АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 676/9155/14-ц
Провадження № 22-ц/792/1087/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Федорової Н.О.,

суддів - Баса О.Г., Матковської Л.О.,

при секретарі - Бондарі О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

в с т а н о в и л а:

8 грудня 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вищевказаним позовом. В його обґрунтування зазначила, що 6 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»), та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 014/2755/82/682. Відповідно до умов зазначеного договору банк надав останній кредит у розмірі 5050 грн.

Для забезпечення виконання умов кредитного договору 6 березня 2008 року між нею та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено договір поруки.

Через неналежне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором виникла заборгованість перед банком.

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до суду із позовом про стягнення в солідарному порядку з неї та ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в розмірі 6700 грн. 42 коп.

13 квітня 2009 року Кам'янець-Подільським міськрайонним судом видано судовий наказ про солідарне стягнення з них на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» вказаної суми боргу.

5 червня 2009 року державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Кам'янець-Подільського міськрайонного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою надано строк для добровільного погашення боргу - до 12 червня 2009 року. В означений строк кошти перераховано не було.

3 липня 2013 року державним виконавцем винесено постанову, у п. 2 якої зазначено, що борг, виконавчий збір, витрати пропонується стягувати із заробітної плати по 20% щомісячно до повного погашення боргів та перераховувати на реквізити міського відділу державної виконавчої служби Кам'янець-Подільського міськрайонного управління юстиції. Вказану постанову було направлено за місцем отримання нею доходу - в Центр первинної медико-соціальної допомоги.

________________________________________________________________________________________________

Доповідач у першій інстанції Лисюк А.І. Провадження № 22-ц/792/1087/15

Суддя-доповідач Федорова Н.О. Категорія № 27

За період з липня 2013 року по лютий 2014 року відрахування із її заробітної плати на погашення кредитної заборгованості ОСОБА_1 за судовим наказом від 13 квітня 2009 року склали 3573 грн. 88 коп.

Після часткового погашення заборгованості вона звернулась до ОСОБА_1 з вимогою повернути сплачені кошти. Остання на її вимогу 2 серпня 2013 року перерахувала 460 грн. та 10 листопада 2013 року - 800 грн. Залишок неповернутих ОСОБА_1 коштів складає 2313 грн. 88 коп.

22 травня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

А тому, просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь борг в розмірі 2313 грн. 88 коп.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 квітня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг в розмірі 2313 грн. 88 коп. Вирішено питання про судові витрати.

Непогоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Рішення вважає таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права.

Так, при ухваленні рішення суд першої інстанції не врахував вимог ст.ст. 514, 553, 554, 556 ЦК України, а також змісту самого договору поруки, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

Поза увагою суду залишилось те, що окрім перерахунку коштів 2 серпня та 10 листопада 2013 року, вона перерахувала ОСОБА_2 в липні, вересні та жовтні 2013 року по 460 грн., а всього - 2640 грн. Решта коштів - 934 грн. були взаємозаліком за виконані її чоловіком роботи по виготовленню та встановленню воріт ОСОБА_2

На думку апелянта, суд не звернув уваги на те, що поручитель набуває всіх прав банку по кредитному договору, у тому числі право вимоги на повернення сплаченого ним боргу, лише у разі повного виконання ним зобов'язання забезпеченого порукою відповідно до умов договору поруки чи іншої домовленості сторін згідно з вимогами закону.

Вважає, що оскільки ОСОБА_2 сплатила лише частину заборгованості - 2313 грн. 88 коп., у неї не виникло такого права.

Своїм правом на безпосередню участь у судовому засіданні апеляційного суду сторони не скористались, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним та обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, дана їм правильна оцінка, а його висновки узгоджуються з матеріалами справи і відповідають закону.

Встановлено, що 6 березня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (надалі Банк) та відповідачем - ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 014/2755/82/682, відповідно до умов якого відповідачка отримала від Банку грошові кошти в сумі 5050 грн.

На забезпечення виконання умов даного грошового зобов'язання 6 березня 2008 року між позивачкою ОСОБА_2 та Банком укладено договір поруки.

16 березня 2009 року Кам'янець-Подільським міськрайонним судом видано судовий наказ № 2-н-84 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2. на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу в сумі 6700 грн. 42 коп., з яких 6652 грн. 16 коп. - заборгованість по кредиту, 33 грн. 26 коп. - державне мито та 15 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Судовий наказ набрав чинності 13 квітня 2009 року.

За період з липня 2013 року по лютий 2014 року відрахування на погашення кредитної заборгованості відповідача за судовим наказом № 2-н-84 від 16 березня 2009 року з заробітної плати ОСОБА_2 склали 3573 грн. 88 коп., що підтверджується даними довідки від 7 листопада 2014 року за вих. № 115, виданої бюджетною установою «Центр первинної медико-соціальної допомоги» та даними довідки Кам'янець-Подільського МВ ДВС від 3 листопада 2014 року за вих. № 03-38/25736 (а.с. 7, 8).

22 травня 2014 року державним виконавцем Кам'янець-Подільського МВ ДВС Ілик О.В., у зв'язку з повним погашенням заборгованості, виконавче провадження було закінчене, про що винесено постанову, а судовий наказ - повернуто до Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області та приєднано до матеріалів цивільної справи № 2-н-84 2009 року (а.с. 46).

2 серпня 2013 року ОСОБА_1 з метою повернення ОСОБА_2 коштів, сплачених останньою в рахунок погашених кредиту, перерахувала їй 460 грн., а 10 листопада 2013 року - 800 грн., що підтверджується доданими до матеріалів справи копіями квитанцій (а.с. 10-11).

Вищевказані обставини були визнані сторонами та не заперечувалися, тому доказуванню не підлягають.

Пунктом 2.2. договору поруки від 6 березня 2008 року передбачено, що порукою забезпечується виконання боржником перед кредитором зобов'язань, що випливають із кредитного договору, а саме: повернути кредит в розмірі 5050 грн., сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штраф), в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови кредитного договору в повному обсязі.

Таким чином, у договорі поруки поняттям зобов'язання, за виконання якого поручилась ОСОБА_2, охоплюється як часткове виконання основного зобов'язання, так і повне виконання основного зобов'язання.

Крім того, у договорі поруки сторони визначили, що у випадку невиконання боржником всіх або окремих взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, поручитель несе солідарну відповідальність перед Банком за виконання зобов'язань у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки, відшкодування збитків (п. 3.1.). При цьому сторони встановили, що поручитель, після повного виконання взятих на себе зобов'язань по цьому договору та повного погашення заборгованості за кредитним договором, у відповідності до ст. 556 ЦК України, набуває всіх прав банку по кредитному договору, що зазначений у п. 1.2. договору та договорах, що забезпечують його виконання (п. 3.3).

Відповідно до ч. 2 ст. 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Отже, нормами цивільного права гарантоване право поручителя на отримання в порядку регресу грошових коштів, сплачених на підставі договору поруки.

Враховуючи вищевикладені обставини справи та вимоги закону, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача коштів, які остання сплатила на виконання кредитного договору, укладеного між ОСОБА_1 та Банком в розмірі 2313 грн. 88 коп., з урахуванням добровільно сплачених коштів в розмірі 1260 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував добровільної сплати нею коштів в розмірі 2640 грн., а також 934 грн., які були взаємозаліком за виконанні її чоловіком роботи по встановленню воріт, не заслуговують на увагу, оскільки вказане не підтверджено у судовому засіданні належними, допустимими та достатніми доказами.

Що стосується тверджень апелянта про те, що позивачка не набула права вимоги до неї про повернення коштів, оскільки зобов'язання було виконано нею не у повному розмірі, а частково, не ґрунтуються на законі.

У разі повного виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, усі права кредитора переходять до поручителя.Такий спосіб заміни кредитора в зобов'язанні передбачений п. 3 ч. 1 ст. 512 ЦК України. У разі часткового виконання поручителем забезпеченого порукою зобов'язання до поручителя права кредитора переходять у відповідній частці. Це узгоджується із загальним підходом законодавця до захисту прав сторін у зобов'язанні та не суперечить п.п. 3.1., 3.3. договору поруки.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги про неправильне застосування норм матерального права безпідставні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Н.О. Федорова