АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 671/2381/14-ц
Провадження № 22-ц/792/1141/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Федорової Н.О.,

суддів - Баса О.Г., Карпусь С.А.,

при секретарі - Бондарі О.В.,

з участю: позивача - ОСОБА_1,

представників відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника третьої особи - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 6 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа на стороні відповідача Писарівська сільська рада Волочиського району Хмельницької області, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, шляхом відновлення межі,

в с т а н о в и л а:

2 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом. В його обґрунтування зазначив, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 1 серпня 2005 року, посвідченого державним нотаріусом Волочиської державної нотаріальної контори. Згідно з земельно-кадастровими книгами Писарівської сільської ради Волочиського району площа присадибної ділянки становить 0,3776 га.

Власником сусідньої земельної ділянки, площею 0,14 га, по АДРЕСА_2 є ОСОБА_5 Остання, незважаючи на визначені межі та земельно-кадастрову документацію, ігноруючи правилами добросусідства, без дозволу відповідних органів виконавчої влади та місцевого самоврядування, самовільно перемістила межу, що поділяє їхні земельні ділянки, на 2,8 м вглиб його території та встановила 12 межових знаків з бетонних конструкцій та металу, висотою від 1,2 м до 2 м. Вказаними діями відповідачка створила незручності та позбавила можливості використовувати власну земельну ділянку відповідно до цільового призначення. На пропозицію вирішити спір у добровільному порядку ОСОБА_5 відмовилась.

А тому, просив суд зобов'язати ОСОБА_5 відновити межу, яка поділяє суміжні земельні ділянки за № 16 і № 14 по АДРЕСА_1, відповідно до земельно-кадастрової документації, тим самим усунути перешкоди, пов'язані з користуванням земельною ділянкою згідно цільового призначення.

________________________________________________________________________________________________

Доповідач у першій інстанції Бабій О.М. Провадження № 22-ц/792/1141/15

Суддя-доповідач Федорова Н.О. Категорія № 47

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 6 травня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Непогоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Рішення вважає незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а його висновки не відповідають обставинам справи.

Так, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції не сприяв всебічному, повному та об'єктивному встановленню дійсних обставин, в порушення положень ст. 212 ЦПК України не дав належної правової оцінки зібраним доказам, взявши до уваги лише заперечення відповідачки.

Зазначає, що акт перевірки земельних ділянок, який суд взяв до уваги, є недопустимим доказом. Так, обстеження земельних ділянок проводилось поверхнево, упереджено і не об'єктивно, заміри площ на місцевості належним чином не здійснювались, а були перенесені з земельно-кадастрової документації, в порушення порядку, встановленого ст. 159 ЗК України.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з мотивів, які в ній зазначені.

Представники відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заперечили апеляційну скаргу, пояснивши, що будь-яких перешкод позивачу у користуванні земельною ділянкою ОСОБА_5 не чинить. Рішення суду вважають законним та обґрунтованим.

Представник третьої особи ОСОБА_4 у судовому засіданні апеляційну скаргу не визнала, вважаючи її безпідставною.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Давши належну оцінку доказам у справі, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у позові.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинковолодіння АДРЕСА_1, що підтверджується даними свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 1 серпня 2005 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8507151 від 30 вересня 2005 року (а.с. 7, 8).

Рішенням Писарівської сільської ради Волочиського району Хмельницької області № 4 від 21 січня 2009 року, ОСОБА_1 надано у власність земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку і надвірних будівель та 0,12 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1, та рекомендовано звернутись в землевпорядну організацію для виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с. 12).

ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 0,14 га (присадибна ділянка) по АДРЕСА_2, що підтверджується даними державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 від 19 грудня 2011 року (а.с. 38).

З акту перевірки земельних ділянок по АДРЕСА_1 № 14 та № 16 на території Писарівської сільської ради від 30 липня 2014 року вбачається, що площі земельних ділянок відповідно до земельно-кадастрової книги Писарівської сільської ради складають: землекористувача ОСОБА_5 по АДРЕСА_2, - 0,14 га, землекористувача ОСОБА_1 по АДРЕСА_1, - 0,37 га; фактичні площі земельних ділянок по діючих межових знаках згідно з замірами комісії склали: землекористувача ОСОБА_5 - 0,14 га, землекористувача ОСОБА_1 - 0,3776 га (а.с. 9-11).

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (ч. 2 ст. 152 ЗК України).

Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей (ч. 2 ст. 158 ЗК України).

Враховуючи вищевикладені обставини справи та вимоги закону, суд першої інстанції правильно виходив із недоведеності вимог позивача про те, що відповідач чинить йому перешкоди у користуванні земельною ділянкою, а отже, обґрунтовано відмовив у позові.

При цьому, суд дотримався вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України та сприяв здійсненню сторонами своїх прав. Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, роз'яснив сторонам їх право на заявлення клопотання про проведення земельно-технічної експертизи та попередив про наслідки відмови від проведення призначеної експертизи.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд взяв до уваги недопустимий доказ - акт обстеження земельних ділянок, не заслуговують на увагу, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1. ст. 58 ЦПК України).

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.ч. 1, 2 ст. 59 ЦПК України).

Згідно з п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» якщо при дослідженні письмових доказів особою, яка бере участь у справі, буде подана заява про те, що доданий до справи або поданий іншою особою для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є фальшивим, особа, яка подала цей документ, може відповідно до частини другої статті 185 ЦПК просити суд виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів. При відсутності з її боку таких процесуальних дій, особа, яка подала заяву, має згідно із загальними правилами доказування (стаття 60 ЦПК) подати відповідні докази, що спростовують значення відомостей оспорюваного документа і могли бути підставою неприйняття його до уваги під час оцінки доказів. У разі необхідності за клопотанням особи, яка зробила таку заяву, суд відповідно до правил частини четвертої статті 10 ЦПК сприяє їй у збиранні цих доказів (призначає експертизу, витребовує інформацію від особи, за іменем якої видано документ, оголошує перерву або відкладає розгляд справи, якщо це потрібно, тощо).

Частинами 1, 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 липня 2014 року акт перевірки земельних ділянок (а.с. 9) був складений комісією у складі депутатів сільської ради, члена виконкому з виїздом на місце та фактичним заміром рулеткою земельних ділянок. Доказів, які б спростовували даний акт, суду надано не було.

Судовому захисту підлягає лише порушене право. Однак, позивачем не було доведено у судовому засіданні порушення своїх прав належними, допустимими та достатніми доказами.

Доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та вплинули на законність судового рішення.

Судом першої інстанції дотримані вимоги процесуального закону, всебічно, повно і об'єктивно з'ясовані обставини справи та надана їм належна оцінка, тому підстав для скасування його рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявленого позову не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 6 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Н.О. Федорова