Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №337/5636/14
Провадження №22ц/778/3512/15 Головуючий у 1 інстанції: Котляр А.М.
Суддя-доповідач: Каракуша К.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого судді: Стрелець Л.Г.

суддів: Каракуші К.В.

Гончар М.С.

при секретарі: Хомяк К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 02 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання батьків, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_6 звернулись до суду із позовом до ОСОБА_6 про стягнення аліментів, в обґрунтування позову зазначили, що вони є батьками відповідача ОСОБА_6 Посилаючись на те, що вони потребують матеріальної допомоги, яку останнім часом не надає відповідач, оскільки розмір їх пенсії не задовольняє їх потреб у лікуванні, а відповідач має стабільний заробіток та зобовязаний утримувати батьків, просили стягнути з відповідача на їх утримання по 1/4 частині на кожного, щомісячно від усіх видів заробітку, починаючи з дня звернення до суду.

Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02 жовтня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на утримання батьків ОСОБА_4, ОСОБА_6 по 1/8 частині на кожного, щомісячно від усіх видів заробітку, починаючи з дня звернення до суд.

Вирішено питання стягнення судових витрат з ОСОБА_6 на користь держави.

На вказане рішення суду ОСОБА_3, як особа яка не була залучена до участі у справі, однак вважає, що оскаржуване рішення суду порушує її права подала апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати частково та ухвалити нове, яким стягнути на користь позивачів по 1/24 частки щомісячно від усіх видів заробітку відповідача починаючи з дня звернення до суду.

В судове засідання апелянт ОСОБА_3 не зявилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином, про що свідчить зворотне поштове повідомлення, з якого вбачається про отримання особисто ОСОБА_3 судової повістки 23.05.2015 року. Інші учасники процесу також не зявились, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

За змістом ст. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд.

У відповідності до ст. 305 ч. 2 ЦПК України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Представник позивача ОСОБА_4 адвокат Рогальский В.М. проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає рішення суду законним та обґрунтованим, а порушення апеляційного провадження за скаргою апелянта вважає незаконним.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, доводи скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати або змінити рішення суду.

Задовольняючи частково вимоги позивачів, суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_6 на утримання батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_6 аліментів кожному у розмірі 1/8 частки від заробітку відповідача, виходячи з того, що відсутні дані про інших дітей, до яких може бути предявлено позов та відсутні відомості про наявності на утримання відповідача інших осіб.

Проте з такими висновками суду повністю погодитись не можна з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_6 НОМЕР_4 від 30.07.1983 року(а.с.8а).

ОСОБА_4 та ОСОБА_6 є особами похилого віку, що підтверджено пенсійними посвідченнями (а.с.10, 11), отримують пенсію у розмірі та 1049грн. 1212грн. відповідно (а.с.10,11) та страждають хронічними захворюваннями, що потребують постійного лікування (а.с. 7а).

Відповідно до ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Частиною 1 статті 202 СК України передбачено, що повнолітня дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до довідки АТ «Мотор Січ» від 18.08.2014 року відповідач працює на посаді начальника цеху та в середньому отримує щомісячну заробітну плату у розмірі 8500грн. (а.с.12), а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання батьків.

Проте, як вбачається із наданих до апеляційної скарги матеріалів, рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 18 вересня 2014 року з відповідача ОСОБА_6 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею повноліття та на ОСОБА_3 до досягнення дитиною трьох років, кожній по 1/4 частини всіх заробітків (доходів) відповідача (а.с.48-49).

На підставі оскаржуваного заочного рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02 жовтня 2014 року ОСОБА_6 звернувся із заявою про зменшення розміру аліментів на утримання доньки ОСОБА_8 до 1/8 частини і на утримання ОСОБА_3 до 1/16 частини (а.с.46-47).

У п.23 Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року розяснено, що у разі пред'явлення до особи, яка вже сплачує аліменти, позову про стягнення їх на дитину (дітей) від іншої матері або утримання на інших осіб суд має вчинити передбачені ч. 3 ст. 36 ЦПК дії щодо залучення одержувача аліментів до участі у справі.

Суд першої інстанції не залучив до участі у справі апелянта ОСОБА_3, яка на час ухвалення оскаржуваного рішення була одержувачем аліментів на себе до досягнення доньки трирічного віку та на утримання доньки до досягнення нею повноліття. Отже, через незалучення до участі у справі ОСОБА_3, як одержувача аліментів, суд допустив не повноту зясування фактичних обставин справи та порушив права ОСОБА_3 на достатній розмір аліментів на своє утримання та утримання малолітньої доньки. Заперечення представника позивача про те, що оскаржуваним рішенням не порушуються права ОСОБА_3 не ґрунтуються на вимогах закону та суперечать розясненням п.23 Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року.

Колегія суддів вважає частково прийнятними доводи апеляційної скарги про неправильність визначеного судом першої інстанції розміру стягнення на утримання батьків з огляду на наступне.

На підставі ч. 1 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

У відповідності до с. 2 ст. 205 СК України, при визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що окрім її чоловіка ОСОБА_6, у позивачів також є повнолітня донька ОСОБА_9

В судове засідання апеляційного суду позивачі та апелянт не з'явилися, представник позивача ОСОБА_4 не заперечив наявності у позивачів повнолітньої доньки, до якої позов не заявлявся і в теперішній час заявлятись не буде, оскільки ОСОБА_9 проживає на території Донецької області у м.Краматорську і надати матеріальну допомогу батькам не змозі.

Згідно п.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Доказів того, що позивачі окрім пенсії мають інший дохід апелянтом суду не надано. Посилання апелянта на позов ОСОБА_6 про поділ майна подружжя, у якому останній зазначив про отримання від батьків грошових коштів на придбання квартири не спростовує обовязку відповідача по утриманню батьків. Таким чином, апелянт не довела суду необхідність зменшення розміру аліментів до 1/24 частини на кожного з батьків.

Враховуючи що судом першої інстанції неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, а саме, наявність у позивачів ще повнолітньої доньки, до якої позов не заявлявся, існування у відповідача аліментних зобовязань на підставі рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 18 вересня 2014 року по утриманню доньки та дружини, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення слід змінити в частині стягнення з відповідача на утримання батьків ОСОБА_4, ОСОБА_6 аліментів у розмірі по 1/16 частини кожному від усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з дня звернення позивачів до суду (а.с.13), тобто з 26.08.2014.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 02 жовтня 2014 року по цій справі змінити.

Стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, іпн НОМЕР_1, аліменти на користь ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, іпн НОМЕР_2, в розмірі 1/16 частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 26.08.2014 року.

Стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, іпн НОМЕР_1, аліменти на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, іпн НОМЕР_3, у розмірі 1/16 частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 26.08.2014 року.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: