Справа № 588/573/15-ц
провадження № 2/588/241/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2015 року

Тростянецький районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді Щербаченко М.В.,

за участю секретаря Горлянд С.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Тростянці матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до Тростянецької державної нотаріальної контори Сумської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_3 акціонерне товариство Акціонерний банк «Синтез» про зняття заборони відчуження майна та скасування запису про іпотеку,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Тростянецького районного суду Сумської області перебуває цивільна справа за указаним позовом.

До початку розгляду справи за ініціативою суду на обговорення сторін було винесено питання про те чи підлягає ця справа розгляду в порядку цивільного судочинства.

Представник позивача ОСОБА_1 зазначив, що указана справа і за субєктним складом, і за характером правовідносин є справою цивільної юрисдикції.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог не заперечував (а.с.65).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 акціонерне товариство Акціонерний банк «Синтез» повідомлена про дату і час судового розгляду належним чином, представник не зявився, про причини неявки суд не повідомив (а.с.63,64).

Заслухавши думку представника позивача ОСОБА_1, суд з поставленого на обговорення питання дійшов таких висновків.

Пунктами 1, 3 частини 1 статті 15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по - друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Матеріали справи свідчать, що спір між сторонами виник з приводу вимог позивача до відповідача про виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомості запису про заборону відчуження нерухомого майна та виключення з Державного реєстру іпотек запису про іпотеку нерухомого майна у звязку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки позивачу. Спірні правовідносини між сторонами врегульовано нормами Закону України «Про нотаріат», Закону України «Про іпотеку» та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про нотаріат» щодо державного регулювання нотаріальної діяльності» від 06.09.2012 №5208, який набрав чинності 01.01.2013 пункт 9 частини першої статті 34 Закону України «Про нотаріат» викладено в новій редакції, відповідно до якої з переліку нотаріальних дій виключено таку нотаріальну дію як зняття заборони щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон №1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом статті 9 Закону № 1952 у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний субєкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Нотаріус як спеціальний субєкт здійснює функції державного реєстратора, крім передбачених пунктами 4 і 6 частини другої статті 9 цього Закону. Указані положення Закону № 1952 кореспондуються із Законом України «Про нотаріат» відповідно до статті 46-1 якого нотаріус під час вчинення нотаріальних дій з нерухомим майном, обєктом незавершеного будівництва має доступ та користується Державним реєстром речових прав на нерухоме майно. Нотаріус є спеціальним субєктом, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і який має печатку такого реєстратора.

Ураховуючи викладені вище норми, які набрали чинності з 01.01.2013, суд на підставі матеріалів справи дійшов висновку, що відповідач у справі у цих правовідносинах виступає як спеціальний суб'єкт - державний реєстратор, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і який здійснює владні функції на основі законодавства.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, і поширюється, зокрема на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, цей спір є публічно-правовими та належить до юрисдикції адміністративного суду.

Такий висновок узгоджується із пунктом 8 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» від 20 травня 2013 №8, а також розясненнями, викладеними в пункті 4 Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні, затвердженому постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 2.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «судом, встановленим законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з «…» питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів «…». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, провадження у цій справі має бути закрито.

Відповідно до частини другої статті 206 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 205 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Керуючись, пунктом 1 частини першої статті 205, 206, 209, 210 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Тростянецької державної нотаріальної контори Сумської області про зняття заборони відчуження майна та скасування запису про іпотеку.

Роз'яснити ОСОБА_2 та її представнику ОСОБА_1, що вирішення цього спору віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.В.Щербаченко