Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2449/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Український В. В.
Доповідач Франко В. А.
РІШЕННЯ

Іменем України

25.11.2015 колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючого :суддіФранко В.А.,

суддів : Белінської І.М., Чельнік О.І.

за участю секретаря Постоєнко А.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Знам»янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів.

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі- банк),про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів» на його користь з відповідача - вклади в сумі 16175,00 грн., пеню в розмірі 240,63 грн., суму інфляційних витрат в розмірі 469, 00 грн., 3% річних в сумі 282,30 грн., моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. а разом 22166,93 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24.12.2013 року з відповідачем укладено договір банківського вкладу (депозиту) №SAMDNWFD100, згідно з яким загальна сума вкладу (депозиту) складає 5175,00 грн.

На виконання договору, банк прийняв 24.12.2013, а вкладник передав в управління банку грошові кошти в сумі 5175,00 грн. на строк з 24.12.2013 по 24.03.2014 року включно зі сплатою відсотків.

Відповідно до зазначеного договору, банк нараховує прості відсотки вкладнику на вклад з розрахунку 18 % річних щомісячно, шляхом зарахування на поточний банківський рахунок, операції з яким здійснюються з використанням платіжної картки, відкритий в Банку або готівкою через касу банку.

Крім того 11.02.2014 рокупозивач уклав з відповідачем договір банківського вкладу (депозиту) SAMDNWFD300 згідно з яким загальна сума вкладу (депозиту) складає 11000,00 грн.

На виконання договору, банк прийняв 11.02.2014 року, а вкладник передав в управління банку грошові кошти у сумі 11000,00 грн. на строк з 11.02.2014 по 11.05.2014 року включно зі сплатою відсотків.

Відповідно до зазначеного договору банк нараховує вкладнику прості відсотки на вклад з розрахунку 17 % річних щомісячно, шляхом зарахування на поточний банківських рахунок, операції з яким здійснюються з використанням платіжної картки, відкритий в банку або готівкою через касу банку.

Зазначає, що після закінчення дії договорів неодноразово звертався до банку з вимогою повернення коштів з відсотками згідно з зазначеними договорами. Однак в порушення умов договорів, якими передбачено повернення вкладів та нарахованих відсотків на вимогу вкладника на умовах і в строки встановлені договорами, відповідачем йому відмовлено. Завдання моральної шкоди мотивує порушенням його особистих життєвих планів які стали наслідком невиконання зобов'язання, шоком від нахабства та незаконності дій по відношенню до нього як до вкладника.

Рішенням Знам»янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 серпня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 було відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Зазначається, зокрема, що позивач неодноразово намагався звернутися до філії банку у м. Знам»янка Кіровоградської області, але у порушення вимог ст..7 Закону України « Про звернення громадян» йому було відмовлено у прийнятті письмового звернення з підстав існування гарячої лінії банку. Позивач неодноразово телефонував на телефонну гарячу лінію , проте відповідь так і не надійшла.

Також суд відмовив в позові з тих підстав, що територія, де розташована філія банку тимчасово окупована та закрито філії, де здійснено строковий банківський вклад. Однак судом не взято до уваги положення ст..95 ЦК України про правовий статус філії юридичної особи. Відповідно , безпосереднім одержувачем грошових коштів по депозитним вкладам позивача є ПАТ КБ «Приватбанк», юридичною адресою якого є м. Дніпропетровськ, вул..Набережна Перемоги 50, і юридична особа самостійно несе відповідальність за своїми зобов'язаннями.

Безпідставно суд прийшов і до того висновку, що договори банківського вкладу укладені між позивачем та банком продовжують свою дію.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити в повному обсязі.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» Науменко В.В. заперечив проти доводів апеляційної скарги, погоджуючись з рішенням суду. Зазначив, що позивачем не надано доказів стосовно того, що він звертався в банк з заявою про повернення вкладів, як того вимагають умови договорів, на які він посилається., а значить строк дії договорів було автоматично продовжено.

Також загальновідомий факт перебування АР Крим у режимі тимчасової окупації, внаслідок чого Банк був позбавлений можливості доступу до майна, призначеного до здійснення банківської діяльності, факт націоналізації майна ПАТ «ПриватБанк», яке знаходиться на території АРК та міста Севастополя, факти виплати вкладникам ПриватБанку за рахунок вилученого майна Банку, факти компенсаційних виплат за договорами банківського вкладу Автономною некомерційною організацією «Фонд захисту вкладників» вкладникам, факт передачі прав виконавчого органу ПАТ «Приватбанк» АНО «ФЗВ» на підставі ухвали Центрального районного суду міста Сімферополя від 04.06.2014 року.

Крім того, заочним рішенням Центрального районного суду м. Сімферополя Республіки Крим від 16 вересня 2014 року, зобов'язано ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі Кримського регіонального управління припинити протиправні дії (бездіяльність), які проявляються у невиконання зобов'язань, які випливають з укладених договорів банківського вкладу та договорів банківського рахунку що свідчить про те, що ПАТ КБ «Приватбанк» є неналежним відповідачем .

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явились у судове засідання , перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та відповідно до вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Положеннями ст.214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення не відповідає.

Встановлено, що 24.12.2013 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (відділення в м. Севастополь) та ОСОБА_2 укладено договір банківського вкладу (депозиту) №SAMDNWFD100 Вклад «СТАНДАРТ», згідно з договором загальна сума вкладу (депозиту) складає 5175,00 грн. Строк дії договору з 24.12.2013 по 24.03.2014 року включно зі сплатою відсотків на рахунок владника в розмірі 18 % річних. (а.с.6).

Крім того 11.02.2014 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (відділення в м. Севастополь) та ОСОБА_2 укладено договір банківського вкладу (депозиту) SAMDNWFD300. Згідно з зазначеним договором загальна сума вкладу (депозиту) складає 11000,00 грн. Строк дії договору з 11.02.2014 по 11.05.2014 року включно зі сплатою відсотків в розмірі 17% річних (а.с.5).

Факт укладення договорів вкладу підтверджується також квитанціями про прийняття в відділенні Севаспопольської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» сум 5175 грн. та 11000 грн.для розміщення їх на депозитному вкладі за вищезазначеними договорами. (зворотні сторони а.с. 5,6).

Частиною 1 ст. 1059 ЦК України встановлено, що договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності ( банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України від 3.12.2003 р. №516 ( у редакції, чинній на час укладення договору) визначено, що залучення банком вкладів (депозитів юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа. Що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності ( банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Згідно із п.2.9 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою правління Національного банку України від 01.06.2011 р.№174, банк (філія, відділення) зобов»язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції, а також підпис працівника банку ( філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Висновки суду щодо недоведеності факту звернення ОСОБА_2 до банку з вимогою про повернення вкладів після закінчення мінімального строку вкладу спростовуються поясненнями позивача про те, що він неодноразово телефонував на так звану «гарячу лінію» банку з метою отримання роз»яснень щодо можливості повернення вкладів по двом договорам, що підтверджується самим фактом звернення позивача до суду із цим позовом.

Також банком не надано доказів того, що вищезазначені договори вкладу є продовженими на ті ж строки, на які їх було укладено спочатку та по ним проводиться нарахування процентів відповідно до п.2 договорів вкладу від 11.02.2014 року та від 24.12.2013 року .

Згідно чч.1ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

За таких підстав колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідач порушив свої зобов»язання за договорами вкладу , оскільки після закінчення строку дії договорів, всупереч вимогам ч.2ст.1060, ч.1ст.526, ч.1ст.530,ч.1ст.629 ЦК України, не видав вклади та не сплатив проценти на вимогу вкладника.

Таким чином відповідач зобов'язаний повернути суми вкладів, в розмірі 5175 грн. та 11 000 грн., а всього 16175 грн.

Закінчення строку дії договору і невиконання зобов'язань не припиняє зобов'язальні правовідносини, а трансформує їх в охоронні, що містять обов'язок відшкодувати заподіяні збитки, які встановлені договором чи законом.

Крім того, на підставі ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем наданий розрахунок суми індексу інфляції , що становить 469 грн. та розрахунок трьох процентів річних, що становить 282 грн.30 коп, які підлягають стягненню з відповідача.

Разом з тим, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення пені за порушення відповідачем зобов»язання за депозитними договорами, оскільки умовами укладених сторонами договорів не передбачено такий вид забезпечення виконання зобов»язання як неустойка, зокрема, пеня. Відповідно до ч.1ст.547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов»язання вчиняється у письмовій формі. Норма ч.5ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів не регулює спірні правовідносини, тому дана вимога є необґрунтованою

Відповідно до ст.. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Проте, зі змісту укладених позивачем та банком вищезазначених договорів вкладу відшкодування моральної шкоди не передбачено. Тому вимога позивача щодо стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягає.

Посилання суду першої інстанції щодо наявності форс-мажорних обставин, пов'язаних із неможливістю виконати зобов'язання за депозитним договором у зв'язку із тим, що він був укладений у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк», розташованому на території АРК, яка на даний час є окупованою, не є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки договір про депозитний вклад було укладено між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридичною особою, місцезнаходження якої розташоване на території України, у м. Дніпропетровську.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, передчасним є посилання на положення Федерального Закону Російської Федерації «Про захист інтересів фізичних осіб, що мають вклади в банках та відокремлених структурних підрозділах банків, зареєстрованих та (чи) діючих на території Республіки Крим та на території міста федерального значення Севастополя», оскільки договір банківського вкладу, укладений з позивачем у Севастопольській філії банку на території Автономної Республіки Крим, яка на момент розгляду справи має статус тимчасово окупованої території.

Відповідно до ст..2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк - це юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків.

Згідно із ст..47 цього Закону банк має право здійснювати банківську діяльність шляхом надання банківських послуг. До банківських послуг належать: 1) залучення у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб; 2) відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах; 3) розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Банківські послуги дозволяється надавати виключно банку.

Тобто надання послуг з розміщення вкладу (депозиту) здійснює саме банк як юридична особа, а не його структурні одиниці (відділення, філії). Проте, якщо структурній одиниці надано відповідні повноваження (згідно з положенням, статутом, довіреністю), то вона має право укладати договори від імені банку. Стороною за договором у таких випадках є банк, а не його структурна одиниця. Отже, саме банк, а не його структурна одиниця, має відповідати за зобов'язаннями, взятими на себе укладеним договором.

Відповідно до ст..1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Таким чином, оскільки стороною укладених договорів банківського вкладу є ПАТ КБ «ПриватБанк», то згідно з чинним законодавством, яке регулює цей вид правовідносин, зобов'язання за дійсними договорами має виконувати саме ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридична особа, а не його кримська філія. Ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє відповідача від виконання обов'язків по укладених і дійсних договорах.

За таких обставин судове рішення відповідно до ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2.з вище наведених підстав

Згідно до ч.3ст.88 ЦПК України з банку належить стягнути судові витрати.

Керуючись ст.ст.303,307, 309,313, 314,316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Знам»янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 серпня 2015 року - скасувати. Ухвалити нове рішення. Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 суму вкладів в розмірі 16175 грн, суму інфляційних витрат в розмірі 469 грн., суму трьох відсотків річних в розмірі 282 грн.30 коп., а всього стягнути 16933 грн.30 коп. В іншій частині позову-відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» судовий збір на користь держави 243 грн.20 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді