Ухвала

іменем україни

04 листопада 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мостова Г.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 28 серпня 2015 року та рішення апеляційного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним,

в с т а н о в и в :

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним.

На обгунтування вимог позивач посилався на те, що 16 травня 2011 року між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір на видачу кредитної картки «Універсальна GOLD», на підставі якої їй надано кредит у розмірі 15 000 грн установленого ліміту на платіжну картку із сплатою 27, 60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, під час укладення кредитного договору, відповідачем в порушення вимог ст.ст. 11, 15 Закону України «Про захист прав споживачів», договір не укладався в письмовій формі, не надано повної інформації про умови кредитування, наявності підтвердження її про ознайомлення як споживача послуг.

Уточнивши остаточно позовні вимоги ОСОБА_2 просила визнати недійсним вказаний кредитний договір із застосуванням наслідків його недійсності на підставі ст.ст. 203, 215, 216 ЦК України, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 28 серпня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо одностороннього підвищення процентної ставки від 01 вересня 2014 року - 32, 40 % та від 01 квітня 2015 року - 39, 60 % за кредитним договором від 16 травня 2011 року неправомірними та зобов'язано ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснити корегування операції щодо зниження процентів за користування кредитом починаючи від 01 вересня 2014 року, шляхом надання протоколу засідання кредитного комітету банку про зменшення процентної ставки та здійснити перерахунок сплачених ОСОБА_2 за кредитним договором сум за період від 01 вересня 2014 року до дати прийняття рішення суду за процентною ставкою 27, 60 % на місяць. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про стягнення судового збору.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2015 року рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 28 серпня 2015 року в частині визнання дій ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо одностороннього підвищення процентної ставки з 01 вересня 2014 року - 32, 40 % та з 01 квітня 2015 року - 39, 60 % за кредитним договором від 16 травня 2011 року неправомірними та зобов'язання ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснити корегування операції щодо зниження процентів за користування кредитом починаючи з 01 вересня 2014 року до дати прийняття рішення суду за процентною ставкою 27, 60 % на місяць скасовано.

В іншій частині рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 28 серпня 2015 року залишено без змін. Вирішено питання про стягнення судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 порушує питання про скасування оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні вимог про визнання недійсним кредитного договору, суди попередніх інстанцій правильно керувалися положеннями ст.ст. 203, 207, 626, 627, 634, 638 ЦК України, оскільки між сторонами укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позивач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 15 000 грн зі сплатою відсотків за його користування, і він був укладений у формі заяви, що є договором приєднання.

При цьому суди, за відсутності доказів порушення форми укладення договору, істотних умов, не надання інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, порушення принципу рівності сторін договору, правильно вважали, що відсутні підстави для застосування ст.ст. 203, 215, 627 ЦК України.

Разом з цим, скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що сторони дійшли згоди та підписали документи, які містять усі істотні умови вказаного кредитного договору, чим підтверджується волевиявлення позивача із запропонованими умовами кредитування банком, проте суд першої інстанції визнаючи дії банку неправомірними на порушення положення ст. 11 ЦПК України вийшов за межі позовних вимог.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 28 серпня 2015 року та рішення апеляційного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами повернути особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Г.І. Мостова