Справа № 182/2161/15-ц
Провадження № 2/0182/1852/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20.11.2015 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого - Шестакової З.С.

при секретарі - Пометій Є.Т.

за участю: представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, в якості третьої особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова Агенція Парабеллум», про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, суд

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, в якості третьої особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова Агенція Парабеллум», про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди.

Свої вимоги мотивував тим, що рішенням Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська 29 липня 2014 року був задоволений позов ТОВ «Факторингова Агенція Парабеллум» до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Відповідач ОСОБА_4 не погодилася з рішенням суду та подала апеляційну скаргу та доповнення до апеляційної скарги, в яких виклала недостовірну інформацію, а саме:

-ОСОБА_3 заснував з метою фальсифікації ТОВ «Факторингова Агенція Парабеллум»;

-ОСОБА_3, з метою продовження фальсифікації, призначив на посаду директора ОСОБА_6;

-ОСОБА_3 для фальсифікації доказів та фабрикації справи передав представникам ТОВ «Факторингова Агенція Парабеллум» ксерокопію втраченого ОСОБА_4 паспорту;

-ОСОБА_3 діяв у складі злочинного угрупування та скоїв злочинне шахрайство та злочин проти правосуддя, -

як такі, що не відповідають дійсності, ганьблять честь, гідність та ділову репутацію позивача в очах кола осіб, які могли читати такі доповнення до апеляційної скарги, та завдають йому моральну шкоду.

Так, ОСОБА_3 ніколи не засновував ТОВ «Факторингова Агенція Парабеллум» та не причетний до створення підприємства, ніколи не призначав на посаду директора ОСОБА_6 та ніколи не передавав представникам ТОВ «Факторингова Агенція Парабеллум» копію паспорта відповідача. Також він не вчиняв жодних шахрайських дій і до складу злочинного угрупування не входив.

Позивач вважає, що інформація відповідача, яка викладена в доповненнях до апеляційної скарги, має характер наклепу, не є оціночними судженнями, а тому підлягає спростуванню.

Тому ОСОБА_3 просив суд визнати інформацію, викладену в доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_4, такою, що не відповідає дійсності, ганьбить його гідність, честь та ділову репутацію.

Зобовязати ОСОБА_4 спростувати дану інформацію шляхом направлення листа до матеріалів цивільної справи № 200/9096/14-ц (провадження № 2/200/2740/14) за позовом ТОВ «Факторингова Агенція Парабеллум» до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_4 завдану ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн. та судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, пояснив що недостовірна інформація була викладена відповідачем у доповненнях до апеляційної скарги від 26 лютого 2015 року на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2014 року та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_3 не визнав з тих підстав, що доповнення до апеляційної скарги від 26 лютого 2015 року на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2014 року ухвалою судді судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2015 року були повернути ОСОБА_4 у звязку з пропущенням строку, протягом якого особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її.

До того ж, рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2015 року було скасовано рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2014 року та ТОВ «Факторингова Агенція Парабеллум» відмовлено в задоволені його позовних вимог до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики.

Даним рішенням було встановлено, що вже з лютого 2012 року ОСОБА_4 мала інший паспорт у звязку з втратою паспорта громадянина України, тому не могла в жовтні 2012 року укладати будь-які договори по втраченому паспорту. Також, ТОВ «Факторингова Агенція Парабеллум» не виконало вимоги суду та не надало суду оригінал договору поруки від 17.10.2012 року, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_4

Також судом було встановлено, що ОСОБА_3 є засновником та директором ТОВ «Факторингова Агенція Парабеллум», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Таким чином, представник відповідача вважає, що інформація, зазначена у доповненнях до апеляційної скарги не була предметом розгляду апеляційним судом, а інформація, яка зазначена у апеляційній скарзі не може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації позивача, оскільки ця інформація була предметом апеляційного перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом.

Крім того, на думку представника відповідача, позивач не довів той факт, що внаслідок поширення інформації відповідачем у доповненнях до апеляційної скарги, було порушено його особисті немайнові права, а також не зазначив спосіб захисту порушеного особистого немайнового права.

Тому просив суд в позові ОСОБА_3 відмовити.

Третя особа ТОВ «Факторингова Агенція Парабеллум» з позовом ознайомлена, про день розгляду справи повідомлена, в судове засідання представник третьої особи не зявився. Директор ТОВ «Факторингова Агенція Парабеллум» ОСОБА_3 надав суду заяву від 30 вересня 2015 року (вхід. № 19253/15 від 01.10.2015) про розгляд справи без участи представника, в якій не заперечив проти задоволення позовних вимог ОСОБА_3 (а.с.50).

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34).

Разом з тим, відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обовязок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Статтею 270 ЦК України встановлено, що відповідно до Конституції України фізична особа, зокрема, має право на повагу гідності та честі.

Частиною 4 статті 32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням і поширенням такої недостовірної інформації.

Порядок спростування недостовірної інформації визначений у статті 277 ЦК України.

Відповідно до положень статті 277 ЦК України та розяснень, які містяться в пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою предявленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом.

Як встановлено судом, рішенням Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська 29 липня 2014 року був задоволений позов ТОВ «Факторингова Агенція Парабеллум» до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Відповідач ОСОБА_4 не погодилася з рішенням суду та 26 грудня 2014 року подала апеляційну скаргу на рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 29 липня 2014 року.

Згодом до Апеляційного суду Дніпропетровської області були подані доповнення до апеляційної скарги на рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 29 липня 2014 року (вхідний № 22ц-7360 від 26 лютого 2015 року), в якій була викладена інформація, яку ОСОБА_3 просить визнати такою, що не відповідає дійсності, ганьбить його гідність, честь та ділову репутацію (а.с.13-15).

Згідно статті 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.

Надаючи оцінку викладеним у доповненнях до апеляційної скарги на рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 29 липня 2014 року фактам та чи дана інформація є недостовірною і такою, що спричинила шкоду позивачу, завдану поширенням такої недостовірної інформації відповідачем, суд приходить висновку, що дані доповнення до апеляційної скарги від 26 лютого 2015 року не можуть розцінюватись як поширення неправдивих відомостей, оскільки ухвалою судді судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2015 року вони були повернути ОСОБА_4 у звязку з пропущенням строку, протягом якого особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її (а.с.55,56).

Згідно з положеннями статті 277 ЦК України і статті 10 ЦПК України обовязок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

В той же час, позивач ОСОБА_3 у своєму позові та його представник під час судового засідання не довели факт поширення інформації безпосередньо відповідачем ОСОБА_4, оскільки доповнення до апеляційної скарги на рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 29 липня 2014 року були підписані адвокатом ОСОБА_2, який був представником ОСОБА_4, що також не спростовувалось представником позивача ОСОБА_1

Суд також приходить висновку, що позивач не довів які саме його особисті немайнові права були порушені внаслідок поширення інформації відповідачем.

Так, статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З позовних вимог ОСОБА_3 та пояснень його представника під час судового засідання вбачається, що порушення прав позивача поширенням недостовірної інформації полягає в тому, що такі відомості ганьблять честь, гідність та ділову репутацію останнього в очах невизначеного кола осіб, які могли читати такі доповнення до апеляційної скарги, з точки зору додержання ним законів України та загальноприйнятих норм моралі.

Отже, твердження ОСОБА_3 щодо поширенням недостовірної інформації, яка ганьбіть його честь, гідність та ділову репутацію в очах невизначеного кола осіб, які могли читати такі доповнення до апеляційної скарги, ґрунтуються на припущеннях.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи те, що відповідно до вимог частини 4 статті 60 ЦПК України доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях, суд приходить висновку, що ОСОБА_3 розпорядився своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Крім того, позивач зазначив спосіб захисту особистого немайнового права, який не передбачений діючим законодавством України.

Так, пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» розяснено, що вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У звязку з цим суди повинні брати до уваги, що відповідно до статті 275 ЦК України захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК України), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК України) тощо.

Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обовязки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів наведено в статті 16 ЦК України.

Також порядок та спосіб спростування недостовірної інформації визначений статтею 277 ЦК України.

Позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_1 просять суд зобовязати ОСОБА_4 спростувати недостовірну інформацію шляхом направлення відповідного листа в матеріали цивільної справи № 200/9096/14-ц, в той час як діючим законодавством не дозволяється листування з судом по за межами процесуального закону.

З урахуванням викладених обставин суд приходить висновку, що дії відповідача не містять юридичного складу правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову ОСОБА_3, а тому позовні вимоги позивача не обґрунтовані та не підлягають задоволенню.

З урахуванням викладених обставин і керуючись статтями 3, 10, 11, 15, 57, 60, 61, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, статтями 270, 275, 277 ЦК України, суд

вирішив:

Відмовити ОСОБА_3 в позові до ОСОБА_4, в якості третьої особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова Агенція Парабеллум», про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Нікопольський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_8