Провадження № 2/127/3835/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Волошина С.В.,

при секретарі Тонкопій Ю.І.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, стягуваних з неї рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21.07.2014 року у справі № 127/13414/14-ц.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 перебувала з ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17.06.2014 року.

Від даного шлюбу у сторін є двоє дітей: неповнолітня дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний час проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, та повнолітня дочка ОСОБА_4, яка також перебуває на утриманні позивача.

Позивач зазначає, що певний період часу вона знаходилась в Російській Федерації у своєї матері і в цей час відповідач подав до неї позов до суду про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_5. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21.07.2014 року у справі № 127/13414/14-ц з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частки від її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого чинним законодавством для дитини відповідного віку, починаючи з 25.06.2014 року до досягнення дитиною повноліття.

У листопаді 2014 року позивач повернулась до України. На даний час вона проживає разом зі своєю дочкою ОСОБА_3, яка знаходиться на її повному утриманні, в той час, як відповідач ОСОБА_2 проживає окремо.

Таким чином, позивач одноосібно утримує свою дочку ОСОБА_3 та ще сплачує аліменти на користь відповідача на її утримання.

За викладених обставин позивачка звернулась до суду з даною позовною заявою та просила припинити стягнення з неї аліментів, визначених у рішенні Вінницького міського суду Вінницької області від 21.07.2014 року у справі № 127/13414/14-ц.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 вимоги позову підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав з підстав його безпідставності та недоведеності, аргументуючи це мотивами, зазначеними в письмових запереченнях, які містяться в матеріалах справи, та зазначив, що після розірвання їхнього з позивачем шлюбу, 28.06.2014 року позивач виявила бажання виїхати на постійне місце проживання до Російської Федерації. При цьому діти висловили бажання залишитись проживати разом з батьком в Україні, проти чого позивач не заперечувала. Посилання ОСОБА_1 на те, що відповідач звернувся до неї з позовом до суду про стягнення аліментів під час її перебування в Російській Федерації не відповідає дійсності, оскільки вона особисто була присутньою під час ухвалення судом рішення у даній справі. Невдовзі після ухвалення вказаного рішення позивач виїхала до Російської Федерації, однак у листопаді 2014 року повернулась до України і поселилась в квартиру, де проживає відповідач із дітьми. Хоча на даний час сторони і їхні діти проживають всі разом, проте мати дітей живе своїм окремим життям, має окремий бюджет, веде окреме господарство, в добровільному порядку участі в утриманні молодшої доньки не приймає. Відповідач самостійно утримує обох дітей, а позивач сплачує на його користь аліменти в розмірі 1000 грн. на двох доньок, тобто по 500 грн. на кожну з них.

Неповнолітня ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що проживає разом з батьками та старшою сестрою у квартирі АДРЕСА_1. Її вихованням та утриманням займається батько. Батько повністю опікується її матеріальним та моральними проблемами, купує їй одяг, ліки, навчальне приладдя, щоденно купує продукти харчування. Кращі відносини у неї з батьком, оскільки коли мати виїжджала до Росії то сказала, що вони всій їй уже набридли і вона від них їде. Згодом, а саме через три місяці мати повернулась, та повідомила їх що насправді вона їздила до своєї сестри погостювати. Мати живе своїм життям, вона постійно сидить у компютері та з переписується з кимось.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вона є старшою по підїзду будинку, де проживають позивач, відповідач та їх діти. З відповідачем по справі вона стикалась неодноразово, оскільки він опікується всіма соціально побутовими питаннями квартири де проживає вказана сім»я. Може повідомити, що молодшою донькою опікується батько. Вона постійно бачить відповідача з продуктами харчування, які він купує для своїх доньок. Проведення Разом позивача та її дітей вона не бачила.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача та свідків, оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, суд, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 24.10.1992 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17.06.2014 року (а.с. 12).

Від даного шлюбу 07.04.1994 року у сторін народилась дочка ОСОБА_4, що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про її народження серії 1-КИ № 107119 від 18.01.2007 року (а.с. 8), яка на даний час є повнолітньою.

19.10.1999 року у сторін народилась дочка ОСОБА_3, що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про її народження серії 1-КГ № 039680 від 19.01.2007 року (а.с. 7), яка на даний час є неповнолітньою.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21.07.2014 року у справі № 127/13414/14-ц з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частки від її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого чинним законодавством для дитини відповідного віку, починаючи з 25.06.2014 року до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з довідкою № 51, виданою 07.05.2015 року ОСББ «Москаленка 69», сторони по справі разом зі своїми двома дітьми зареєстровані та проживають у ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9).

Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов проживання дитини від 28.01.2015 року, складеного працівниками служби у справах дітей Вінницької міської ради, сімя ОСОБА_2 у складі: ОСОБА_2, ОСОБА_1 та їхніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_5 проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2. Умови для проживання та виховання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, задовільні. Зі слів матері дітей ОСОБА_2 в даній квартирі зареєстрований, але проживає періодично. (а.с. 11).

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України).

Разом з тим, при відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на неповнолітню дитину та ненадання дитині утримання, аліменти стягуються у судовому порядку.

Так, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21.07.2014 року у справі № 127/13414/14-ц з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частки від її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого чинним законодавством для дитини відповідного віку, починаючи з 25.06.2014 року до досягнення дитиною повноліття.

Нормами СК України передбачено випадки, в яких батьки дитини звільняються від обовязку сплачувати аліменти на її утримання, зокрема, відповідно до ст. 188 СК України за рішенням суду батьки можуть бути звільнені від обов'язку утримувати дитину, якщо її дохід набагато перевищує дохід кожного з них і повністю забезпечує її потреби.

Крім того, батьки мають право з дозволу органу опіки та піклування укласти між собою договір про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо), який підлягає нотаріальному посвідченню й державній реєстрації (ст. 190 СК України).

Однак вимоги позивачки про припинення стягнення з неї аліментів на утримання дитини не обґрунтовано жодною з вищенаведених обставин, а її посилання на ст. 273 СК України, як на підставу своїх позовних вимог, є безпідставним, оскільки даною статтею передбачена можливість звільнення від сплати аліментів на утримання дітей не батьків цих дітей, а інших осіб та родичів, перелік яких вказаний у статтях 267-271 СК України.

Також в судовому засіданні спростовано доводи позивача, що відповідач по справі за місцем проживання дітей не проживає, та неповнолітня донька перебуває на її повному утриманні, оскільки з показів самої неповнолітньої ОСОБА_5, встановлено, що її матеріальним забезпеченням, вихованням, лікуванням займається саме батько, він опікується всіма її проблемами (купує продукти харчування, відвідує школу і т.п.), а з матері, яка постійно займається своїми справами, - стягуються аліменти. Також суд приймає до уваги те, що сама позивач у судовому засіданні вказала, що у неї немає коштів, щоб забезпечувати свою неповнолітню дитину ОСОБА_5, оскільки вона не працює та перебуває на обліку в центі зайнятості. Вказала, що після сплати аліментів, їй з її доходу на проживання залишається 200 грн.

У цьому звязку суд також приймає до уваги те, що позивач проживає разом з відповідачем та дітьми в одній квартирі по причині відсутності у неї іншого житла, а в квартирі № 17, по вул. Москаленка 69, їй належить ? частина приватизованої квартири, яка первинно надана відповідачеві, як військовому Міністерством оборони України та який приватизував вказану квартиру на 4 х осіб, на себе, позивача та двох дітей, в рівних частинах.

Докази, якими обґрунтовує позивач свої позовні вимоги, а саме акт обстеження матеріально побутових умов від 28.01.2015 року та довідка про зареєстрованих осіб за адресою АДРЕСА_2, з яких вбачається склад зареєстрованих за вказаною адресою осіб, та те, що умови проживання у вказаній квартирі є задовільними будь яким чином не свідчать про обставини на які посилається позивач по справі як на підставу своїх вимог, а отже є неналежними, будь яких інших доказів, які б вказували на обставини, на які посилається позивач суду не представлено, незважаючи на те, що судом на виконання ч. 4 ст. 10 ЦПК України розяснювалась необхідність представлення належних та допустимих доказів для підтвердження обставин, на які посилається позивач.

Таким чином, суд приходить до переконання, що вимоги позивача є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до положень ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З огляду на викладене з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 250 грн. згідно з квитанцією № 238 від 15.06.2015 року, за надання юридичних послуг з написання письмових заперечень проти позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 180-182 СК України, ст. ст. 10, 60, 88, 212- 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_8 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.06.2014 року і до досягнення дитиною повноліття, яке проводиться на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21.07.2014 року - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 витрати на правову допомогу в розмірі 250 (двісті пятдесят) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: