АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

09 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - судді Кирилюк Г.М.,

суддів: Качана В.Я., Барановської Л.В.,

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс», Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві, ОСОБА_3, про усунення перешкод у здійсненні права власності та знесення незаконної забудови, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 квітня 2015 року,

встановила:

12 травня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 24.10.2014 р. та про заміну неналежного відповідача від 12.01.2015 р., на підставі ст.ст. 376, 386, 391 ЦК України, просив суд ухвалити рішення про знесення ним самовільно збудованої конструкції на даху цього будинку біля балкону квартири НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 за рахунок відповідача ОСОБА_2, який здійснив самочинне будівництво, з одночасним відшкодуванням підтверджених витрат на його знесення.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що є співвласником нежитлових приміщень НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, розташованих на першому поверсі житлового будинку АДРЕСА_1. Починаючи з 2004 року мешканцями квартири НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 самовільно, без отримання відповідних дозволів, на даху належних йому нежитлових приміщень збудовано металеву конструкцію у виді тераси. Незаконне будівництво призвело до пошкодження покриття даху, потрапляння вологи всередину належного йому приміщення та неможливості проведення ремонтних робіт, що створює перешкоди у користуванні належним йому майном. У зв'язку з протиправними діями відповідачу було винесено припис, який виконано не було.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07 квітня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 квітня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Зазначив, що в порушення вимог ч.1 ст.33 ЦПК України, встановивши, що позов пред'явлено до неналежного відповідача та за відсутності клопотання від позивача, суд першої інстанції не залучив до участі у справі іншу особу, як співвідповідача, а саме ОСОБА_3 , що призвело до необґрунтованої відмови у задоволенні позову. ОСОБА_3 самовільно, без погодження та внесення відповідних змін до проектної документації, здійснила прибудову на даху нежитлового приміщення, що належить позивачу, чим порушила його законні права на інтереси, оскільки від накопичення води та опадів пошкоджується покрівля, гіпсокартонна стеля та утворюється грибок, а здійснена прибудова заважає провести ремонт покрівлі.

Представник третьої особи Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» Макусь Н.П. просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші особи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до свідоцтва про право власності від 24 липня 2003 року, виданого на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 18 липня 2003 року №1127-С/НП, нежиле приміщення НОМЕР_4 площею 632,7 кв.м., яке розташоване по АДРЕСА_1, дійсно належить в рівних частинах: ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_6 на праві приватної власності (а.с.7).

Звертаючись до суду з позовом про знесення самовільно збудованої конструкції на даху будинку біля вікон квартири НОМЕР_5 по АДРЕСА_1, позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що діями відповідача, який її влаштував, порушуються його права власника нежилих приміщень НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, розташованих на першому поверсі вказаного будинку.

Відмовляючи у задоволення позову, суд першої інстанції виходив з його необґрунтованості, а також тієї обставини, що позов пред'явлено до неналежного відповідача, оскільки ОСОБА_2 не є власником квартири НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1.

Вказаний висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Так, за даними Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, квартира НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 09.11.2004 року (а.с.105).

Відповідно до довідки форми №3, виданої Комунальним підприємством з експлуатації і ремонту «Житло-Сервіс» від 08.01.2015 р. №1, ОСОБА_3 проживає у вищевказаній квартирі з 02.12.2004 р. та є її власником (а.с.81).

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, станом на 25.12.2014 р. та на 27.01.2015 р. записи про реєстрацію права власності на квартиру НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1 у вказаних реєстрах відсутні (а.с. 90, 92).

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Сукупність наданих суду доказів не свідчить про те, що право позивача на користування своїм майном порушено саме діями відповідача ОСОБА_2

Відповідно до ч.1 ст.33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

З огляду на те, що положення ч.1 ст.33 ЦПК України не передбачають право суду самостійно залучити до участі у справі співвідповідача, якщо позивач не заявить такого клопотання, доводи представника позивача про порушення судом норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, є необґрунтованими.

Колегія суддів погоджується також з висновком суду першої інстанції в частині невизначеності предмету позову, оскільки можливе рішення про знесення конструкції, без визначення її індивідуальних ознак, може призвести до неможливості його виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, у приписі Комунального підприємства з експлуатації і ремонту «Житло-Сервіс» від 09 квітня 2013 року ОСОБА_7 зобов'язано надати в термін до 20.04.2013 р. дозвіл на влаштування тераси на покрівлі прибудованого приміщення та відремонтувати ушкоджене покриття (а.с.16).

Відповідно до листа Комунального підприємства з експлуатації і ремонту «Житло-Сервіс» від 12.05.2015 р., при наданні вищевказаного припису була допущена опечатка, помилково надруковано припис на ОСОБА_7 замість ОСОБА_3

Відповідно до акту комісії Комунального підприємства з експлуатації і ремонту «Житло-Сервіс» від 19.12.2014 р., на покрівлі нежитлового приміщення НОМЕР_4 по АДРЕСА_1 встановлено дві металеві загорожі, що належать власникам квартири НОМЕР_1, за якими останні зберігають будівельне та побутове сміття. Згідно поверхового плану вказана квартира не облаштована лоджіями, балконами та виходом на покрівлю нежитлового приміщення НОМЕР_4. Всередині встановлених загорож накопичується вода від опадів та пошкоджується покрівля, що призводить до потрапляння вологи в середину приміщення, пошкодження гіпсокартонної стелі та утворення грибка (а.с.86).

В письмовому запереченні на апеляційну скаргу власниця квартири НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 ОСОБА_3 зазначила, що у 2002 році, як захист від проникнення в квартиру, безпосередньо перед вікнами, на площі, зазначеній в технічному паспорті квартири, було встановлено декоративну гратчасту решітку. Приводом для її встановлення було проникнення до квартири співвласника нежитлових приміщень, що знаходяться на вбудовано-прибудованому приміщенні під її квартирою. Проникнення відбулось через дах шляхом вибиття скла вікна спальної кімнати, з метою перевірки герметичності водопровідно-каналізаційної мережі.

Матеріали справи не містять доказів того, що влаштування вказаної конструкції передбачає необхідність попереднього оформлення дозвільних документів.

Доказів того, що встановлена конструкція є саме балконом, прибудова якого можлива лише на рівні першого поверху, матеріали справи не містять.

Вимог про заборону вчинення дій, які можуть порушити право власності позивача, або вимог про вчинення певних дій для запобігання такого порушення, про відшкодування завданої майнової та моральної шкоди по справі не заявлено.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову, про що ухвалив відповідне рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Справа №22-ц/796/7782/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Дубас В.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.