У х в а л а

16 листопада 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М., Лященко Н.П.,Сеніна Ю.Л.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 червня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, треті особи: Городоцька міська рада Львівської області, відділ Держземагенства в Городоцькому районі Львівської області про визнання недійсним і скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, та за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про вилучення землі із чужого незаконного користування та усунення перешкод у здійсненні права власності,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 12 вересня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено. Позов ОСОБА_6 задоволено частково, зобов'язано ОСОБА_5 не чинити перешкод ОСОБА_4 у здійсненні нею права власності на земельну ділянку площею 0,0597 га, що є частиною її земельної ділянки.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 23 лютого 2015 року рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_5 та часткового задоволення позову ОСОБА_6 скасовано. Позов ОСОБА_5 задоволено, визнано недійсним та скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0923 га виданий 22 липня 2010 року ОСОБА_4 на підставі рішення Городоцької міської ради Львівської області від 29 грудня 2009 року №1856. У задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено. У іншій частині рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 червня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судових рішень ОСОБА_4 порушує питання про скасування ухвалених судових рішень апеляційної та касаційної інстанцій та залишення в силі рішення першої інстанції з передбачених пунктами 1 та 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статей 116, 118, 152 та 155 ЗК України, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на постанову Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року, рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2012 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 лютого, 3 червня, 8 та 22 липня 2015 року, в яких на її думку зазначені норми права застосовані по іншому.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 та 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є: неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Ухвалюючи рішення про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на землю суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився суд касаційної інстанції, виходив з того, що рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого виданий оспорюваний державний акт скасовано, а відтак підлягає скасуванню і сам державний акт, як похідний документ.

Висновок суду у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року не суперечить висновкам суду в справі, яка переглядається, а тому дане судове рішення не може бути прикладом неоднакового застосування норм матеріального права.

В наданому заявником рішенні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2012 року спір виник щодо вилучення і надання земельної ділянки лісового фонду та зміни цільового призначення земельної ділянки.

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 липня 2015 року суд касаційної інстанції залишаючи без змін рішення апеляційного суду про відмову в задоволені позовних вимог, виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що він є законним користувачем спірної земельної ділянки.

Надані заявником ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 лютого, 3 червня та 22 липня 2015 року не можуть бути підтвердженням неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права, тому що ними справи передано на новий розгляд у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, та невизначенням характеру спірних правовідносин.

Отже, у справі, яка переглядається, та у справах, на рішення в яких посилається заявник на обґрунтування своєї заяви про перегляд судового рішення, наявні різні фактичні обставини справи встановлені судами, що не вказує на неоднакове застосування судом касаційної інстанції статей 116, 118, 152 та 155 ЗК України.

За таких обставин, які свідчать про те, що наведені заявником судові рішення не є прикладами неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а також не свідчать про невідповідність рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, вважати заяву обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, треті особи: Городоцька міська рада Львівської області, відділ Держземагенства в Городоцькому районі Львівської області про визнання недійсним і скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, та за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про вилучення землі із чужого незаконного користування та усунення перешкод у здійсненні права власності до провадження Верховним Судом України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В.М. Сімоненко
Н.П. Лященко
Ю.Л. Сенін