Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

Єдиний унікальний номер №440/485/15-ц

Провадження №2/440/290/2015

15 червня 2015 року

Буський районний суд Львівської області у складі:

головуючого-судді - Кос І.Б.,

при секретарі - Дутка С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Буськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Буський районний сектор ГУ ДМС України у Львівській області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

позивачка ОСОБА_1 звернулась в суд із указаним позовом. Просить суд визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона є власником вказаного житлового будинку. Разом із нею у вищевказаному житловому будинку зареєстровані: дочка ОСОБА_3, зять ОСОБА_4, онука ОСОБА_5, правнучка ОСОБА_6, правнук ОСОБА_7, а також відповідач ОСОБА_2, який є колишнім чоловіком її внучки ОСОБА_5, шлюб між якими було розірвано за рішенням Буського районного суду Львівської області від 21.10.2013 року. Так, відповідач за вказаною адресою не проживає, а з січня 2014 року у них взагалі не зявляється, оскільки добровільно перейшов жити до своїх батьків в село Борщовичі Пустомитівського району Львівської області. Жодних витрат по утриманню вказаного житлового будинку останній не несе, як і жодних речей відповідача у цьому ж будинку не має. На прохання онуки позивачки приїхати і добровільно знятись з реєстрації в будинку, відповідач не бажає, а тому просить суд її позов задовольнити.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, направивши до суду письмову заяву, в якій просить її позов задовольнити у повному обсязі, а розгляд справи провести у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомив, а позовних вимог по суті не оспорив.

Представник третьої особи Буського районного сектору ГУ ДМС України у Львівській області. в судове засідання не зявився, направив суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, проти позовних вимог не заперечив.

В силу ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Дослідивши матеріали та зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних мотивів.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 що стверджується копією наявного у матеріалах справи Реєстраційного посвідчення № 763 від 19.08.1964 року.

Із довідки Буської міської району Львівської області за № 533 від 23.03.2015 року вбачається те, що ОСОБА_1 є власником, зареєстрована та фактично проживає в АДРЕСА_1 де разом із нею зареєстровані: дочка ОСОБА_3, зять ОСОБА_4, онука ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2.

Як вбачається із Акту б/н від 24.03.2015 року, було проведено обстеження згідно письмової заяви ОСОБА_1, за наслідками чого було встановлено, що ОСОБА_2, який зареєстрований в АДРЕСА_1 фактично за місцем реєстрації не проживає із січня 2014 року.

Рішенням Буського районного суду Львівської області від 21 жовтня 2013 року, яке набрало законної сили, було розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до статті 1 Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 391 ЦК України.

Так, згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 3 ст. 168 ЖК України договір найму жилого приміщення, укладений на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сім'ї.

В силу норм ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Згідно частини 1 статті 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до вимог статті 72ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю, визнавши відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 оскільки відповідач понад шість останніх місяців в ньому не проживає, як це було встановлено судом.

Ураховуючи викладене, та керуючись ст.ст. 3, 8, 10, 11, 15, 57, 60, 74, 169, 212-215, 218, 222-223, 229 ЦПК України, на підставі ст.ст. 15, 16, 168, 316, 319, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 71, 72, 91, 92, 98, 99, 150, 156, 168 ЖК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити поністю.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 223 ЦПК України та може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області, через Буський районний суд, шляхом подачі в десятиденний строк з дня отримання копії рішення, апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, щойого ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: І. Б. Кос