Справа № 381/5348/14 Головуючий у І інстанції Бутенко В. О.
Провадження № 22-ц/780/2862/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 52 16.06.2015
УХВАЛА

Іменем України

16 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді : Ігнатченко Н.В.,

суддів : Лащенка В.Д., Яворського М.А.,

при секретарі : Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Держземагентства у Фастівському районі Київської області на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Держземагентства у Фастівському районі Київської області про стягнення заробітної плати, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому, з урахуванням збільшених позовних вимог, просила стягнути з Управління Держземагентства у Фастівському районі на її користь заробітну плату за період з 1 листопада 2012 року по 15 вересня 2014 року, тобто за час затримки виконання рішення суду, в сумі 26 654,18 грн. та середній заробіток за затримку виплати заробітної плати при звільненні в сумі 5 923,15 грн. за період з 18 вересня 2014 року по 18 лютого 2015 року. Свої вимоги мотивувала тим, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Київській області перебував виконавчий лист № 2/1027/970/12 від 15 жовтня 2013 року про поновлення позивача на роботі в Управлінні Держземагентства у Фастівському районі. Згідно наказу № 12-к від 15 вересня 2014 року позивача було поновлено на посаді провідного спеціаліста відділу державного земельного кадастру з 21 жовтня 2010 року, а наказом № 13-к від 17 вересня 2014 року її було звільнено з даної посади за угодою сторін. При звільненні позивачу було нараховано та виплачено заробітну плату за період з 15 вересня 2014 року по 17 вересня 2014 року в сумі 216,99 грн., а також виплачено компенсацію за невикористані відпустки за 2009-2014 роки в сумі 12 802,41 грн. Враховуючи, що значний проміжок часу мала місце затримка виконання рішення про поновлення на роботі, а заробітна плата не нараховувалася та не виплачувалася, позивач порушила питання про стягнення цих сум в судовому порядку.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з Управління Держземагентства у Фастівському районі на користь ОСОБА_2 заробітну плату за період з 1 листопада 2012 року по 15 вересня 2014 року в сумі 26 654,18 грн. та середній заробіток за затримку виплати заробітної плати при звільненні в сумі 5 923,15 грн. за період з 18 вересня 2014 року по 18 лютого 2015 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням в частині стягнення заробітної плати в сумі 26 654,18 грн., відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, з мотивів неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що виконати рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 1 листопада 2012 року про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у відповідача не було можливості у звязку з неналежним виконанням позивачем своїх процесуальних прав та обовязків і затягуванням виконання рішення суду.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права рішення суду без змін. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 1 листопада 2012 року ОСОБА_2 поновлено на роботі в Управлінні Держкомзему у Фастівському районі та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 1 184,63 грн., починаючи з 21 жовтня 2010 року по дату ухвалення рішення. Дане рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць підлягало до негайного виконання.

Встановлено, що вказане рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді провідного спеціаліста відділу державного земельного кадастру тривалий час не виконувалось відповідачем ні в добровільному ні в примусовому порядку.

11 березня 2014 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Київській області ОСОБА_3 було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/1027/970/2012, виданого 15 жовтня 2013 року.

Постановою того ж державного виконавця від 4 вересня 2014 року було замінено сторону виконавчого провадження з Управління Державного комітету із земельних ресурсів (Держкомзему) у Фастівському районі на його правонаступника Управління Держземагенства у Фастівському районі.

Згідно наказу Управління Держземагенства у Фастівському районі № 12-к від 15 вересня 2014 року ОСОБА_2 поновлено на посаді провідного спеціаліста відділу державного земельного кадастру з 21 жовтня 2010 року.

Наказом Управління Держземагенства у Фастівському районі № 13-к від 17 вересня 2014 року ОСОБА_2 звільнено із займаної посади за угодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Як убачається з матеріалів справи, при звільненні позивачу було нараховано та виплачено заробітну плату за період з 15 вересня 2014 року по 17 вересня 2014 року в сумі 216,99 грн. а також виплачено компенсацію за невикористані відпустки за 2009-2014 роки в сумі 12 802,41 грн.

Згідно довідки Управління Держземагенства у Фастівському районі № 3069 від 6 жовтня 2014 року, на підставі рішення суду ОСОБА_2 була нарахована компенсація за час вимушеного прогулу за період з 21 жовтня 2010 року по 31 жовтня 2012 року в сумі 29 221,59 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач вчасно не виконав рішення суду про поновлення позивача на роботі, чим порушив ст. 236 КЗпП України, що є підставою для стягнення з нього середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Згідно зі ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Це означає, що копія рішення про поновлення на роботі має бути вручена працівникові відразу ж після його ухвалення. При відмові видати наказ про поновлення на роботі та допустити працівника до роботи на наступний день після ухвалення рішення може бути проведене примусове виконання рішення суду.

Така норма передбачена і ст. 367 ЦПК України.

Відповідно до п. 23 Правових позицій Верховного Суду України № 6-11 від 4 серпня 2010 року, виходячи зі змісту ст.ст. 24, 31, ст. 235 КЗпП України, ст. 77 Закону України «Про виконавче провадження» негайне виконання рішення суду означає обовязок, а не право власника не пізніше наступного дня після проголошення судового рішення видати наказ (розпорядження) про поновлення працівника на роботі та фактично допустити його до виконання попередніх обовязків.

Тобто, виконання рішення є невідємною частиною права на справедливий суд. Судові рішення є обовязковими до виконання на всій території України (ст. 124 Конституції України).

Проте, у порушення наведених норм законодавства у галузі трудового права, негайного виконання рішення суду про поновлення позивача на роботі не відбулося, оскільки відповідач вважав його неповним в частині суми виплати та зазначення даних про особу відповідача, вона була поновлена відповідачем на посаді тільки 15 вересня 2014 року, тобто через 22 місяці та 15 днів після ухвалення рішення суду.

Відповідно до ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

У п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Водночас розмір середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу здійснюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 з наступними змінами та доповненнями.

Відповідно до п. 8 вказаного Порядку нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на час робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Розрахунок заробітної плати час вимушеного прогулу, здійснений судом першої інстанції є правильним.

Таким чином суд першої інстанції обгрунтовано встановив, що відповідач допустив порушення вимог ст. 235 КЗпП України щодо негайного виконання рішення суду в частині поновлення незаконно звільненого працівника, що є підставою для стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Так, чинне трудове законодавство передбачає покладення на власника або уповноважений ним орган відповідальності за затримку виконання такого рішення суду у вигляді стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Необґрунтованим є посилання відповідача на те, що середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі не є заробітною платою в розумінні ст. 94 КЗпП України, оскільки за невиконання рішення суду про поновлення на роботі стягується саме середній заробіток як за вимушений прогул.

Доводи відповідача щодо відсутності вини управління у невиконані рішення про поновлення на роботі не можуть бути підставою для скасування судового рішення, адже положення ст. 236 КЗпП України не передбачають при нарахуванні середнього заробітку за час невиконання рішення про поновлення на роботі врахування вини будь якої особи за його невиконання.

Отже, докази та обставини, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

На підставі викладеного слід дійти висновку, що судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленими обставинами справи й не може бути скасоване з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307-308, 313 315, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Управління Держземагентства у Фастівському районі Київської області відхилити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: