РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2015 року Провадження №2/425/1053/15

Справа №425/2418/15-ц

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Мирошникової О.Ш.,

за участю секретаря Кулішової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Рубіжне Луганської області цивільну справу за позовом Служби у справах дітей Рубіжанської міської ради Луганської області до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, -

встановив:

«31» липня 2015 року Служба у справах дітей Рубіжанської міської ради Луганської області звернулася з позовом до Рубіжанського міського суду Луганської області до ОСОБА_1 про позбавлення її батьківських прав стосовно дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та передати дітей Службі для подальшого влаштування у сімейні форми виховання, державні заклади для дітей на повне державне забезпечення. В обґрунтування позову Служба у справах дітей Рубіжанської міської ради посилається на те, що відповідач не виконує батьківських обов'язків, фізичним та духовним розвитком дітей не піклується, навчанням не цікавиться, протягом 2012-2015 років відповідач притягувалася до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП за систематичне невиконання батьківських обов'язків. З 12.03.2013 року неповнолітні ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 перебувають на обліку у Службі, як діти, відносно яких батьки не виконують батьківських обов'язків. Батько дітей ОСОБА_5 помер у 2012 році. Згідно висновку Служби у справах дітей позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відповідає інтересам дітей.

В судове засідання 24.11.2015 року представник позивача, відповідач та її представник не з'явилися, повідомлені судом належним чином, через канцелярію суду представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги в повному обсязі підтримує, відповідач та її представник через канцелярію суду подали заяву, в якій просять розглянути справу за їх відсутності, відповідач просить не позбавляти її батьківських прав.

В попередніх судових засіданнях представник позивача позов підтримувала, просила його задовольнити, додатково надала пояснення, що родина має статус багатодітної сім'ї, відповідач має чотирьох дітей: повнолітню дочку ОСОБА_6, неповнолітніх ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3; батько дітей помер у 2012 році. Відповідач зловживала алкогольними напоями, за місцем проживання з дітьми не створила належних умов, неповнолітній ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 влітку спить на підлозі, взимку - на зламаному ліжку, неповнолітні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 не мають спальних місць, місць для ігор, в будинку брудно, з весни 2015 року у будинку відключено електропостачання за несплату послуг. Діти перебувають на обліку у лікаря-фтизіатра. На час розгляду справи ОСОБА_3 перебуває у Кремінській школі-інтернаті, з травня 2015 року ОСОБА_4 перебуває у Сєвєродонецькому протитуберкульозному санаторії, після закінчення навчального року молодших дітей відповідач додому не забрала, не влаштувала молодшого сина ОСОБА_4, якому виповнилося 6 років, до школи в 2015 році, відповідач дітей не відвідує у державних закладах, матеріальну допомогу їм не надає. Неповнолітній ОСОБА_2 у 2015 році закінчив дев'ять класів у школі, але не отримав свідоцтво про освіту, відвідує училище № 13 міста Рубіжне, але до нього не зарахований з причини відсутності необхідних документів. Відповідач має проблеми з здоров'ям, однак обстеження не проходить, інвалідність не оформлює. Родині були припинені виплати державної допомоги, відповідач не надає необхідні документи для відновлення цих виплат, з липня 2015 року виплати відповідачу були поновлені. Тому, на думку представника позивача, доцільно позбавити позивача батьківських прав щодо її дітей та це буде відповідати їх інтересам.

В судових засіданнях відповідач заперечувала проти позову, надавала пояснення, що вона має чотирьох дітей: повнолітню дочку ОСОБА_6, неповнолітніх ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. Батько дітей ОСОБА_5 помер у 2012 році, після його смерті було таке, що відповідач вживала алкогольні напої, однак зараз вона взагалі не випиває, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває. Про притягнення до адміністративної відповідальності відповідачу не відомо, в суді вона не була присутня.

