АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/7162/15
Справа № 640/8132/15-ц Головуючий 1 інстанції: Божко В.В. Категорія: трудові Доповідач: Сащенко І.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів: - Бездітко В.М., Довгаль А.П.,

при секретарі - Бойко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду міста Харкова від 31 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», профспілкової організації Харківської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», треті особи - директор Харківської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» Савченко Юрій Леонідович, голова профспілкової організації Харківської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» Кадурін Анатолій Михайлович про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернувся із вказаним позовом.

В обґрунтування вимог посилався на те, що з 13 серпня 1974 року знаходився у трудових відносинах з ПАТ «Укртелеком». 05 липня 2012 року призначений начальником цеху телекомунікаційних послуг №6 Харківської філії ПАТ «Укртелеком». 22 квітня 2014 року був незаконно звільнений за п. 1 ст. 41 КЗпП України. Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 22 січня 2015 року його було поновлено на роботі, однак відповідачем рішення суду не виконано. 06 квітня 2015 року він знову був звільнений з займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Згода на його звільнення надана профспілковою організацією Харківської філії ПАТ «Укртелеком», а не цеховою профспілковою організацією районного центру телекомунікації №328, членом якої він є. Тому прийняте рішення про надання згоди на звільнення є незаконним. Вважає, що незаконне звільнення з займаної посади призвело до втрати нормальних життєвих зв'язків, додаткових зусиль для організації свого життя та завдало моральних страждань.

Просив поновити його на роботі на посаді начальника цеху телекомунікаційних послуг №6 Харківської філії ПАТ «Укртелеком»; стягнути з ПАТ «Укртелеком» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06.04.2015 року по день ухвалення рішення суду у справі та в рахунок відшкодування моральної шкоди 100000 грн.; стягнути з профспілкової організації Харківської філії «Укртелеком» на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 грн.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі.

Представники відповідачів - ПАТ «Укртелеком», профспілкової організації Харківської філії ПАТ «Укртелеком», третіх осіб проти позову заперечували, вважали звільнення позивача законним та обґрунтованим, проведеним відповідно до норм чинного законодавства України про працю.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 31 серпня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити. При цьому посилається на неповне з'ясування судом обставин, які мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що для задоволення позову та поновлення його на роботі є всі підстави.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Встановлено, що з 05.07.2012 року ОСОБА_3 працював начальником цеху телекомунікаційних послуг №6 Харківської філії ПАТ «Укртелеком» за трудовим договором.

22 квітня 2014 року був звільнений із займаної посади за п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обов'язків.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 22 січня 2015 року ОСОБА_3 було поновлено на роботі на посаді начальника цеху телекомунікаційних послуг №6 Харківської філії ПАТ «Укртелеком», про що директором Харківської філії ПАТ «Укртелеком» Савченко Ю.Л. видано відповідний наказ №35-03-155 від 22.01.2015 року (а.с.25).

Таким чином, доводи ОСОБА_3 про те, що рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 22 січня 2015 року про поновлення його на роботі не виконано, є безпідставними.

06.04.2015 року позивач був звільнений з посади начальника цеху телекомунікаційних послуг №6 у зв'язку із скороченням штату працівників із виплатою вихідної допомоги у розмірі одного середнього місячного заробітку згідно ст.44 КЗпП України (наказ №35-03-541 від 03 квітня 2015 року).

За змістом ст. 49 - 2 КЗпП України та роз'яснень, які містяться у п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді трудових справ, пов'язаних зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясовувати чи дійсно у відповідача мало місце скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо зміни в організації виробництва і праці, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до ст.40 ч.1 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом лише у випадку: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною 3 ст.64 ГК України передбачено, що підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Так, з метою створення ефективної системи управління товариством та підвищення продуктивності праці директором ПАТ «Укртелеком» було видано наказ №583 «Про скорочення чисельності та штату працівників ПАТ «Укртелеком» від 31.10.2014 року. Відповідно до вказаного наказу всі посади цеху телекомунікаційних послуг №6, скорочувались, а цех було фактично ліквідовано (а.с.81).

28.01.2015 року, тобто на час поновлення ОСОБА_3 на посаді, директором ПАТ «Укртелеком» було видано наказ №44 про скорочення посади начальника цеху телекомунікаційних послуг (а.с.84).

05.02.2015 року під підпис ОСОБА_3 був попереджений про майбутнє звільнення у зв'язку зі скороченням чисельності та штату працівників у відповідності до вимог ст. 49-2 КЗпП України - не пізніше ніж за два місяці (а.с.28).

При цьому позивачу двічі надавався перелік вакантних посад підприємства з метою працевлаштування на іншу вакантну посаду (а.с.89-90).

Проте бажання бути призначеним на іншу посаду та продовжити свою трудову діяльність на підприємстві позивач не висловив.

Згідно ч.2 ст.40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених в пунктах 1, 2 і 6 цієї статті допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою на іншу роботу. Відповідно до ч. 3 ст. 252 КЗпП України та ч. 3 ст. 41 Закону України від 15 травня 1999 року № 1045 - Х1У «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об'єднання профспілок).

16.03.2015 року директором Харківської філії ПАТ «Укртелеком» було направлено подання голові профспілкової організації Кадуріну А.М. для надання згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_3, начальником цеху телекомунікаційних послуг №6 06.04.2015 року (а.с.91).

Вказане подання було розглянуто на засіданні Президії комітету профспілкової організації 27.03.2015 року. За результатами розгляду подання було надано згоду на розірвання трудового договору з ОСОБА_3 у зв'язку із скороченням чисельності штату працівників з наданням йому гарантій і компенсацій, передбачених законодавством України та колективним договором ПАТ «Укртелеком» (а.с.92, 93).

Доводи позивача про те, що згоду на його звільнення з роботи за п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України надала Президія комітету профспілкової організації Харківської філії ПАТ «Укртелеком», проте, ця профспілкова організація не є первинною профспілковою організацією, членом якої є позивач, оскільки він є членом первинної профспілкової організації цехової профспілкової організації районного центру телекомунікації №328, а тому Президія комітету профспілкової організації Харківської філії ПАТ «Укртелеком» взагалі не мала повноважень розглядати питання про надання згоди на його звільнення з роботи, судовою колегією не приймаються.

Згідно з п. 1.6. «Положення про профспілкову організацію філії ПАТ «Укртелеком», затвердженого Постановою комітету ОПО ПАТ «Укртелеком» від 17.03.2014 року № К-2210, профспілкова організація Харківської філії ПАТ «Укртелеком» діє на правах первинної профспілкової організації з усіма наданими їй повноваженнями, а відтак Президія комітету профспілкової організації Харківської філії ПАТ «Укртелеком», як виборний орган цієї профспілкової організації, мала право розглядати відповідне подання директора Харківської філії ПАТ «Укртелеком» Савченка Ю.Л. від 16.03.2015 року та вирішувати питання про надання чи ненадання згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_3 за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Крім того, відповідно до вимог ст. 43 КЗпП України, та ч.6 ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», рішення виборного органу первинної профспілкової організації про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації.

За змістом вказаних норм, рішення профспілки при вирішенні питання про звільнення працівника з роботи має рекомендаційний характер, порядок його оскарження законом не передбачений.

За таких обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, приймаючи рішення у справі, обґрунтовано відмовив у задоволенні заявлених позивачем вимог, оскільки його звільнення з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України було проведено роботодавцем - ПАТ «Укртелеком» у відповідності до вимог чинного трудового законодавства.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_3 про відшкодування йому моральної шкоди, завданої незаконним звільненням, задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено порушення відповідачем законодавства під час вирішення цього питання.

Рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування судова колегія не вбачає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а зводяться лише до переоцінки доказів, повно та всебічно досліджених судом першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суду відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 301, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Київського районного суду міста Харкова від 31 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді