22-ц/775/569/2015(м)
Категорія 19 Головуючий у 1 інстанції Кацаренко І.О.
Суддя-доповідач Мироненко І.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

11 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Мироненко І.П.

суддів Баркова В.М., Бугрим Л.М.

при секретарі Брежнєві Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» на рішення Новоазовського районного суду Донецької області від 18 січня 2013 року в справі за позовом ОСОБА_2 до дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», третя особа: відділ Держземагенства у Новоазовському районі Донецької області, про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3 йому на праві власності належить земельна ділянка площею 6,1311 га, яка розташована на території Самійлівської сільської ради Новоазовського району Донецької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У 2009 році з відповідачем було укладено договір оренди, при цьому йому було надано для підписання роздруковані останні сторінки договору, з текстом договору він не був ознайомлений. У 2011 році відповідачем було надано йому примірник договору оренди №262 без дати підписання та додаткову угоду до цього договору, які зареєстровані в Держкомземі Новоазовського району 05 травня 2010 року. У договорі відсутні умови про передачу у заставу і внесення в статутний фонд права оренди земельної ділянки, що може бути використано відповідачем у власних потребах та є порушенням ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі» при вчиненні правочину, тому просив визнати договір оренди земельної ділянки недійсним.

Рішенням Нововазовського районного суду Донецької області від 18 січня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 27 лютого 2013 року, позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано недійсним договір оренди землі №262, укладений між ОСОБА_2 та ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «ММК ім.Ілліча» і зареєстрований 05 травня 2010 року в ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам» за № 75. Стянуто з ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «ММК ім.Ілліча» на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору в сумі 114 грн. 70 коп.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 липня 2013 року касаційну скаргу ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «ММК ім.Ілліча» відхилено, рішення Новоазовського районного суду Донецької області від 18 січня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 27 лютого 2013 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 02 липня 2014 року №6-85цс14 ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 липня 2013 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 лютого 2015 року ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 27 лютого 2013 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до апеляційного суду.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 21 травня 2015 року до участі у справі в якості правонаступника третьої особи відділу Держкомзему у Новоазовському районі Донецької області було залучено відділ Держземагенства у Новоазовському районі Донецької області.

В апеляційній скарзі ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «ММК ім.Ілліча» просить рішення суду від 18 січня 2013 року скасувати, ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 відмовити. В обґрунтування посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи шляхом направлення телефонограми, яка зареєстрована в журналі телефонограм апеляційного суду Донецької області (м.Маріуполь) за вх. №300 від 04 червня 2015 року, в судове засідання не зявились, про причини своєї неявки суд не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи не подали.

Представник третьої особи відділу Держземагенства у Новоазовському районі, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив.

На підставі положень ст.ст. 157, 305 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу за відсутності осіб, що не зявились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ДП «Ілліч-Агро Донбас» Танача Ю.А., дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказам и вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (порушення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом встановлено, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3 ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 6,1311 га, яка розташована на території Самійлівської сільської ради Новоазовського району Донецької області.

Між ОСОБА_2 та ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «ММК ім.Ілліча» було укладено договір № 262 оренди земельної ділянки, який зареєстровано 05 травня 2010 року в Новоазовському районному відділі державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам», про що в державному реєстрі земель зроблено запис за №75. У договорі не вказана дата його укладання і умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки спірний договір не містить істотної умови, передбаченої ст.15 Закону України «Про оренду землі», а саме, умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, він має бути визнаний недійсним.

Проте з таким висновком суду колегія суддів не може погодитись виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3,5 та 6 ст.203 цього Кодексу.

Згідно із ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з абз.12 ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі», у редакції на час виникнення спірних правовідносин, істотною умовою договору оренди землі є умова передачі в заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України «Про оренду землі» відсутність у договорі оренди землі однієї із істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог ст.ст. 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Разом із тим, згідно з п.14 розділу «Перехідні положення» ЗК України (чинного на час укладення договору) до набрання чинності законами України про державний земельний кадастр та про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 01 січня 2012 року, забороняється внесення права на земельну частку (пай) до статутних фондів господарських товариств.

Наступними змінами до Земельного кодексу України зазначений мораторій продовжено до 01 січня 2016 року.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про заставу» предметом застави може бути майно, яке відповідно до законодавства України може бути відчужено заставодавцем та на яке може бути звернуто стягнення.

