КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/609/14-ц
Провадження №2/319/3/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2015 року смт Куйбишеве

Куйбишевський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Горбачова Ю.М. при секретарі судового засідання Поньки Н.А.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в смт Куйбишеве цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

25 червня 2014 року до Куйбишевського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення грошових коштів за договором позики.

03 березня 2015 року представником позивача ОСОБА_2 до суду подано уточнення до позовної заяви про стягнення заборгованості за договором позики, що стосується розміру стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 основну суму боргу, інфляційні витрати, три відсотки річних, штраф, судовий збір.

В своїй заяві позивач ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача на користь позивача основну суму боргу у розмірі 868 340 гривень, інфляційні витрати в розмірі 196 612 гривень 06 копійок, три відсотки річних в розмірі 66 160 гривень 25 копійок, штраф в розмірі 1 736 680 гривень, всього 2 867 792 гривні 31 копійку.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 21 червня 2011 року на підставі договору позики ним було надано у борг відповідачу ОСОБА_3 кошти у сумі 20 000 доларів США, що на день подачі позову еквівалентно 233 093 гривні 26 копійок (за курсом НБУ за 1 долар США - 11,654663 гривень) та 10 000 євро, що на день подачі позову еквівалентно 157 885 гривень 72 копійки (за курсом НБУ за 1 євро - 15, 788572 гривень). Загальна сума позики у гривневому еквіваленті складає 390 978 гривень 96 копійок. Відповідно до п.2 вище вказаного договору позики ОСОБА_3 зобов'язався повернути позичені кошти 21 листопада 2011 року, але не пізніше 27 листопада 2011 року. Згідно п.3 цього ж договору у разі прострочення останнього внеску займаної суми, позичальник повинен сплатити штраф у повному розмірі. На день подачі позову позичені кошти 21 червня 2011 року ОСОБА_3 повернуті не були. Сума інфляційних втрат за період з 28 листопада 2011 року по 12 червня 2014 року становить 88 526 гривень 63 копійок. Сума трьох відсотків річних за цей же період становить 29 789 гривень 15 копійок. Згідно п.3 цього договору, у разі прострочення основного внеску займаної суми, позичальник повинен сплатити штраф у повному розмірі, позичальником взагалі не сплачувався борг, тому штраф за його невиплату складає 390 978, 96 х 2 = 781 957, 92 гривень. Загальна сума заборгованості разом із урахуванням відсотків, штрафу, інфляційних витрат та трьох відсотків річних складає 1291 252 гривні 60 копійок.

В поданій уточненій позовній заяві представник позивача ОСОБА_2 зазначив, що станом на 02 березня 2015 року офіційний курс НБУ складає 27 гривень 70 копійок за один долара США і 31гривня 42 копійки за один Євро. Отже 20 00 доларів США еквівалентно 554 000 гривень, 10 000 ЄВРО еквівалентно 314 200 гривень, основна сума боргу становить 868 340 гривень, інфляційні витрати 196 612, 06 гривень, три відсотки річних 66 160, 25 гривень, штраф 1 736 680 гривень, разом 2 867 792, 31 гривня. Відповідач добровільно борг не повертає, у зв'язку з чим позивач вимушений був звернутися до суду за захистом порушених майнових прав із відповідним позовом. Крім того, позивач прохає суд стягнути з відповідача понесені ним судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримали повністю на тих підставах що викладені в позовній заяві, суду пояснили що відповідач ОСОБА_3 не одноразово на протязі 2011 року брав у заїм гроші про, що кожного разу складав розписку та договір займу. По розпискам ОСОБА_3 борг повернуто у повному обсязі, що підтверджується розпискою від 17 грудня 2011 року, стосовно договору займу від 21 червня 2011 року. Залишився не повернутим борг згідно договору займу у розмірі 20 000 доларів США та 10 000 ЄВРО, що становить еквівалентну суму на час розгляду справи 868 340 гривень, інфляційні витрати 196 612, 06 гривень, три відсотки річних 66 160, 25 гривень, штраф 1 736 680 гривень, загальна сума боргу складає 2 867 792, 31 гривні та сплачений судовий збір у розмірі 3 654 гривні.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 позов не визнали, суду пояснили що ОСОБА_3 декілька разів на протязі 2011 року брав у борг у ОСОБА_1 гроші в сумі 20000 доларів США про, що було укладено договір займу, після чого він займав гроші у сумі 10 000 ЄВРО про що у договорі позики ним власноруч була дописана дана сума, а саме 10 000 ЄВРО. Обидві суми боргу згідно договору позики від 21 червня 2011 року ним було повернуто ОСОБА_1, про що 17 грудня 2011 року складено розписку, договір займу він у ОСОБА_1 не забирав, так як останній при собі його не мав.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що вечором у грудні 2011 року до нього зателефонував його брат ОСОБА_3 та сказав що йому необхідні гроші для повернення боргу ОСОБА_1 гроші необхідно повернути до ранку наступного дня . До ранку наступного дня, він з братом зайняв у своїх знайомих 98 000 гривень, 6 000 доларів США та 35 ЄВРО. Після чого у ранці вони зустрілись з ОСОБА_1 і його брат ОСОБА_3 віддав гроші у сумі 98000 гривень, 6 000 доларів США та 35 ЄВРО ОСОБА_1 про що було складено розписку, а також розмову було записано на мобільний телефон, договір займу залишився у ОСОБА_1, так як при собі він його не мав, та пообіцяв повернути договір займу при наступній зустрічі, але цього не зробив.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що він є давнім знайомим ОСОБА_1 і на його прохання на початку літа 2011 року о другої половини дня, приблизно о 15 годині був запрошений разом з дружиною ОСОБА_8 в якості свідків, для підтвердження факту отримання грошових коштів ОСОБА_3 від ОСОБА_1, дану передачу грошей засвідчив своїм підписом у договорі займу особисто, а також даний факт засвідчила своїм підписом і його дружина. Конкретну дату та час повідомити суду не зміг так як минуло майже чотири роки від тієї події.

Свідок ОСОБА_8 суду надала аналогічні пояснення свідка ОСОБА_7

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

При розгляді цивільної справи було встановлено, що 21 червня 2011 року ОСОБА_3 взяв у борг від ОСОБА_1 гроші в сумі 20 000 (двадцяті тисяч) доларів США що на день розгляду справи в суді еквівалентно 554 000 (п'ятсот п'ятдесяті чотирьом тисячам) гривень та 10 000 (десять тисяч) ЄВРО що еквівалентно 314 200 (триста чотирнадцяти тисячам двісті) гривням стосовно довідок ПАТ КБ ПриватБанк на 02 березня 2015 року (а.с.59,60), основна сума боргу становить 868 340 (вісімсот шістдесят вісім тисяч триста сорок) гривень, що підтверджується договором займу від 21 червня 2011 року (а.с.42).

Факт повернення боргу ОСОБА_3 ОСОБА_1 в сумі 20 000 (двадцяті тисяч) доларів США, що на день розгляду справи в суді еквівалентно 554 000 (п'ятсот п'ятдесяті чотирьом тисячам) гривень та 10 000 (десять тисяч) ЄВРО що еквівалентно 314 200 (триста чотирнадцяти тисячам двісті) гривням, основна сума боргу становить 868 340 гривень відповідачем суду не доведений, доказів повернення грошей не надано. Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 даний факт не визнали.

В судовому засіданні відповідачем ОСОБА_3 в якості доказу про повернення вище - зазначеного боргу було надано розписку від 17 грудня 2011 року (а.с.41) зміст якої не стосується договору займу від 21 червня 2011 року, а також зміст якої не стосується факту повернення конкретної суми боргу в розмирі 20 000 (двадцяті тисяч) доларів США та 10 000 (десять тисяч) ЄВРО взятої у борг відповідачем ОСОБА_3 у позивача ОСОБА_1

Таким чином суд дану розписку не бере до уваги як належний доказ повернення відповідачем позивачу грошового боргу.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні в якості доказу надав суду диск з записом розмови його з ОСОБА_1, пославшись на те, що дана розмова підтверджує факт повернення ним грошового боргу ОСОБА_1

Суд заслухавши даний диск в якому ведеться розмова про повернення грошей в сумі 98 000 гривень 6 000 доларів та 35 ЄВРО взятих під розписку, та мова ведеться про повернення розписки, а не договору займу.

Таким чином суд даний диск вважає не неналежним доказам, так як записана розмова між позивачем та відповідачем стосується поверненню інших грошових сум, а ні тих які зазначені у договорі займу від 21 червня 2011 року, та розмова стосується поверненню розписки а не договору займу.

Згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника (частина друга статті 1047 ЦК України).

У разі укладення договору позики, згідно частини першої статті 1049 ЦК України, на позичальника покладається обов'язок повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні витрати згідно доданого розрахунку позивача становлять 196 612, 06 гривень, три відсотки річних 66 160, 25 гривень, штраф 1 736 680 гривень, разом 2 867 792, 31 гривня гривень (а.с.55-57).

Зобов'язання, як зазначено у статті 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже, на підставі договору позики між сторонами виникли договірні зобов'язання, за невиконання яких настає цивільно-правова відповідальність боржника, що відповідає вимогам статті 1049 ЦК України.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені повністю, суд в порядку ст.88 ЦПК України має підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім судових витрат в сумі 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гривні 00 копійок , а саме, в межах суми сплаченого судового збору при пред'явленні позову до суду.

На підставі викладеного, керуючись стст.526, 1046, 1047, 1049 ЦК України, стст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця с.Маринопіль, Розівського районну, Запорізької області (паспорт серія НОМЕР_2, виданий Куйбишевським РВ УМВС України в Запорізької області 23 грудня 1999 року, ідентифікаційний код НОМЕР_1) який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за договором позики грошові кошти в сумі 868 340 (вісімсот шістдесят вісім тисяч триста сорок) гривень, інфляційні витрати 196 612, 06 (один мільйон дев'яносто шість тисяч шістсот двінацать) гривень нуль шість копійок, три відсотки річних 66 160, 25 (шістдесят шість тисяч сто шістдесят) гривень двадцять п'ять копійок, штраф 1 736 680 (один мільйон сімсот тридцять шість тисяч шістсот вісімдесят) гривень, що разом дорівнює 2 867 792, 31 (два мільйона вісімсот шістдесят сім тисяч сімсот дев'яносто дві) гривні 31(тридцять одна) копійка.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гривні.

Рішення суду відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції - Куйбишевський районний суд Запорізької області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-денного строку з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ю.М. Горбачов