в спірній квартирі , позовні вимоги ОСОБА_1 про виселення слід задовольнити.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що він не підлягає задоволенню , оскільки після припинення права власності ОСОБА_3 та ОСОБА_7 на квартиру, син позивача ОСОБА_8, який був зареєстрований в ній з 29.11.2013 року ,як член сім»ї власника квартири , втратив права такої вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_9 , а отже є неналежним позивачем.

Крім того , за змістом абз. 4 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу» , суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 ЖК . Змінити підставу позову суд вправі тільки за згодою позивача.

Представник позивача ОСОБА_4, незважаючи на надані роз»яснення суду, наполягав на підставах позову , визначених ст. 71 ЖК України та ст. 107 ЖК України, тобто, позов пред»явлено за взаємовиключними підставами.

Також, з досліджених в судовому засіданні доказів виходить, що своїм проживанням в квартирі неповнолітній ОСОБА_8 перешкоджав ОСОБА_9 та ОСОБА_1 проживати в спірному житлі.

Керуючись ст. 10,11, 209, 212,214,215, 217, 218 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_7 , ОСОБА_8, третя особа орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Жовтневому району про виселення задовольнити.

Виселити ОСОБА_3, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 з квартири АДРЕСА_5 «А» у м. Запоріжжі без надання іншого жилого приміщення .

В задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_9, ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_3, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Жовтневому району про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:

13.11.2015