Справа № 755/6964/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"16" червня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді ЛАСТОВКИ Н.Д.

При секретарі Неділько Л.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення суми позики, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 суму боргу за договором позики в розмірі 351639 грн. та 30202,42 грн. 3 % річних від суми боргу, мотивуючи свої вимоги тим, що 21.02.2012 року між нею та відповідачем було укладено договір позики в сумі 15000,00 дол. США, що підтверджується розпискою від 21.02.2012 року, яка написана власноручно відповідачем. Відповідач зобовязалася повернути дану суму грошей через три місяці, однак борг не повернула, а отже відповідачем допущено порушення зобовязання щодо повного повернення суми позики у встановлений договором строк і оскільки відповідач добровільно не бажає повернути борг, то повинна сплатити їй 3 % річних за прострочення грошового зобовязання.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася, однак від уповноваженого її представника ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, шляхом направлення судових повісток на адресу, вказану в позовній заяві, причини неявки суд не повідомила, заперечень проти позову не надавала.

На підставі ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин, враховуючи думку представника позивача, який подав заяву про розгляд справи в заочному провадженні, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного.

За змістом ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судом встановлено, що 21.02.2012 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики в сумі 15000,00 дол. США, що підтверджується розпискою від 21.02.2012 року, яка написана власноручно відповідачем. Відповідач зобовязалася повернути дану суму грошей через три місяці. (а.с. 8)

Суд враховує ту обставину, що сторонами по справі не заперечувалося, що між позивачкою та відповідачкою дійсно було укладено договір позики, ОСОБА_2 було власноручно написано розписку про отримання суми позики в розмірі 15000,00 дол. США, які вона зобовязалася повернути через три місяці, тобто 22.05.2012 року.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

В порядку ч.1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях.

Незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобовязання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і фактичного його виконання є національна валюта України гривня.

За згодою сторін в договорі позики може бути визначений грошовий еквівалент в іноземній валюті. У цьому випадку, сума, що підлягає сплаті, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок не встановлено договором або законом.

Зважаючи на те, що на час звернення до суду, відповідач не виконала взяті на себе зобовязання за договором позики, грошові кошти у повному обсязі позивачці не повернула, при цьому термін повернення коштів визначеного договорі позики та розписці минув, а тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача суму позики в розмірі 15000,00 дол. США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ 100 дол. США 2344,26 грн., становить 351639,00 грн., оскільки судом встановлено наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту договору позики - розписки, на підставі якої доказується факт укладення договору позики та його умови, при цьому відповідач не заперечувала факт укладення чи умов договору, заперечень проти позову не надавала.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша стаття 1050 ЦК України). За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

Таким чином, оскільки в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідач не виконала зобовязання щодо повернення позивачу всієї суми грошових коштів, суд вважає за можливе стягнути з відповідача 3 % річних від простроченої суми боргу за 1045 днів прострочення виконання зобовязання в розмірі 30202,42 грн. (351639,00 х 3 х 1045 / 365 /100)

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики підлягає задоволенню в повному обсязі, а саме підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 суми боргу в розмірі 351639,00 грн. та 3% річних у розмірі 30202,42 грн., а всього 381 841,42 грн.

Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в частині задоволених позовних вимог в сумі 3654,00 грн.

Керуючись ст. ст. 261, 264, 525, 526, 533, 536, 552, 625, 627, 628, 638, 632, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58, 84, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 224-226, 232-233, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 381 841,42 суми боргу, судовий збір у розмірі 3654,00 грн., а всього загальною сумою 385495 (триста вісімдесят пять тисяч чотириста девяносто пять) грн. 42 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте Дніпровським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ: