Єдиний унікальний номер 341/655/15-ц
Номер провадження 2/341/335/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року м.Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Юсип І.М.

секретаря судового засідання Король І.Л.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Галича цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зобовязання вчинення дій,стягнення моральної шкоди, судових витрат та витрат на правову допомогу,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3, в якому просить ухвалити рішення, яким зобов'язати відповідача перенести свої вулики,які знаходяться по вул. Бічна,6 в с. Німшин Галицького району на 150 метрів від її будинку, стягнути з відповідача в її користь 3000 грн. моральної шкоди,1000 грн. витрат на правову допомогу та судові витрати по справі. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона проживає в м. Бурштині. На підставі довіреності гр. ОСОБА_4 довірила її володіти,користуватися і розпоряджатися належним їй домоволодінням в с. Німшин і вона веде там своє господарство. По-сусідству, в буд. № 6 по вул. Бічна господарює ОСОБА_3,який розмістив 13 вуликів з бджолами на відстані 5 м. від її будинковолодіння. Раніше після укус бджіл вона укуси переносила нормально, однак останнім часом у неї появилася алергія на бджолині укуси. Вулики з бджолами розташовані біля її будинку і її страшно вдень виходити на город і на подвір'я так як постійно її турбує страх за можливі чергові муки від наступного бджолиного укусу. Вона тричі зверталася за медичною допомогою після укус бджіл відповідача. Протягом 2014 р. з відповідачем постійно виникали конфлікти з приводу розміщення його бджолиних вуликів, неодноразово зверталася в різні інстанції, на місце виходили комісії де зафіксували порушення утримання відповідачем бджіл. Поведінкою відповідача щодо неналежного утримання вуликів з бджолами їй завдана моральна шкода, у неї змінився звичайний ритм життя, вона втратила апетит, почалися безсоння, постійні думки та страх бути знову укушеною бджолами привели її до пригніченого стану. Розмір моральної шкоди хоча б компенсував ті емоції страждання,які довелося їй перенести їй і її родині та витрати повязані з відновленням її психічного стану,відпочинком від усього що сталося. Окрім того вона понесла витрати на отримання правової допомоги та судові витрати. Просить її позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги з підстав, викладених в позові. Одночасно позивач пояснила, що вона змушена звернутися до суду з такими позовними вимогами так як відповідач не реагує ні на її прохання ні на рекомендації комісії сільської ради перенести дальше від її будинку вулики з бджолами. Позивачка зазначила, що близьке розташування з її садибою пасіки ОСОБА_3 з бджолиними сім'ями не дає їй можливості вільно користуватись своєю земельною ділянкою, обслуговувати садибу, не дає можливості вільно перебувати на своєму подвір'ї внаслідок постійної загрози нападу бджіл та отримання бджолиних укусів. Постійний страх за укуси бджолами її пригнічує стан, вона неодноразово зверталася за допомогою у медичні заклади з метою полікуватися від укусів бджіл, витрачала кошти на таке лікування, і їй прикро що відповідач не визнає тих фактів які навіть підтверджені письмовими доказами. Посилання відповідача на те,що бджіл у вуликах немає а вулики стоять тільки як декорація просить суд до уваги не брати. Просить задовольнити її моральну шкоду яку завдав їй відповідач, змусив після всіх її звернень у різні інстанції звертатися ще і до суду, витрачати кошти на надання їй правової допомоги та судові витрати. Просить позов задовольнити.

Відповідач позовних вимог ОСОБА_1 не визнав і суду пояснив, що на даний час бджоли він вже не тримає а вулики залишилися як декорація. Посилання позивача на те,що її покусали його бджоли просить суд до уваги не брати так як вважає, що позивачкою не доведено, що саме з його вини, і що саме бджоли з його пасіки спричинили їй укуси. Не заперечив того факту що він утримував бджоли але для власних потреб та потреб його сім'ї однак перенести вулики на відстань 150 м. не мав можливості із-за нестачі коштів та і розміру ділянки у нього такої немає. Не заперечив того факту, що приходила комісія і рекомендувала йому перенести вулики. Однак на даний час підстав для їх перенесення немає бо він вже не утримує бджіл. Просить в позові відмовити як відмовити і у стягненні моральної шкоди та судових витрат.

Суд, вислухавши доводи позивача та його представника, заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім наявності підстав звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до положень статті 11 Закону України «Про бджільництво» право на утримання бджіл і зайняття бджільництвом мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають необхідні навики або спеціальну підготовку. Положеннями ст.ст.14,15 цього Закону передбачено, що земельні ділянки надаються пасічникам для зайняття бджільництвом у порядку, встановленому Земельним кодексом України та Законом України "Про оренду землі". Фізичні та юридичні особи розміщують пасіки на земельних ділянках, які належать їм на правах власності або користування, відповідно до ветеринарно-санітарних правил.

Відповідно до п. 1.3. "Інструкції щодо попередження та ліквідації хвороб і отруєнь бджіл", затвердженої наказом Головного державного інспектора ветеринарної медицини України від 30 січня 2001 р. N 9, територію стаціонарної пасіки огороджують, обсаджують плодовими деревами і кущами. При визначенні розміру площі під пасіку розраховують, що на одну гадану бджолину сім'ю потрібно 30 - 35 кв.м, залежно від способу розміщення бджіл. При розміщенні пасіки на присадибній ділянці (подвір'ї) огорожа повинна бути заввишки не менше 2,5 м для підвищення рівня льоту бджіл. Відведення земельних ділянок для розміщення такої пасіки необхідно погоджувати з органами державного управління з питань ветеринарної медицини і місцевими органами влади, як передбачено Порядком видачі ветеринарно-санітарного паспорта пасіки та Порядком реєстрації пасік, затвердженими Наказом Міністерства аграрної політики України та Української академії аграрних наук від 20.09.2000 року № 184/82.

Судом встановлено, що відповідно до довіреності від 18.04.2014 р. ОСОБА_4 довірила ОСОБА_1 володіти, користуватися і розпоряджатися належним їй домоволодінням по вул. Бічна,7 в с. Німшин Галицького району.( а.с.7-8). По сусідству з ОСОБА_1 проживає відповідач ОСОБА_3

З епікризу медичного закладу № 392 від 12.05.2014 р. вбачається,що позивач ОСОБА_1 звернулася за медичкою допомогою де перебувала на денному стаціонарі з 06.05.14 р. по 11.005.2014 п. з діагнозом:алергічна реакція на укус бджоли де їй було призначене лікування. ( а.с. 14).

Довідкою фельдшерсько-акушерського пункту с. Німшин від 30.10.2014 р. стверджується,що ОСОБА_1 двічі зверталася за медичною допомогою 21.08.14 р. та 02.09.2014 р. після укусу бджіл в результаті чого їй було надано медичну допомогу ( а.с.13).

З листа Голови Галицької районної ради від 22.08.2014 р. видно,що ОСОБА_1 повідомлено про надіслання на адресу голови Демешківської сільської ради листа з пропозицією створити відповідну комісію та роз'яснено розмір санітарно-захисної зони від бджільницьких господарств до житлових будинків.( а.с.12).

За результатами розгляду скарги ОСОБА_1 про утримання ОСОБА_3 бджіл складений акт від 02.09.2014 р. про обстеження прилеглої території до подвір'я з ОСОБА_3 з якого вбачається,що на прилеглій території розміщено насадження дерев. На відстані біля 10 м. від подвір'я розташовано пасіку в кількості 13 вуликів, яка межує з господарством ОСОБА_1 в.М. на відстані 5 м. Дана межа не є огородженою. Комісія в складі голови сільської ради, депутатів сільської ради та дільничного інспектора міліції вирішила: встановити вулики згідно санітарних норм на протязі 15 днів з дня ознайомлення з цим актом. З даним актом ознайомився і відповідач. В своєму поясненні відповідач ОСОБА_5 від 25.09.2014 р. не заперечує факт тримання вуликів з бджолами і зазначає що немає фінансової можливості обгородити пасіку і зобовязується прийняти міри щодо її продажу. ( а.с.11).

Наведене свідчить про те, що відповідач, займаючись бджільництвом на належній йому присадибній земельній ділянці, порушує чинне законодавство, яке регулює відносини щодо розведення, використання та охорони бджіл, забезпечення гарантій дотримання прав та захисту інтересів фізичних осіб суміжних земельних ділянок, використання земельних ділянок та самостійного господарювання на них.

Зазначених норм відповідачем не було дотримано, він особисто це ствердив в судовому засіданні, однак надав копію акту від 12.05.2015 р. складеною комісією з якого вбачається,що вулики знаходяться у незадовільному стані,льотки у них закриті, бджіл на льотках та поблизу вуликів не виявлено. ( а.с. 33).

В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач до часу розгляду справи продав бджоли. Про відсутність бджіл у вуликах відповідача підтверджується вищезазначеним актом . Окрім заперечень позивача про наявність бджіл у вуликах будь-яких доказів нею суду не подано.

З огляду на викладені обставини та положення норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зобовязання ОСОБА_5 перенести вулики на відстань 150 м. від її будинковолодіння не підлягають задоволенню.

Однак підлягають до часткового задоволення вимоги позивача про відшкодування моральних збитків, заподіяних внаслідок незаконних дій відповідача, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Внаслідок дій відповідача ОСОБА_3 було спричинено моральну шкоду ОСОБА_1, що в свою чергу спричинило їй захворювання від укусів бджіл. Суд вважає, що викладені позивачем доводи свідчать про порушення нормальних життєвих зв'язків, що спричинило моральні страждання у зв'язку із неодноразовим лікуванням позивача від таких укусів бджіл. Разом з тим, враховуючи характер та тривалість моральних переживань позивача, наслідки цих переживань, враховуючи суму завданих збитків суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди, визначений позивачем не відповідає характеру таких переживань і підлягає зменшенню.

Також із відповідача слід стягнути понесені позивачами судові витрати, оскільки вони були викликані зверненням до суду за захистом порушених прав.

ОСОБА_1 долучила до позовної заяви підтвердження про оплату нею послуг адвоката за надану правову допомогу в сумі 1000 грн., а саме - квитанцію № 933730, договір про надання правової допомоги. При визначені витрат на правову допомогу, що підлягають стягненню, суд враховує наступне. Правова допомога надавалась адвокатом ОСОБА_2 за договором про надання правової допомоги від 4 березня 2015 року. Справа розглянута судом з участю представника в межах чотирьох судових засідань тривалістю 40 хв. часу, якого за висновком суду достатньо для надання консультації та складення позовної заяви до суду. Виходячи із наведеного компенсації підлягає сума 500 грн.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягає до задоволення і вимога позивача про стягнення судового збору згідно квитанції про сплату судового збору.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 10,11,60,88, 209,212, 214-215,218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3,жителя ІНФОРМАЦІЯ_1 в користь ОСОБА_1 300 гривень моральної шкоди, 243 гривень 60 коп. судового збору, та 500 грн. витрат за правову допомогу.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи,які брали участь у розгляді справи але не були присутні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з часу отримання судового рішення.

Суддя:ОСОБА_6