Тривалий час відповідач самостійно не може ходити, насилу переміщається по будинку, інвалідний візок зламаний. Відповідач самостійно обслуговує себе та своїх дітей, готує їжу, пере речі, миє підлогу, дійсно в хаті іноді було брудно, оскільки будинок опалюється дровами, тому в ньому може бути сміття. Взимку 2014 року відповідачу припинили виплату грошей, в квітні 2015 року у будинку відключили електроенергію за борги. Після того як відповідач припинила вживати алкогольні напої, в будинку у неї чисто, вона зробила частковий ремонт, поставила пластикові вікна, полагодила дах будинку, придбала дрова для опалювання будинку взимку, сплатили заборгованість за електроенергію.

Щодо дітей відповідач пояснила, що дочка ОСОБА_3 була влаштована для навчання у Кремінській інтернат, син ОСОБА_4 у Сєвєродонецький санаторій, дітей відвідували її старша дочка ОСОБА_6, старший син ОСОБА_2, баба дітей (мати відповідача) ОСОБА_9, відповідач особисто дітей відвідувала влітку, оскільки вона не пересувається самостійно, відвідувати дітей, які перебувають у різних містах, частіше вона не має змоги. Після закінчення навчального року сина ОСОБА_4 в санаторії відповідачу не віддали, сказали, що він ще три місяці буде перебувати у санаторії для закінчення лікування, ОСОБА_3 також залишили в інтернаті на літні канікули. Син ОСОБА_2 у 2014-2015 роках відвідував школу, але навчатися не хотів, зараз ОСОБА_2 навчається в училищі № 13 міста Рубіжне. Відповідач просила не забирати у неї дітей, пояснювала, що вона виправилася, не вживає алкогольні напої, влаштовує побут, дітей любить.

В судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти позову, просила відмовити в його задоволенні, додатково пояснювала, що вона познайомилася з родиною відповідача та побачила, що діти люблять свою мати, поважають її, відповідач вживала алкогольні напої, але на час слухання справи припинила їх вживати, виправилася.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 надала показання, що відповідач є її матір'ю. Відповідач проживає в будинку по АДРЕСА_1, разом з нею в будинку проживає молодший брат свідка ОСОБА_2, також у флігелі на одному подвір'ї проживають баба ОСОБА_9 та дід. Після смерті батька свідка у 2012 році, відповідач почала вживати алкогольні напої, навесні 2015 року у будинку за борги вимкнули світло, довелося готувати їжу на вулиці на багатті. Зараз відповідач майже три місяці не п'є, одразу в будинку все покращилося, закупили дрова для опалення, сплатили заборгованість за електроенергію, відповідач готує їжу, вбирається в будинку. Свідок, її молодший брат ОСОБА_2 та баба ОСОБА_9 в цьому допомагають відповідачу (а.с. 93-97 журнал судового засідання).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 надала показання, що відповідач є її дочкою, діти є її онуками, вони проживають в одному подвір'ї: відповідач з ОСОБА_2 проживають у будинку, свідок з своїм чоловіком проживають у флігелі окремо. Відповідач не пересувається самостійно, але вона вбирається у будинку, готує їжу, перестала пити місяці чотири потому, одразу стало краще, зробили частково ремонт у будинку, полагодили дах, сплатили заборгованість за світло. Дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 іноді відвідує свідок та старші діти ОСОБА_6 та ОСОБА_2, влітку свідок разом з відповідачем відвідали ОСОБА_4 у санаторії. Відповідач не може оформити інвалідність з 2012 року, в зв'язку з тим, що для цього потрібно було їхати в лікарню в місто Луганськ, але для цього у родині спочатку не було грошей, а після почалася війна, також свідок важко хворіла на інсульт та не могла влаштувати відповідача у лікарню. Свідку відомо, що відповідачу сплачували допомогу, але частково припинили сплату та залишили тільки 1157,00 гривень, на які відповідач проживає та утримує дітей.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 надала показання, що є сусідкою відповідача, знайома з родиною з 2012 року, відповідач не ходить самостійно, але по будинку пересувається. Відповідач отримувала гарну допомогу на дітей, але після нового року у неї допомогу забрали, залишили тільки пенсію. Навесні 2015 року будинок відповідача відключили від світла, тому їжу відповідач готувала на подвір'ї на багатті, діти їй допомагали в цьому. Молодші діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживають з відповідачем, знаходяться в санаторії, з відповідачем проживає старший син ОСОБА_2, її батьки проживають у флігелі на одному подвір'ї, старша дочка ОСОБА_6 проживає окремо, але кожного дня відвідує відповідача. Свідку відомо, що молодших дітей у санаторії іноді відвідує відповідач, її мати та старші діти. Свідку відомо, що відповідач іноді випивала на свята, кожного дня в стані алкогольного сп'яніння свідок відповідача не бачила.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 надала показання, що працює у Міському центрі соціальних служб, добре знає родину відповідача з 2008 року, коли сім'я була поставлена на соціальний супровід, метою якого було сформувати нормальний спосіб життя у родині, причиною взяття родини на супровід було вживання матір'ю алкогольних напоїв та ведення аморального способу життя. Під час супроводу відбувалися ситуації, що відносини в родині покращувалися, відповідач займалася вихованням дітей, оформлювала необхідні документи для допомоги, але після того відповідач поверталася до зловживання алкоголем та ситуація знову погіршувалася. Останній раз сім'я перебувала на супроводі у 2012-2013 роках, в 2014-2015 роках супроводу не було. Після закінчення супроводу у грудні 2013 року сім'я була знята з супроводу з негативним висновком, відповідач не займалася вихованням дітей, не збиралася змінювати свій спосіб життя, все це є можливим аби було б бажання з боку відповідача. Відповідач не ходить самостійно, по будинку пересувається за допомогою підручних засобів, себе обслуговує, дітей - буває по різному, в будинку було і добре і погано. Під час супроводу з'ясовано, що діти неврівноважені, дратівливі, погано адаптуються у санаторіях, зокрема, ОСОБА_2 потрібна була психологічна реабілітація, але таких центрів в регіоні не існує, по закінченню 9 класів він не отримав свідоцтва про освіту; у ОСОБА_3 з матір'ю складні відносини, дівчина могла піти з дому, тому її помістили в Кремінський інтернат. Відповідач не намагалася виправити ситуацію, її неодноразово притягували до адміністративної відповідальності (а.с. 120-125 журнал судового засідання).

В судовому засіданні спеціаліст Кремінської школи-інтернату ОСОБА_14 пояснила, що школа-інтернат є спеціалізованим закладом, в якому навчаються та продовжують лікування діти за направленнями протитуберкульозних диспансерів та лікарів-фтизіатрів. Вона знає дітей відповідача ОСОБА_6 та неповнолітнього ОСОБА_2, діти деякий час навчалися у школі-інтернаті, та на теперішній час свідок є класним керівником ОСОБА_3. У січні 2013 року до інтернату за висновком лікаря-фтизіатра поступила в перший клас ОСОБА_3. Дівчина психологічно травмована, потребує уваги сім'ї, має бажання спілкуватися з сім'єю. Останній раз ОСОБА_3 була вдома на зимових канікулах у 2014-2015 роках, на літніх та осінніх канікулах дівчину додому ніхто не забрав. Відвідують дитину не часто, приїжджав старший брат ОСОБА_2, привозив зошити, солодощі, фрукти, сік. Інші вихователі говорили, що інші члени сім'ї відвідували ОСОБА_3. Однак, ОСОБА_3 не привозили одягу, взуття, засобів гігієни, білизни, інших необхідних речей, куртку дитині принесла ОСОБА_14, чоботи дівчині подарувала інша учениця. Оскільки ОСОБА_3 не має статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, їй не сплачується державна допомога на її утримання в інтернаті, забезпечення дитини майже повністю відбувається за власний кошт вихователів. Перший раз мати дівчини зателефонувала ОСОБА_14 08 листопада 2015 року, до цього часу мати не спілкувалася з адміністрацією інтернату (а.с. 153-157 журнал судового засідання).

В судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, пояснив, що проживає разом з матір'ю в одному будинку, дід та баба проживають у флігелі. Його мати є інвалідом, не ходить, у неї є інвалідний візок, але він поламаний, по будинку мати трішки пересувається, сама готує їжу, вбирається в будинку, виконує свої обов'язки. Молодші сестра ОСОБА_3 та брат ОСОБА_4 перебувають у школі-інтернаті у Креміній та у санаторії Сєвєродонецька, іноді він відвідує своїх сестру та брата. Грошей сім'ї не вистачає щоб сплатити комунальні послуги, тому у будинку навесні вимкнули світло. Неодноразово до них приходили зі школи та з виконкому, останній рік він не ходив до школи в зв'язку з тим, що його там ображали, називали «туберкульозним», але він не є хворим. Зараз він навчається в училищі, там йому подобається, має намір навчатися далі. Матері допомагає по господарству, бажає залишитися з матір'ю.

В судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_3, 12.03.2004 року, пояснила, що проживає в Кремінському інтернаті, їй там подобається, ніхто її не ображає, вона свою маму любить, але до дому не хоче повертатися, бажає, щоб молодший брат ОСОБА_4 скоріше приїхав до інтернату навчатися разом з нею, так буде краще. В інтернаті її відвідувала баба, сестра ОСОБА_6, брат ОСОБА_2 та хрещена мати, привозили солодощі. Мати їй не привозила одягу, куртку їй принесла класна керівник, чоботи подарувала інша учениця.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, думку неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, допитавши свідків, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має чотирьох дітей: повнолітню дочку ОСОБА_6 та неповнолітніх:

-ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1;

-ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2;

-ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно копій свідоцтв про народження неповнолітніх дітей та записів актів про їх народження, матір'ю дітей є ОСОБА_1, батьком ОСОБА_5, відомості про батьків внесені відповідно до ст. 133 Сімейного кодексу України (а.с. 3-5, 56-61, 113-115).

Згідно копії свідоцтва про смерть від 28.08.2012 року ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року у місті Рубіжне Луганської області (а.с. 7).

За інформацією Міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді виконавчого комітету Рубіжанської міської ради від 15.10.2015 року, сім'я ОСОБА_1 протягом 2014-2015 років на соціальному супроводі не перебувала, у 2012-2013 роках сім'я ОСОБА_1 перебувала на соціальному супроводі на підставі рішення координаційної ради та особистої заяви ОСОБА_1 від 13.08.2012 року. Приводом для соціального супроводу стало повідомлення МВ УМВС стосовно скоєння насильства над ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4. В ході роботи з сім'єю було з'ясовано, що ОСОБА_1 не виконує обов'язки по догляду, вихованню, розвитку дітей, має не високий виховний потенціал, санітарно-гігієнічні умови проживання сім'ї є незадовільними. Спеціалістами центру було проведено психолого-педагогічні, соціально-медичні консультації родини, попереджувальні бесіди, надано рекомендації, консультації тощо, проте ця робота не зустріла підтримки з боку матері ОСОБА_1 Сім'ю було знято з соціального супроводу з негативним результатом з причини постійного невиконання ОСОБА_1 психологічних, соціально-педагогічних, соціально-медичних рекомендацій центру. Також, протягом 2014-2015 років працівники центру відвідували сім'ю ОСОБА_1, намагалися привернути її увагу до відповідального ставлення щодо виховання дітей, але це не мало сенсу, тому що ОСОБА_1 не бажає нічого змінювати у своєму житті та своїй родині (а.с. 85).

Згідно інформації Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради від 15.10.2015 року, ОСОБА_1 отримує щомісячно такі види допомоги: державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям з 01.07.2015 року по 31.12.2015 року в сумі 2846,38 гривень; допомогу на дітей одиноким матерям у сумі 1309,50 гривень (а.с. 86).

За інформацією Управління охорони здоров'я Рубіжанської міської ради від 08.10.2015 року діти сім'ї ОСОБА_1 знаходилися під наглядом лікаря-фтизіатра з серпня 2012 року в зв'язку з тим, що у ОСОБА_3 було діагностовано туберкульоз внутрішньогрудних лімфовузлів бронхопульмональной групи з обох сторін. Діти ОСОБА_6 та ОСОБА_2 пройшли курс лікування у 2012 році в санаторії міста Алчевська, неповнолітній ОСОБА_2 08.10.2015 року пройшов профогляд, органи грудної клітини без патології. Неповнолітня ОСОБА_3 пройшла лікування у протитуберкульозному санаторії міста Сєвєродонецька та з січня 2013 року була влаштована до Кремінської школи-інтернату. Неповнолітній ОСОБА_4 з 14.08.2012 року по 17.05.2013 року був госпіталізований до протитуберкульозного санаторія міста Сєвєродонецька, де пройшов лікування, з травня 2015 року перебуває також у санаторії з приводу обстеження та лікування (а.с. 81-82).

Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1. Він влаштований з вересня 2015 року слухачем до Рубіжанського професійного хіміко-технологічного ліцею, до навчального закладу не зарахований, у зв'язку з ненаданням повного комплекту документів, а саме: неповнолітній не отримав свідоцтво про неповну середню освіту після навчання у Рубіжанській загальноосвітній школі № 1 з причини не атестації з усіх навчальних предметів, станом на 20.11.2015 року неповнолітній до навчального закладу не зарахований у зв'язку з тим, що він не з'являється до ліцею.

За інформацією Рубіжанської загальноосвітньої школи № 1, ОСОБА_2 з 01.09.2006 року по 10.06.2015 року навчався у школі, прослухав курс базової середньої освіти, з 2010 року знаходився на внутрішньошкільному обліку, класний керівник систематично відвідував родину, проводив профілактичні бесіди з матір'ю ОСОБА_1, питання родини розглядалося на педагогічних нарадах. З 01 вересня 2014 року неповнолітній до занять не приступив, вчитися не хоче, мати не має впливу на хлопця. Неповнолітній за 2014-2015 навчальний рік не атестований з усіх навчальних предметів, 10.06.2015 року був випущений зі школи, отримав табель після закінчення 9 класів (а.с. 8, 10, 35, 87).

Неповнолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 2012 року постійно проживає та навчається у Кремінській санаторній школі-інтернаті, підставою для зарахування було направлення обласного протитуберкульозного диспансеру. Згідно листів та клопотань Кремінської обласної загальноосвітньої санаторної школи-інтернат, адміністрація школи-інтернату неодноразово зверталася до Служби у справах дітей міста Рубіжне про надання висновку про позбавлення батьківських прав з одночасним стягненням аліментів ОСОБА_1 щодо її неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка за час перебування дочки в інтернаті жодної матеріальної допомоги не надавала, здоров'ям та моральним станом дитини не цікавилася, дитину не відвідувала, жодних позитивних змін в спілкуванні матері з дитиною не відбулося. Дитина не перебуває на повному державному забезпеченні, тому не отримує від держави необхідну кількість речей потрібних для її нормальної життєдіяльності, забезпечення дитини відбувається за власні кошти робітників інтернату. На осінні канікули з 26.10.2015 року по 02.11.2015 року ОСОБА_3 додому не забирали, на час канікул дівчина залишалася в інтернаті (а.с. 9, 33-34, 80, 140).

За інформацією Сєвєродонецького обласного дитячого протитуберкульозного санаторія від 08.10.2015 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 знаходилася у санаторії з 03.06.2015 року по 28.08.2015 року, вибула у Кремінську школу-інтернат, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 перебуває у санаторії з 27.05.2015 року по теперішній час. За час перебування дітей в санаторії їх мати ОСОБА_1 відвідувала дітей 2 рази разом з бабою 14.08.2015 року та 30.09.2015 року, привозила незначні гостинці, здоров'ям дітей не цікавиться, телефонний зв'язок з адміністрацією санаторію не підтримує (а.с. 9, 33, 79).

Згідно актів обстеження житлово-побутових умов, які були складені 27.10.2013 року, 04.11.2014 року, 11.02.2015 року в будинку відповідача за адресою: АДРЕСА_1, умови проживання дітей незадовільні, в будинку брудно, пил, на підлозі сміття, в кімнаті брудний посуд з залишками їжі, брудна постільна білизна, запас продуктів відсутній або незначний, мати ОСОБА_1 не виконує обов'язки по вихованню дітей, не забезпечує процес навчання сина ОСОБА_2, авторитетом у нього не користується (а.с. 71-73).

Згідно актів обстеження житлово-побутових умов, які були складені 11.04.2015 року та 26.05.2015 року в будинку брудно, шпалери обірвані, на підлозі сміття, спальне місце для сина ОСОБА_2 створено частково, постільної білизни немає, є тільки подушка, відсутнє місце для ігор ОСОБА_4, мати сина ОСОБА_4 до школи не влаштувала, ОСОБА_3 не відвідувала, не підтримує телефонний зв'язок з класним керівником ОСОБА_3, до проблем сім'ї мати ставиться байдуже (а.с. 74-75).

З актів обстеження житлово-побутових умов сім'ї відповідача від 05.08.2015 року та від 15.09.2015 року вбачається, що в будинку частково триває ремонт, умови для проживання дітей не створені, ОСОБА_2 не має місця для відпочинку, стіл та полиці для навчального приладдя відсутні, постільна білизна брудна, шпалери обірвані, стеля пошкоджена, в будинку брудно, на підлозі сміття, на кухні брудний посуд, будинок вимкнений від електропостачання за великі борги, відсутній холодильник та телевізор, дочка ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 з травня 2015 року перебувають у протитуберкульозному санаторії; дохід сім'ї 1158,00 гривень на місяць, питання влаштування ОСОБА_4 до школи та забезпечення ОСОБА_3 всім необхідним для початку навчання матір'ю не вирішено (а.с. 76, 77).

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 31.10.2015 року в будинку відповідача тепло, підключили електропостачання, в кімнаті відносний порядок, меблі, є штори на вікнах, в інших кімнатах безлад, бруд та пил, з побутових приладів наявні пральна машина та телевізори, холодильник відсутній. Наявні спальні місця, але з'ясувати де спить ОСОБА_2 не вдалося. Мати ОСОБА_1 перебувала у стані алкогольного сп'яніння, у неї агресивна поведінка, розв'язна мова, зі слів баби ОСОБА_9 відповідач була на день народженні сусідки, поспілкуватися з відповідачем члени комісії не змогли, в зв'язку з перебуванням відповідача в стані сп'яніння (а.с. 139).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 протягом 2015 року: 20.01.2015 року, 27.02.2015 року, 25.04.2015 року, 30.04.2015 року, 13.05.2015 року, 12.06.2015 року була притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП - невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов'язків щодо виховання дітей, що підтверджується копіями постанов Рубіжанського міського суду Луганської області та інформацією Рубіжанського МВ ГУМВС України в Луганській області від 24.04.2015 року (а.с. 12, 65-70).

Згідно довідок Рубіжанської міської лікарні станом на жовтень 2015 року відповідач на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.с. 83, 84).

За висновком Служби у справах дітей Рубіжанської міської ради № 207 від 27.07.2015 року, ОСОБА_1 навчанням дітей, фізичним та духовним розвитком, моральним станом не піклується та не цікавиться, матеріально не підтримує, постійно ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не усвідомлює відповідальність за виховання та навчання своїх дітей, тому Служба вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_1 стосовно неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, що буде відповідати інтересам дітей та передати дітей Службі для подальшого влаштування у сімейні форми виховання, державні заклади для дітей на повне державне забезпечення.

Відповідно ст. 150 Сімейного кодексу України (надалі по тексту - СК України) батькі зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готування її до самостійного життя, батьки зобов'язані поважати дитину.

Відповідно ч. 5 ст. 150 СК України передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування по неї.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків.

Відповідно до п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Судом при розгляді справи встановлено, що відповідач ОСОБА_1 неналежним чином виконувала батьківські обв'язки, а саме: вживала алкогольні напої, не спілкувалася з дітьми в необхідному обсязі, не забезпечила належні умови для проживання та розвитку своїх дітей, не здійснювала контроль за навчанням дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та старшого сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не забезпечувала здобуття освіти дітьми. Зокрема, відповідач не влаштувала до навчального закладу на 2015 навчальний рік молодшого сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, коли йому виповнилося шість років; не забезпечила дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, учбовим приладдям та іншими необхідними дитині речами (одягом, взуттям, гігієнічними засобами тощо), які необхідні дитині для здобуття освіти та нормального розвитку в Кремінській школі-інтернаті; не забезпечила здобуття повної загальної середньої освіти сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не здійснювала контроль за процесом його навчання. Також, ОСОБА_1 не в повній мірі забезпечувала фізичний, моральний та духовний розвиток своїм дітям; не забезпечувала дітей матеріально, під час їх перебування у санаторії та школі-інтернаті.

Разом з цим, суд приймає до уваги такі обставини по цій справі, що відповідач самостійно не пересувається та не має необхідних засобів для пересування (інвалідний візок, ходунки); позбавлення відповідача частково державної допомоги з грудня 2014 року по липень 2015 року, що призвело до суттєвого зменшення її доходів; проживання відповідача з старшим сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в місті Рубіжне та перебування молодших дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у місті Креміній та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у місті Сєвєродонецьку; відсутність у відповідача пільгових документів - посвідчення багатодітної родини та відсутність документів, підтверджуючих інвалідність у відповідача.

Зазначені вище обставини певним чином обмежують можливість відповідача відвідувати дітей, приймати повну участь в їх вихованні, надавати в повній мірі матеріальне забезпечення.

Проте суд зазначає, що зазначене не знімає з відповідача обов'язку належним чином здійснювати виховання та розвиток її дітей.

Судом також, враховано думку дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Відтак, ОСОБА_2 зазначив, що мати виконує свої обов'язки, смачно готує, прибирає в будинку, останнім часом не вживає алкогольні напої, вдома у них все налагоджується, бажає, щоб сестра ОСОБА_3 та брат ОСОБА_4 також проживали у сім'ї після їх лікування, відносини з старшою сестрою ОСОБА_6 у них добрі, сестра їх кожного дня відвідує і надає допомогу, також сам ОСОБА_2 допомагає матері в приготуванні їжі, рубає дрова. Неповнолітня ОСОБА_2 ОСОБА_3 зазначила, що не заперечує проживати та навчатися в інтернаті в місті Кремінна, вона сумує за родиною, чекає коли брата ОСОБА_4 після лікування переведуть до школи-інтернату, бажає приїжджати додому.

Судом враховано поведінку присутніх осіб в судовому засіданні та ставлення неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до їх матері в судовому засіданні - ОСОБА_2 заносив матір до зали судового засідання на руках, допомагав їй зручно влаштуватися. ОСОБА_3, коли приїхала до суду у супроводі класного керівника, побігла до матері, брата ОСОБА_2, сестри ОСОБА_6 та баби ОСОБА_9, обіймала їх, раділа зустрічі. Старша дочка відповідача ОСОБА_6 та неповнолітній син ОСОБА_2 приходили до суду на всі судові засідання, переживали, підтримували одне одного.

В свою чергу, відповідач ОСОБА_1 просила не позбавляти її батьківських прав, зобов'язувалася виправитися, сумлінно з'являлася на всі судові засідання.

За час розгляду цієї справи умови проживання відповідача небагато покращилися: було частково проведено ремонт, закуплені дрова для опалення, підключено будинок до електропостачання, влаштовані частково спальні місця, наведено відносний порядок, що підтверджується актами обстеження житлово-побутових умов.

Однак, суд зазначає, що ці намагання відповідача покращити стан будинку не є достатніми діями, направленими на виконання батьківських обов'язків.

Разом з цим, суд вважає, що така поведінка відповідача свідчить про її небайдуже ставлення до своїх дітей та про її зусилля, направлені на виконання батьківських обов'язків.

Також, судом враховано, що молодших дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в державних закладах іноді відвідує баба ОСОБА_9, старший син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стараша дочка ОСОБА_6, відповідач відвідувала дітей два рази.

Декларацією прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, повинна зростати в умовах турботи.

У статті 9 Конвенції про права дитини зазначено, що дитина яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Відповідно статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини, найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно частин 2, 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні по справі «Савіни проти України» від 18.12.2008 зазначив, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу «Ньяоре проти Франції» (Gnahore v. France), № 40031/98, п. 59, ECHR 2000 -IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава -відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (див., наприклад, справу «Скоццарі та Дж'юнта проти Італії» (Scozzari & Giunta v. Italy), [GC], №№ 39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000 -VIII).

У абзаці 2 пункту 18 Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.

Суд не погоджується з висновком Служби у справах дітей про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, виходячи з такого.

На думку суду, відсутні достатні підстави для застосування до відповідача крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення її батьківських прав та це позбавлення буде відповідати інтересам її дітей.

Враховуючи, що позбавлення батьківських прав допускається виключно тоді, коли змінити поведінку матері в кращу сторону неможливо, при наявності вини в діях відповідача та з огляду на встановлені обставини у справі та бажання відповідача змінити свою поведінку по відношенню до своїх дітей, налагодити життя сім'ї, суд вважає вимоги про позбавлення батьківських прав передчасними.

На думку суду, доцільним буде попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання своїх дітей та покласти на Службу у справах дітей Рубіжанської міської ради контроль за виконанням відповідачем батьківських обов'язків.

Разом з цим, враховуючи, що молодшим дітям ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за станом їх здоров'я необхідно тривалий час перебувати в спеціалізованих медичних або навчальних державних закладах та з огляду на те, що старшому сину ОСОБА_2 необхідно продовжити навчання та отримати загальну середню освіту, та відповідач не зможе, в тому числі й за станом свого здоров'я, забезпечити належний контроль за процесом навчання сина, суд вважає за необхідне відібрати неповнолітніх дітей у відповідача та передати їх Службі у справах дітей, без позбавлення відповідача батьківських прав.

Одночасно, суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам у справі положення ч. 3 ст. 170 СК України, відповідно до яких, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дітей, тобто відповідач ОСОБА_1 у випадку усунення причин, які перешкоджали належному виконанню нею батьківських обов'язків має право звернутися до суду з позовом про повернення їй дітей.

Також, суд роз'яснює сторонам, що відібрання дітей у відповідача жодним чином не є підставою для перешкоджання відповідачеві брати участь у вихованні та спілкуванні з її дітьми, наданні їм матеріальної допомоги, водночас тимчасове відібрання дітей надасть можливість відповідачу налагодити своє життя, усунути негативні наслідки у взаємовідносинах з дітьми, які в свою чергу отримають відповідний правовий статус, та все це разом не призведе до розірвання сімейних зв'язків між відповідачем та її дітьми.

Додатково суд роз'яснює сторонам, якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, Служба у справах дітей зобов'язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав (Постанова Кабінету Міністрів України «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини» № 866 від 24.09.2008 року).

Підсумовуючі наведене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в частині позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і поклавши на Службу у справах дітей контроль за виконанням відповідачем батьківських обов'язків протягом одного року з дня набрання цим рішенням законної сили та відібрати дітей у відповідача та передати їх Службі у справах дітей для влаштування у державні заклади.

Судом не вирішується питання розподілу судових витрат, оскільки сторонами не надано доказів про понесення таких витрат.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов Служби у справах дітей Рубіжанської міської ради Луганської області до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав - задовольнити частково.

Попередити ОСОБА_1 про необхідність змінити ставлення до виховання неповнолітніх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Покласти на Службу у справах дітей Рубіжанської міської ради Луганської області контроль за виконанням ОСОБА_1 батьківських обов'язків протягом одного року з дня набрання цим рішенням законної сили.

Відібрати у ОСОБА_1 без позбавлення її батьківських прав неповнолітніх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та передати їх Службі у справах дітей Рубіжанської міської ради Луганської області для подальшого влаштування у державні заклади для дітей.

В частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Луганської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ш. Мирошникова