АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Кабанченко О.А

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - Макєєва Віталія Миколайовича на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на дії та бездіяльність Державного виконавця Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Карпова Олександра Вікторовича,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на дії та бездіяльність Державного виконавця Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Карпова Олександра Вікторовича задоволено частково.

Визнано неправомірними дії державного виконавця Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Карпова ОлександраВікторовича щодо повернення виконавчого документу стягувачу у виконавчому провадженні № 29173091.

Визнано незаконною та скасовано постанову державного виконавця Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції КарповаОлександра Вікторовича про повернення виконавчого документа стягувачу від 19 червня 2014 року винесену у виконавчому провадженні № 29173091 в ході виконання виконавчого листа № 6- 3338/11 виданого 17.08.2011 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості у розмірі 161 616,90 грн. та витрат пов'язаних з вирішенням спору третейським судом у розмірі 2 016,17 грн.

В решті вимог скарги відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - Макєєв Віталій Миколайович подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити скаргу в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

В судове засідання сторони не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до Дніпровського районного суду м. Києва із скаргою на дії Державного виконавця Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції КарповаО.В. у якій просив визнати дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документу неправомірними та визнати бездіяльність державного виконавця протиправною.

Вимоги заяви мотивує тим, що 09.12.2011 року Дніпровським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 6-3338/11, який разом із заявою про примусове виконання рішення суду було подано до відділу державної виконавчої служби та було відкрито виконавче провадження.

19 червня 2014 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, про що заявник дізнався після отримання повного витягу з державного реєстру № 116379 від 19.05.2015 року.

Заявник зазначав, що державним виконавцем в порушення вимог закону не здійснено всіх дій, які він зобов'язаний був вчинити, а саме звернути стягнення на автомобіль НОМЕР_1, та не перевірено наявність іншого майна, чим порушені права стягувача на виконання рішення суду.

Судом встановлено, що Дніпровським районним судом м. Києва на виконання рішення третейського суду 17.08.2011 року було видано виконавчий лист № 6-3338/11 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості у розмірі 161 616,90 грн. та витрат пов'язаних з вирішенням спору третейським судом у розмірі 2 016,17 грн.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України „Про виконавче провадження " державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень № 116379 від 19.05.2015 року отриманого за виконавчим провадженням № 29173091, заступником начальника Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Карповим О.В. 11.10.2011 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 6-3338/11, якою боржнику було надано строк для добровільного виконання рішення суду до 18.10.2011 року (а.с. 5-6).

11.10.2011 року на підставі заяви стягувача заступником начальника Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Карповим О.В. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою було накладено про арешт на все нерухоме майно боржника та на автомобіль «Мітсубісі Паджеро», д.н.з. НОМЕР_1.

19 червня 2014 року державним виконавцем Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Карповим О.В. винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві, відповідно до якої виконавчий лист № 6-3338/11 виданий 17.08.2011 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості у розмірі 161 616,90 грн. та витрат пов'язаних з вирішенням спору третейським судом у розмірі 2 016,17 грн. повернуто ПАТ «Укрсоцбанк» на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» з посиланням на відсутність у боржника майна на яке може бути звернуто стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України „ Про виконавче провадження", у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Статтею 32 Закону України „Про виконавче провадження " визначено, що заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі, якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Як вбачається із матеріалів справи, 13.10.2006 року між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 було укладено нотаріально посвідчений договір застави № 819/6-28/6-300 (а.с. 7-10).

Відповідно до п. 1.1.1 договору застави, предметом застави у якості забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту від 13.10.2006 року являється автомобіль «МітсубісіПаджеро», д.н.з. НОМЕР_1, що належить заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АХС 007553.

Згідно п. 2.4.6 договору застави, заставодержатель має право за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету застави, відповідно до чинного законодавства України погасити наявну заборгованість заставодавця за договором кредиту, а також витрати на здійснення вимог, забезпечених заставою.

Тобто, вищевказаний автомобіль «Мітсубісі Паджеро», д.н.з. НОМЕР_1, на який державним виконавцем накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження, являється заставним майном, при цьому заставодержателем є стягувач у виконавчому провадженні - ПАТ «Укрсоцбанк».

Відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону України „Про виконавче провадження" звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Вивчивши надані суду докази, суд першої інстанції дійшов висновку , що державним виконавцем суду не надано будь-яких доказів про те, що ним вчинялися дії щодо виявлення майна боржника ОСОБА_3, до того ж остання являється заставодавцем транспортного засобу в рахунок погашення кредитної заборгованості стягувачу ПАТ «Укрсоцбанк», тобто за боржником зареєстроване майно на праві власності, у зв'язку з чим постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 19.06.2014 року з посиланням на відсутність у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, винесена безпідставно.

З підстав наведеного, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення скарги та визнав дії державного виконавця неправомірними щодо повернення виконавчого документу стягувачу, визнав незаконною та скасував постанову державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що суд помилково дійшов до висновку про відмову в задоволенні скарги в частині визнання бездіяльності державного виконавця протиправною, колегія суддів вважає підставними, оскільки в даному виконавчому провадженні бездіяльність державного виконавця полягає у невиконанні всіх передбачених законодавством норм та не виконанні всіх вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про державну виконавчу службу». Тому суду першої інстанції належало визнати бездіяльність державного виконавця неправомірною, а потім зобов'язати державного виконавця скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Крім того, суд першої інстанції не звернув уваги на роз'яснення викладені в п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 відповідно до яких за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.

Виходячи із змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

З підстав наведеного ухвала суду підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,312,313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - Макєєва Віталія Миколайовича - задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року - скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: