Справа № 161/2012/15-ц
Провадження № 2/161/1357/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді - Крупінської С.С.

при секретарі - Бакай Г.М.

з участю позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства « Дельта Банк» про відшкодування матеріальної шкоди та стягнення заборгованості за договором банківського вкладу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства « Дельта Банк» про відшкодування матеріальної шкоди та стягнення заборгованості за договором банківського вкладу.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно договору банківського вкладу від 08.11.2014 року «Найкраща пропозиція» у гривнях відповідач 06.02.2015 року зобовязаний був повернути їй залучені на депозит кошти в сумі 20 000 грн. та 980 грн. 96 коп. відсотків, у звязку з чим нею подано 03.02.2015 року заяву про припинення дії вказаного договору.

Станом на день закінчення дії договору 06.02.2015 року суму депозиту та нараховані відсотки було переведено на поточний рахунок, але в поверненні коштів їй було відмовлено у звязку з тим, що відповідачем встановлено обмеження на видачу готівки в касі. 10.02.2015 року їй було повернуто через касу лише 300 грн.

Просить суд, стягнути на її користь суму коштів на поточному рахунку в розмірі 20 000 грн., неповернуті відсотки по банківському вкладу за період розміщення депозиту в сумі 680 грн. 96 коп., штраф в розмірі 3% загальної вартості замовлення по депозиту 629 грн. 4 коп., суму інфляційних нарахувань відповідно до індексу інфляції, пеню в розмірі 3% річних від простроченої суми в розмірі 6 грн. 9 коп., проценти банківського вкладу за прострочений строк повернення в сумі 54 грн. 8 коп.

Позивач в судовому засіданні уточнила свої позовні вимоги, просила суд стягнути з відповідача кошти на поточному рахунку в розмірі 19892 грн., штраф в розмірі 3% загальної вартості замовлення по банківському рахунку в розмірі 629 грн., суму інфляційних нарахувань відповідно до індексу інфляції в розмірі 944 грн., пеню в розмірі 3% річних від простроченої суми 204 грн., упущену вигоду від неправомірного користування грошовими коштами в розмірі 328 грн. 4 коп.,відсотки по поточному рахунку відповідно до договору в розмірі 183 грн. 81 коп., заборговані банком відсотки в розмірі 151 грн., упущену вигоду від неправомірного користування грошовими коштами в сумі 144 грн., а всього на загальну суму 21 964 грн., просила суд, позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив суд в його задоволенні відмовити, та надав суду письмове заперечення.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Між сторонами виникли цивільно-правові відносини на підставі договору поточного рахунку, проте на порушення умов цього договору банк коштів, які були внесені ОСОБА_1 на її вимогу 06.02.2015 року не повернув, безпідставно утримуючи їх у себе, чим порушив взяті за договором зобовязання.

Статтею 1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобовязується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Положення цієї глави застосовуються до інших фінансових установ при укладенні ними договору банківського рахунка відповідно до наданої ліцензії, а також застосовуються до кореспондентських рахунків та інших рахунків банків, якщо інше не встановлено законом.

Позивач просила повернути їй кошти в сумі 19 892 грн. та проценти за користування ними, що складає 20029 грн. 42 коп.

Зобовязання банку не перевищує суми відшкодування, що гарантується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію, а тому вимоги позивача в цій частині є підставними і підлягають до задоволення.

Згідно ст. 526 УК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов цього договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, але ненадання вкладнику можливості використання цих коштів зобовязання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобовязання, яка передбачена ч. 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25 грудня 2013 р. у справі № 6-140цс13).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора обов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Невиконання грошового зобовязання відповідачем дає право позивачу не тільки на отримання внесених коштів, а й на застосування індексу інфляції за час неповернутих коштів, а також 3% річних, а тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення трьох процентів річних підлягають до задоволення в розмірі 204 грн. за період з 07.02.2015 року по 04.06.2015 року та 944 грн. інфляції за несвоєчасне повернення коштів за лютий 2015 року та 5 днів березня 2015 року.

Право на відшкодування позивачу упущеної вигоди у звязку з неповернення коштів та штрафу внаслідок порушення зобовязання не врегульовано умовами договору та не передбачено діючим законодавством, а тому, оцінивши зібрані та досліджені по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають через їх безпідставність.

Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 6, 10, 11, 58, 60, 88, 130, 213-215, 224-233 ЦПК України, ст. ст. 625, 1066 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в користь ОСОБА_1 кошти з поточного рахунку № 9866 в розмірі 20029 (двадцять тисяч двадцять девять) грн. 42 коп., індекс інфляції за несвоєчасне повернення коштів в розмірі 944 (девятсот сорок чотири) грн., 3% річних в розмірі 204 (двісті чотири) грн., а всього на загальну суму 21 177 (двадцять одну тисячу сто сімдесят сім) грн. 42 коп.

В решті позову відмовити за безпідставністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в дохід держави судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Луцький міськрайонний суд до апеляційного суду у Волинській області протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб які були відсутні під час проголошення рішення, з дня отримання його копії .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С. Крупінська