У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

справа № 285/4257/15-ц провадження у справі № 2/0285/1704/15

20.11.2015 м. Новоград-Волинський

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Савицька Л. Й., розглянувши матеріали

позовної заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2

до ОСОБА_3, третя особа державний нотаріус Новоград-Волинської державної нотаріальної контори

про визнання визнання оспорюваного правочину недійсним, припинення права власності та визнання права власності на частку в спадщині,

ВСТАНОВИЛА:

17.11.2015 року позивачі звернулись до суду з позовною заявою, в якій просять: скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом на будинок № 43 по вулиці 1 травня в м. Новоград-Волинський та визнати за позивачами право на частку в спадковому майні ОСОБА_4.

Подана позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України з наступних підстав.

Згідно розяснень п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні міститися не лише позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

В позовній заяві не зазначено ким і коли було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, яке оспорюють позивачі.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти' Франції від 16.12.1992 р.).

Відповідно до вимог ст. 119 ЦПК України позивач повинен викласти обставини (підстави позову), якими він підтверджує кожну вимогу. Їх обґрунтований, доступний та зрозумілий виклад необхідний для вирішення питання про відкриття провадження у справі і проведення подальших дій для розгляду справи у судовому засіданні, для визначення тотожності позову, в разі необхідності зміни позову позивачем, залучення в процес інших осіб і, найголовніше, для визначення предмета доказування у даній справі.

Від змісту позовної заяви залежить позиція відповідача, який, як і позивач, має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаний з тим, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позивач ОСОБА_1 має пільги щодо сплати судового збору, оскільки є інвалідом другої групи, про що надав відповідну копію посвідчення.

Позивачем ОСОБА_2 не додано документів, що підтверджують наявність у нього пільг щодо сплати судового збору.

Як слідує з доданих до позовної заяви документів, предметом спору є житловий будинок № 43 по вулиці 1-го Травня в м. Новоград-Волинський Житомирської області.

Відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 80 ЦПК України та розяснень, що містяться в постанові Пленуму ВСУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року, розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно визначається з урахуванням дійсної вартості спірного майна. При цьому вартість майна це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даній місцевості на момент предявлення позову, і суд не повинен визначати його вартість за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обовязок покладається на позивача.

Остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, і суми судового збору, здійснюється судом із наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору.

Позивачами у позовній заяві не зазначено ціни позову, щодо вимог майнового характеру, а саме щодо спірного будинку.

Оцінка правильності визначення ціни позову здійснюється судом при вирішенні питання про відкриття провадження у справі.

Згідно пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції Закону України від 22.05.2015 року № 484-VIII, який набрав чинності з 01.09.2015 року, встановлено, що за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлено розмір мінімальної заробітної плати на 01 січня 2015 року в сумі 1 218 грн.

З огляду на наведене суд, у відповідності до ч. 2 ст. 80 ЦПК України, визначає позивачу ОСОБА_2 за вимогу майнового характеру визнання права на частку в спадковому майні ОСОБА_4 розмір судового збору в сумі 2000 грн.

Документу, що підтверджує сплату судового збору за іншу вимогу немайнового характеру про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок № 43 по вулиці 1 Травня в м. Новоград-Волинський, і становить 487,20 грн. до матеріалів справи позивачем ОСОБА_2 додано не було.

З врахуванням наведеного позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачам строку для можливості усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст. 80, 119-121, 209 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про судовий збір»

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа державний нотаріус Новоград-Волинської державної нотаріальної контори про визнання визнання оспорюваного правочину недійсним, припинення права власності та визнання права власності на частку в спадщині, залишити без руху.

Надати позивачам строк для усунення недоліків терміном пять днів з дня отримання копії цієї ухвали та розяснити, що в іншому випадку їх позовна заява може бути визнана неподаною і повернута їм.

Ухвала щодо визначення розміру судових витрат може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя Л. Й. Савицька