Справа № 450/2002/14-ц Провадження № 2/450/234/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" січня 2015 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мельничук І. І.

при секретарі Іванчук М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Пустомити цивільну справу за позовом Приватної агрофірми Нива до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання права власності та визнання особи такою що втратила право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в :

ПАФ «Нива» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та просить визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1 за Приватною агрофірмою Нива загальною площею 46,9 кв. м., яка складається з двох житлових кімнат площею 2,3 кв. м., вбиральні площею 0,8 кв. м., коридору площею 5,1 кв. м., комірки площею 1,0 кв.м., підвалу площею 24,8 кв. м., балконом площею 2,5 кв. м. та визнати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1. Свої позовні вимоги мотивує тим, що Приватна агрофірма Нива є правонаступником: радгоспу Жовтневий, який був перетворений у держгосп Нива розпорядженням № 407 від 11.1993 року представника Президента Пустомитівського району Львівської області; держгоспу Нива, який був реорганізований у агроспілку Нива розпорядженням № 134 від 18.04.1995 року голови Пустомитівської районної ради Львівської області; агроспілки Нива, яка була реорганізована в Приватну агрофірму Нива та зареєстрована органом державної реєстрації Пустомитівської державної адміністрації № 1745 від 20.03.2000 року.

Відповідно до розпорядження № 30 від 24.02.1997 року Агроспілки Нива передбачено продати шість двохкімнатних квартир у 18-ти квартирному житловому будинку с.Підбірці працівникам агроспілки, серед яких : ОСОБА_1 - кв. № 15, загальною площею 44.95 кв.м.

Відповідно до розпорядження голови Пустомитівської районної державної адміністрації від

11. 05.2007 року за № 257 затверджено акт державної приймальної комісії від 20.04.2007 року про прийняти в експлуатацію 18-ти квартирного житлового будинку приватної агрофірми Нива в АДРЕСА_1.

14.05.2007 року наказом № 4 Приватної агрофірми Нива введено в експлуатацію 18-ти квартирний житловий будинок в АДРЕСА_1, згідно акту державної приймальної комісії від 20.04.2007 року.

Будівництво даного будинку здійснювалося відповідно до договору дольової участі між Приватною агрофірмою Нива та Відокремленим підрозділом Підзамчівська дистанція колії Львівської залізниці. Відповідно до даного договору за Приватною агрофірмою Нива розподілено квартири №№ 13,14,15,16,17,18 у будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до пункту 1 наказу № 5 Приватної агрофірми Нива від 18.06.2007 року, передбачено видати ордери на квартири №№ 1,2,3,4,5,6,7,8,9,10,11,12 у 18-ти квартирному житловому будинку по АДРЕСА_1 згідно спільного рішення адміністрації та профкому Підзамчівської дистанції колії (протокол № 21 від 29.05.2007 року). Відповідно до пункту 2 наказу № 5 Приватної агрофірми Нива від 18.06.2007 року, передбачено продати, після оформлення права власності на Приватну агрофірму Нива квартири №№ 13, 14, 15, 16, 17, 18 у 18-ти квартирному житловому будинку по АДРЕСА_1 згідно розпорядження голови Агроспілки Нива № 30 від 24.02.1997 року, рішення ради Агроспілки Нива (протокол № 28 від 04.01.1997 року), рішення профкому Агроспілки Нива (протокол від 21.01.1997 року). Відповідно до пункту 2 наказу № 5 Приватної агрофірми Нива від 18.06.2007 року, передбачене провести реєстрацію (прописку) жителів у 18-ти квартирному житловому будинку по АДРЕСА_1 згідно пункту 1 цього наказу та рішення виконкому Лисиничівської сільської ради № 71 від 29.05.2007 року. 20 червня 2007 року ПАФ Нива безпідставно був виданий ордер ОСОБА_1 та ОСОБА_2 оскільки відповідно до розпорядження № 30 від 24.02.1997 року Агроспілки Нива передбачено продати ОСОБА_1 квартиру № 15, відповідно до наказу № 5 ПАФ Нива передбачено продати квартиру АДРЕСА_1.

27 червня 2013 року колегією суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області винесено рішення у справі № 1316/2-697/11 (провадження № 22-ц/783/2572/13) яким визнано недійсним ордер №12 від 20.06.2007 року, виданий Приватною агрофірмою «Нива» ОСОБА_1 на двох осіб на квартиру АДРЕСА_1. Згідно розпорядження Приватної агрофірми Нива від 26.07.2013 року передбачено звільнити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 в термін до 10.08.2013 року. Однак, станом на день подання позову Відповідачі безпідставно продовжують користуватись вказаною квартирою. В зв'язку з вищенаведеним просить позов задоволити.

В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні наведений у позовній заяві, просить позов задоволити в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 проти позову заперечив та пояснив, що продовжує проживати в оспорюваній квартирі та підстав для визнання його таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням не вбачає, просить в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечив з наведених у запереченнях підстав.

В судовому засіданні представник відповідачів, проти позову заперечила в повному обсязі, вважає їх необґрунтованими, та такими, що задоволенню не підлягають з наведених у запереченнях, підстав.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, відповідачів, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі існує спір.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За змістом ст.392 ЦК України предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що ПАФ «НИВА» на день звернення з позовом не являється власником спірного майна і не надав жодного доказу на підтвердження протилежного.

Після прийняття закінченого будівництвом об'єкта нерухомого майна в експлуатацію необхідно отримати правовстановлюючий документ на об'єкт нерухомості та зареєструвати права власності.

Згідно із ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Тобто основний акт цивільного законодавства України фактично визначив три умови виникнення права власності на новостворене нерухомого майна: завершення будівництва, прийняття об'єкта нерухомого майна в експлуатацію та його державної реєстрації.

Відповідно до ст..876 ЦК України власником об'єкта будівництва є замовник, якщо інше не передбачено договором будівельного підряду. Зазначені правові норми закріплюють за замовником (забудовником) право оформлення права власності на весь об'єкт будівництва - житловий будинок, а не його частини - окремі квартири, які згідно ст. 382 ЦКУ є ізольованими приміщеннями в житловому будинку, призначеними та придатними для проживання. Саме квартири є об'єктами інвестування в будинку як об'єкті будівництва, при цьому до моменту оформлення в установленому законодавством порядку права власності на квартиру інвестору належать майнові права на неї.

Відповідно до Розпорядження №30 від 24 лютого 1997 року на підставі рішення Ради АС «Нива» (протокол №28 від 04.01.1997 року) та засідання профкому агроспілки (протокол №1 від 21.01.1997 року) голова агроспілки «Нива» розпорядився продати шість двокімнатних квартир в 18-ти квартирному житловому будинку в с.Підбірці працівникам агроспілки, згідно встановленої черги, а саме: 6. ОСОБА_1-квартира №15 загальною площею 44,95 кв.м. вартість - 2835 гривень, термін сплати коштів за квартиру до 01.03.1997 року.

На виконання даного розпорядження Відповідачем ОСОБА_1 сплачено в касу АС «НИВА» відповідно до квитанцій №239 - 1425 гривень та №225 - 1275 гривень, а також сплачено 135 гривень - квитанція про сплату яких не зберіглась, але факт повної оплати підтверджується видачею ордера №12 від 20 червня 2007 року, виданий на підставі наказу №5 ПАФ «НИВА» від 18.06.2007 року. Факт повної оплати за квартиру також встановлено Рішенням Апеляційного суду Львівської області по справі №22-5933 від 11.11.2010 року.

Даний факт підтверджує, що ОСОБА_1 являється фактично інвестором будівництва спірної квартири як частини будинку як об'єкту будівництва. Той факт, що будівництво будинку №15 здійснювалось частково за кошти фізичних осіб в тому числі відповідача підтверджує також акт від 12.06.2010 року та заява на імя Голови Лисиничівської сільської ради від 05.12.2011 року. Також, ОСОБА_1 самостійно укладено Договір про користування електричною енергією та встановлено автономне опалення на підставі робочого проекту газифікації квартири, оскільки жодних робіт по встановленню опалення чи забезпеченню квартир електроенергією ПАФ «НИВА» не проводилось.

Судом встановлено, що позивачем фактично не доведено неможливості оформлення права власності на квартиру АДРЕСА_1 в адміністративному порядку, а відтак позовні вимоги в частині визнання права власності в судовому порядку до задоволення не підлягають.

Щодо позовної вимоги про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1, то така не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Порушувати питання про визнання особи такою, що втратила право на користування житловими приміщеннями може тільки власник цього приміщення, який володіє правомочностями щодо володіння, користування та розпорядження даним майном і відповідно може надавати право на користування даним майном іншим особам.

Сам позивач покликається на те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації за місцем проживання, предявивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування такої особи житловим приміщенням; та інше.

Однак, оскільки ПАФ «Нива» на момент звернення до суду не є власником квартири, позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення в звязку з відсутністю у позивача права матеріально-правової вимоги на предмет спору.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 331, 392, 405, 876 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог Приватної агрофірми Нива- відмовити

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

СуддяІ. І. Мельничук