САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1109/15-ц
Провадження №2/726/281/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2015 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у складі: головуючого судді Мілінчук С. В., при секретарі - Сківернічук А.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ТОВ «Денисівка-1» про стягнення заборгованості за договором позики, суд,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 та ТОВ «Денисівка-1», в якому вказує, що 01.11.2012 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики згідно з яким позивач передав у власність відповідача грошові кошти в сумі 1 500 000,00 гривень, а останній зобовязується їх повернути у строк визначений у договорі. У випадку порушення умов договору, до простроченої суми заборгованості нараховується пеня та 25 % річних.

Зазначає, що з метою забезпечення виконання відповідачем своїх грошових зобовязань, між ОСОБА_1 та ТОВ «Денисівка-1» було укладено договір поруки, в якому поручитель зобовязується нести солідарну відповідальність із боржником у випадку неналежного виконання ним своїх зобовязань.

Відповідачі умови договору не виконали, грошові кошти у встановлений строк не повернули, а тому позивач просить стягнути із них солідарно на свою користь заборгованість за договором позики у розмірі 3599301,36 гривень.

Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі, позов просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, та пояснив, що дійсно отримав гроші в сумі 1500000,00 гривень, але через певні оставини не зміг повернути.

Представник ТОВ «Денисівка-1» в судовому засіданні пояснив, що дійсно, обставини викладені позивачем у своєму позові мали місце. Грошові кошти, які були позичені у позивача були спрямовані для організації господарської діяльності підприємства шляхом купівлі автобісів, які призначались для громадських перевезень. Проте в подальшому, у звязку із скрутним матеріальним становищем ТОВ «Денисівка-1» не виявилось можливим повернути наявну заборгованість. Позов визнає в повному обсязі.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення з наступних підстав.

Із договору позики від 01.11.2012 року вбачається, що ОСОБА_2 взяв у борг у позивача 1 500 00,00 гривень, які зобовязався повернути до 01.11.2013 року. Вказано, що у разі виконання зобовязання у визначений строк, договір вважається безоплатним, проте в протилежному випадку позичальник зобов'язується сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, індекс інфляції за прострочений період та 25 % річних від простроченої суми.

Копіями розписок підтверджується той факт, що грошові кошти в розмірі 1 500 000,00 гривень частинами були отримані ОСОБА_2

Встановлено, що відповідач не повернув позикодавцю позичені грошові кошти.

Встановлено також, що з метою забезпечення виконання зобовязань позивачем було укладено з ТОВ «Денисівка-1» договір поруки, згідно з яким поручитель зобовязується перед позикодавцем відповідати за виконання ОСОБА_2 зобовязань за договором позики та несе разом із ним солідарну відповідальність у випадку неналежного виконання позичальником умов договору позики.

Відповідно до статті 1046ЦК України за договором позики одна сторона(позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Стаття 1049 ЦК України вказує, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Сторонами визначено розмір пені за кожен день прострочення на рівні подвійної облікової ставки НБУ. У відповідності до розрахунку пені наданого позивачем, загальна її сума складає 629 630,13 гривень. Суд, перевіривши правильність вказаних розрахунків, знаходить їх вірними та дана сума підлягає стягненню на користь позивача.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, пунктом 7 договору позики встановлена відповідальність боржника за прострочення повернення позики та визначено, що у такому випадку позичальник вправі вимагати від нього повернення боргу із врахуванням індексу інфляції та 25% річних від простроченої суми.

Дослідивши розрахунки інфляційних втрат та 25 % річних від заборгованої суми, суд приходить до висновку про їх вірність та коректність, а тому вони підлягають стягненню на користь позивача.

Статтями 553, 554 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязка. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову відповідальність. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не втановлюється договором поруки.

Таким чином, беручи до уваги договір поруки, за умов порушення ОСОБА_2 своїх зобовязань за договором позики, відповідачі несуть відповідальність перед позивачем як солідарні боржники.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 530, 549, 553, 554, 612, 625, 1046 ст.ст. 10, 11, 60,88, 205, 209, 214, 215, ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути солідарно з фізичної особи ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, номер картки платника податків НОМЕР_1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Денисівка-1» (м. Чернівці, вул.М.Тореза, 64Б, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, номер картки платника податків НОМЕР_2) заборгованість за договором позики від 01.11.2012 року в розмірі 3599301,36 (три мільйони пятсот девяносто девять тисяч триста одна) гривна 36 копійок.

Стягнути з фізичної особи ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, номер картки платника податків НОМЕР_1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Денисівка-1» (м. Чернівці, вул.М.Тореза, 64Б, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, номер картки платника податків НОМЕР_2) судові витрати в сумі сплаченого судового збору в сумі 3654 гривні.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернівецької області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя С. В. Мілінчук