Згідно з п.п. «б» п.15 розділу «Перехідні положення» ЗК України (чинного на час укладення договору) до набрання чинності законами України про державний земельний кадастр та про ринок земель не допускається купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність у договорі оренди землі, укладеному у 2009 році, істотної умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, не може бути підставою для визнання спірного договору недійсним, оскільки така домовленість сторін, при наявності прямої заборони на ці дії ЗК України, суперечила б вимогам закону.

Крім того, судом залишено поза увагою вимоги ст.3 ЦПК України та ст.15 ЦК України. Зокрема, відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, тому суду при розгляді справи про визнання недійсним договору оренди землі з підстав відсутності у договорі передбаченої ст.15 Закону України «Про оренду зелі» такої істотної умови, як умова передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, слід зясувати чи дійсно порушено права орендодавця відсутністю такої умови та в чому полягає порушення законних прав позивача.

Указані висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року справа №6-94цс14, які в силу положень ст.360-7 ЦПК України, є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Скасовуючи ухвалу апеляційного суду Донецької області, суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що суд на вищенаведені вимоги закону залишив поза увагою.

Заявляючи позов про визнання недійсним договору оренди, позивач ОСОБА_2 обґрунтовував свої вимоги лише тим, що відсутність у тексті оспорюваного договору оренди землі істотної умови для таких договорів, а саме умови передачі в заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки може бути використано відповідачем у власних потребах та є порушенням закону при вчинені правочину.

При цьому, будь-яких обставин, які б вказували на те, що відсутність цих умов договору порушує права та законні інтереси ОСОБА_2 у позові не наведено.

Крім того, в суді першої інстанції позивачем не було надано доказів того, що за відсутності цих умов договору, відповідач діяв недобросовісно і, без відома власника земельної ділянки, намагався вчинити дії щодо розпорядження правом оренди.

З огляду на викладене та враховуючи, що не було встановлено порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

Не знайшла свого підтвердження в межах заявлених позовних вимог, наявність порушення прав позивача і при новому розгляді справи апеляційним судом.

За таких підстав, рішення суду першої інстанції, як таке, що постановлене з порушення норм матеріального та процесуального права, відповідно до ч.4 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, у звязку з чим апеляційна скарга ДП «Ілліч-Агро Донбас» підлягає задоволенню.

Оскільки в задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено, з останнього на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню на користь ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «ММК ім.Ілліча» документально підтверджені (а.с. 41, 71, 97) судові витрати у розмірі 308 грн. 16 коп., які складають з оплати судового збору за подачу апеляційної та касаційних скарг (57,35грн.+80,29грн.+170,52грн.).

Крім того, підлягає задоволенню заява представника ДП «Ілліч-Агро Донбас» про застосування повороту виконання рішення в порядку ст.380 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 380 ЦПК України питання про поворот виконання вирішує суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши рішення, він закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернено на новий розгляд, а при новому розгляді справи в позові відмовлено або позовні вимоги задоволено в меншому розмірі, або провадження у справі закрито чи заяву залишено без розгляду, суд, ухвалюючи рішення, повинен зобов'язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням.

Отже, за своїм змістом поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням.

Враховуючи, що на підставі рішення Новоазовського районного суду від 28 січня 2013 року земельна ділянка, яка була обєктом договору оренди, за актом приймання-передачі від 07 березня 2013 року була повернута позивачу, то у звязку із скасуванням цього рішення земельна ділянка повинна бути передана підприємству на виконання умов договору оренди.

Тому, колегія суддів вважає за необхідне зобовязати ОСОБА_2 повернути ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «ММК ім.Ілліча» у користування за договором оренди землі, зареєстрованим 05 травня 2010 року у відділі Держкомзему у Новоазовському районі Донецької області за № 75, земельну ділянку загальною площею 6,1311га, кадастровий номер НОМЕР_4, розташовану на території Самійлівської сільської ради Новоазовського району Донецької області.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» задовольнити.

Рішення Новоазовського районного суду Донецької області від 18 січня 2013 року скасувати.

В задоволені позову ОСОБА_2 до дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1, ІНН № НОМЕР_2, проживаючого: АДРЕСА_1) на користь дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» витрати по сплаті судового збору в сумі 308 грн. 16 коп.

Здійснити поворот виконання рішення Новоазовського районного суду Донецької області від 18 січня 2013 року та зобов'язати ОСОБА_2 повернути дочірньому підприємству «Ілліч-Агро Донбас» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» у користування за договором оренди землі, зареєстрованим 05 травня 2010 року у відділі Держкомзему у Новоазовському районі Донецької області за № 75, земельну ділянку загальною площею 6,1311га, кадастровий номер НОМЕР_4, розташовану на території Самійлівської сільської ради Новоазовського району Донецької області.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: