АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/9201/2015 р. Головуючий у 1 інстанції - Трусова Т.О.
Доповідач - Мараєва Н.Є
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2015 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 травня 2015 р.

в справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Національна акціонерна

страхова компанія «Оранта», 3-особа : ОСОБА_2

про стягнення страхового відшкодування та витрат на проведення автотоварознавчого

дослідження

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 травня 2015 р. частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «НАСК «Оранта», 3-особа - ОСОБА_2, про стягнення страхового відшкодування та витрат на проведення автотоварознавчого дослідження. Так, стягнуто з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 4233,31 грн. та судові витрати.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить це рішення скасувати і постановити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, внаслідок ДТП, що сталася 13.02.2015 р. за участю автомобілів «Богдан», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1, було пошкоджено автомобіль позивача, і тим самим йому було завдано матеріальної шкоди.

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 18 березня 2015 р. встановлено вину у цій ДТП водія ОСОБА_2, який в порушення вимог п.16.11 ПДР України на перехресті нерівнозначних доріг не надав дорогу автомобілю «ЗАЗ», що рухався по головній дорозі (а.с. 5).

Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 19 липня 2014 p. №АІ 1814905 цивільна відповідальність власника автомобіля «Богдан», д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована у ВАТ «HACK «Оранта» з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 50000 грн. та нульовою франшизою (а.с. 54).

Згідно ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

Таким чином, внаслідок настання страхового випадку між ОСОБА_1 як потерпілою особою та ВАТ «HACK «Оранта» як страховиком виникли правовідносини, що врегульовані нормами глави 67 ЦК України «Страхування» та спеціальним нормативно-правовим актом - ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик у разі настання страхового випадку зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

16 лютого 2015 р. страхувальник ОСОБА_2 повідомив ВАТ «HACK «Оранта» про страховий випадок (а.с.55-56), а 1 квітня 2015 р. потерпілий ОСОБА_1 подав страховику заяву про страхове відшкодування та усі визначені ст.35 Закону документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхової виплати (а.с. 57-58).

Згідно страхового акту №ОЦВ-15-1145/1 від 24 квітня 2015 р. страховик визнав дорожньо- транспортну пригоду страховим випадком та прийняв рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 4233,31 грн. (а.с. 72).

Згідно ст.22.1 вище зазначеного Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Строки здійснення страхових виплат за договорами обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів визначені у ч.2 сг.36 ЗУ«Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якого страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування та протягом трьох робочих днів направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Беручи до уваги, що заява про страхове відшкодування подана позивачем 1 квітня 2015 p., то суд правильно вважав, що граничним строком виплати страхового відшкодування є 30 червня 2015 p., тобто, строки виплати страхового відшкодування відповідачем не порушені.

Що стосується розміру страхового відшкодування, то суд також дійшов вірного висновку, що страховик визначив його на підставі даних автотоварознавчого дослідження № АА3324ЕР-20.02/2 від 20 лютого 2015 p., згідно з яким матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «ЗАЗ» д.н.з. НОМЕР_2, складає 4233,31 грн., тобто, відповідно до вимог закону (а.с.59-71).

Суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку, що доводи відповідача щодо розміру страхового відшкодування, який визначено у звіті про визначення вартості матеріального збитку № 0604 від 6.04.2015 р. у розмірі 8071,73 грн. (а.с.10-14), складеного на замовлення відповідача, не можуть бути взяті до уваги, оскільки, він і не відповідає вимогам закону, а від проведення судової автотоварознавчої експертизи позивач відмовився.

Виходячи із вимог цивільно-процесуального закону щодо обов»язку сторони довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, вимог закону щодо належності та допустимості доказів суд правильно дійшов висновку щодо покладення в обґрунтування рішення наданий відповідачем висновок автотоварознавчого дослідження як належний і допустимий доказ розміру завданого позивачу матеріального збитку.

Оскілки, наданий відповідачем висновок складений на підставі даних, отриманих при огляді автомобіля позивача, і з дотриманням правил, встановлених Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів та Національним стандартом № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», містить відомості щодо обсягу і номенклатури робіт з відновлювального ремонту транспортного засобу, переліку необхідних складових та матеріалів, ринкової вартості автомобіля на момент пошкодження, коефіцієнту його фізичного зносу на момент ДТП та вартості відновлювального ремонту.

Оскільки, позивач відмовився отримати у страхової компанії належне йому страхове відшкодування, то суд обґрунтовано вважав, що страхове відшкодування у визначеному в страховому акті розмірі слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Також, суд обґрунтовано дійшов висновку щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на проведення автотоварознавчого дослідження, оскільки, ці вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо часткового задоволення позову.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з»ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргуОСОБА_1 - відхилити, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26.05.2015 р. - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :