Провадження № 22-ц/783/2529/15 Доповідач в 2-й інстанції: Шумська Н. Л.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючий суддя: Шумська Н.Л.

судді: Струс Л.Б., Шандра М.М.

секретар: Бадівська О.О.

особи, які беруть участь у справі: представники ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 30 травня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «ФольксБанк», третя особа - Реєстраційна служба Львівського міського управління юстиції, про припинення договорів поруки, іпотеки,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 30 травня 2014 року позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «ФольксБанк», третя особа - Реєстраційна служба Львівського міського управління юстиції, про припинення договорів поруки, іпотеки задоволено; визнано договір поруки № КF 50902/1 від 15.05.2012 року, укладений між ОСОБА_6 та Публічним акціонерним товариством «ФольксБанк», припиненим; визнано договір поруки № КF 50902/1 від 15.05.2012 року, укладений між ОСОБА_5 та Публічним акціонерним товариством «ФольксБанк», припиненим; визнано договір іпотеки квартири від 18.07.2008 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством «Електрон Банк» та ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я. та зареєстрований в реєстрі за № 5271, припиненим; визнано договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 18.07.2008 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством «Електрон Банк» та ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я. та зареєстрований в реєстрі за № 5273, припиненим; виключено з Єдиногою реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис від 18.07.2008 року про накладення заборони на відчуження квартири АДРЕСА_1, внесений на підставі договору іпотеки квартири від 18.07.2008 року; виключено з Державного реєстру іпотек запис від 18.07.2008 року про державну реєстрацію обтяження майнових прав на квартиру АДРЕСА_1, внесений на підставі договору іпотеки квартири від 18.07.2008 року; вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 13 жовтня 2014 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» відхилено, а рішення Сихівського районного суду м. Львова від 30 травня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 04 лютого 2015 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» задоволено частково. Ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 13 жовтня 2014 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 30 травня 2014 року оскаржено Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк». В апеляційній скарзі покликається на його незаконність, необґрунтованість, на неповне з'ясування обставини, що мають значення для справи, вказує що не надано належної оцінки доказам, що призвело до порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про те, що спадкоємці після смерті позичальника відсутні та відповідно до ст. 607 ЦК України зобов'язання ОСОБА_7 припинились неможливістю їх виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає. Підтвердженням відсутності спадкоємців, на думку суду, є лист Шостої Львівської державної нотаріальної контори від 28.04.2014 року № 691/02-14, з якого вбачається, що спадкова справа була заведена на підставі претензії ПАТ «ВіЕс Банк» та жоден з спадкоємців не звертався до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Проте з таким висновком суду апелянт не погоджується, оскільки вважає, що такий не відповідає нормам ЦК України. Просить рішення Сихівського районного суду м. Львова від 30 травня 2014 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, з»ясувавши обставини справи та перевіривши доводи скарги, беручи до уваги обов»язкові висновки і мотиви касаційного суду, відповідно до ч.4ст.338 ЦПК України, апеляційний суд частково приймає доводи апеляційної скарги як обґрунтовані, знаходить підстави для скасування частково рішення суду першої інстанції.

У відповідності до ч.1ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч.2ст.213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим, на підставі ч.3ст.213 ЦПК України, є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з»ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні. Однак, рішення суду першої інстанції не відповідає цим вимогам, тому підлягає скасуванню в частині, на підставі ч.1ст.309 ЦПК України.

Судом встановлено, що 17 липня 2008 року між ВАТ «Електрон Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фольксбанк», та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір № КF 50902, за умовами якого ВАТ «Електрон Банк» надало ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 60 000,00 доларів США з кінцевим строком погашення не пізніше 17.07.2023 року зі сплатою 13,5% річних за користування коштами (а.с. 8-10). 18 липня 2008 року між ВАТ «Електрон Банк» та ОСОБА_7 було укладено договір іпотеки квартири АДРЕСА_1, який посвідчено приватним нотаріусом ЛМНО Кулиняком І.Я. та зареєстровано в реєстрі за № 5271, в якості виконання зобов'язань за кредитним договором № КР 50902 від 17.07.2008 року (а.с. 15-17). 18 липня 2008 року між ВАТ «Електрон Банк» та ОСОБА_7 було укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО Кулиняком І.Я. та зареєстрований в реєстрі за № 5273 (а.с. 25-26).

У якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № КF 50902 від 17.07.2008 року між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ПАТ «Фольксбанк» було укладено договори поруки за № КF 50902/1 від 15.05.2012 року, згідно з умовами яких позивачі являються поручителями по зобов'язаннях ОСОБА_7 (а.с. 11-12, 13-14).

З рішення Сихівського районного суду м. Львова від 25.05.2011 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7, треті особи - ПАТ «Фольксбанк», ПАТ «Астра Банк», про розподіл спільного майна подружжя, при ухваленні якого приймав участь представник відповідача за даним позовом, вбачається, що квартира АДРЕСА_1 була спільним майном подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_7 В порядку поділу спільного майна подружжя вищевказаним рішенням за ОСОБА_4 було визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1. Рішення набрало законної сили (а.с. 20-22).

Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав від 07.12.2011 року № 32376113, виданим ОКП ЛОР Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_4 (а.с. 23).

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, яке видане 21.09.2013 року (а.с. 24).

Відповідно до свідоцтва про зміну імені від 16.10.2013 року серії НОМЕР_2 позивачка змінила прізвище з ОСОБА_4 на ОСОБА_4 (а.с. 18).

Згідно із заявою позивача ОСОБА_5 від 17.12.2013 року, посвідченою приватним нотаріусом ЛМНО Єгоровою Н.Ю. та зареєстрованою в реєстрі за № 1731, ОСОБА_5 відмовився від прийняття спадщини після смерті свого сина ОСОБА_7 та на оформлення спадкових прав не претендує (а.с. 61).

У відповідності до листа Шостої Львівської державної нотаріальної контори від 28.04.2014 року № 691/02-14 спадкова справа після смерті ОСОБА_7 була заведена 11.10.2013 року після отримання претензії ПАТ «Фольксбанк» про пред'явлення вимог до спадкоємців. На даний час жоден з спадкоємців не звертався до нотаріальної контори, у спадковій справі відсутні заяви про прийняття спадщини (а.с. 110).

Згідно частини 4 статті 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Частиною 1 статті 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок особисто, якщо інше на встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

За положеннями ст. ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення такого зобов'язання боржник і поручитель відповідають як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ст. 523 ЦК України порука, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником. Застава, встановлена первісним боржником, зберігається після зміни боржника.

Нормами ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно із ч. 3 ст. 559 ЦК України порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Відповідно до частини 5 вказаної статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця; таким чином відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов'язанням.

З викладеного вбачається, що зобов'язання ОСОБА_7 за кредитним договором № КF 50902 від 17.07.2008 року припинилися у зв'язку з його смертю. Дані правовідносини допускають правонаступництво в порядку спадкування.

Районний суд задовольняючи позовні вимоги позивачів в частині визнання договорів поруки № КF 50902/1 від 15.05.2012 року, що укладені між ОСОБА_4 і ПАТ «ФольксБанк» та ОСОБА_5 і ПАТ «ФольксБанк», припиненими, вірно зазначив, що зобов'язання ОСОБА_7 за кредитним договором від 17.07.2008 року № КF 50902 не пов'язані нерозривно з особою боржника та можуть бути виконані іншою особою, а саме, спадкоємцем в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 добровільно не повернули борг за кредитним договором та не погоджуються забезпечувати виконання зобов'язання за цим кредитним договором новим боржником, а тому і звернулися з позовними вимогами про визнання договорів поруки припиненими.

Оскільки спірні договори поруки не передбачають відповідальності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за виконання умов кредитного договору № КF 50902 від 17.07.2008 року новим боржником, то порука є припиненою.

Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою, заставою.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною п'ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до п. 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, суди мають враховувати, що іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки (стаття 23 Закону України «Про іпотеку»).

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання договору іпотеки квартири від 18.07.2008 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Електрон Банк» та ОСОБА_7, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я. та зареєстрованого в реєстрі за № 5271 - припиненим, суд першої інстанції послався на положеннями ст. 23 Закону України «Про іпотеку» та прийшов до правильного висновку, що внаслідок визнання за позивачкою ОСОБА_4 на підставі рішення суду права власності на предмет іпотеки, остання набула статус іпотекодавця за іпотечним договором від 18.07.2008 року, укладеним між ВАТ «Електрон Банк» та ОСОБА_7, та до неї перейшли всі права і обов'язки іпотекодавця за цим договором.

Згідно з ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Пунктом 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України встановлено, що право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою. Аналогічні положення містяться в ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», згідно з якою іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання.

Відповідно до статті 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Слід зазначити, що у випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов'язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі (пункт 5 статті 1219, стаття 1282 ЦК України).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов'язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Як вбачається з матеріалів справи, після смерті основного боржника його спадкоємцями за законом є неповнолітні діти, інтереси яких представляє мати - ОСОБА_4 протягом 6-місячного строку заяви про відмову у прийнятті спадщини вони не подали. А подана заява він їх імені поза межами встановленого законом строку прийняття спадщини правового значення та не спростовує факт прийняття ними спадщини після смерті батька відповідно до ч.4ст1268 ЦК.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції щодо визнання договору іпотеки від 18.07.2008 року, укладеного між ВАТ «Електрон Банк» та ОСОБА_7, посвідченого приватним нотаріусом ЛМНО Кулиняком І.Я. та зареєстрованого в реєстрі за № 5271 - припиненим, є помилковим, зробленим із порушенням норм матеріального права та невідповідність висновків обставинам справи, що є самостійними підставами для скасування рішення суду відповідно до ч.1ст.309 ЦПК.

Також районним судом безпідставно визнано договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 18.07.2008 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством «Електрон Банк» та ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я. та зареєстрований в реєстрі за № 5273, припиненим як похідну вимогу від визнання припиненою іпотеки.

З тих же правових підстав підлягає скасуванню рішення у частині про державну реєстрацію припинення іпотеки та щодо виключення з Єдиногою реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис від 18.07.2008 року про накладення заборони на відчуження квартири АДРЕСА_1, внесений на підставі договору іпотеки квартири від 18.07.2008 року.

Колегія суддів погоджується з висновками районного суду лише у частині визнання поруки пропиненими, оскільки суд правильно застосував правові норми та ухвалив правильне по суті й справедливе рішення, дійшовши його на основі повно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами, з дотриманням норм матеріального й процесуального права.

Таким чином, апеляційним судом встановлено невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального та морального права, що є підставами відповідно до ч.1ст.309 ЦПК України для скасування рішення суду першої інстанції. Ухвалюючи нове рішення в цій частині колегія суддів виходить із встановлених судом обставин, змісту правовідношення сторін та норм, які їх регулюють, відповідно до ч..4ст.1268, 572, 589, 590 ЦК України, Закону України «Про іпотеку». Відтак позовні вимоги не підлягають до задоволення в частині визнання припиненими договору іпотеки, договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 18.07.2008року та інших похідних вимог про внесення змін до Єдиного реєстру заборон та до Державного реєстру іпотек записів про державну реєстрацію обтяжень на об»єкт іпотеки. У решті рішення про припинення договорів поруки між ОСОБА_4 і ПАТ «ФольксБанк» та ОСОБА_5 і ПАТ «ФольксБанк» від 15.05.2012 року залишити без змін.

Керуючись ст.303, п.2ч.1ст.307, ч.1ст.309, ч.2ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 30 травня 2014 року скасувати в частині визнання договору іпотеки квартири від 18.07.2008 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством «Електрон Банк» та ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я. та зареєстрований в реєстрі за № 5271, припиненим; визнання договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 18.07.2008 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством «Електрон Банк» та ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я. та зареєстрований в реєстрі за № 5273, припиненим; виключення з Єдиногою реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис від 18.07.2008 року про накладення заборони на відчуження квартири АДРЕСА_1, внесений на підставі договору іпотеки квартири від 18.07.2008 року; виключення з Державного реєстру іпотек запис від 18.07.2008 року про державну реєстрацію обтяження майнових прав на квартиру АДРЕСА_1, внесений на підставі договору іпотеки квартири від 18.07.2008 року.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й може бути оскаржена протягом 20-ти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Н.Л. Шумська

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра