Справа № 226/1636/15-ц
Справа № 2/226/879/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2015 року м. Димитров

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Мітюхіній О.В.,

за участю прокурора Калька Р.Ю.,

позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи Єльчищевої О.В.,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Димитров Донецької області справу за позовом прокурора м.Димитров в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: комунальне підприємство «Служба єиного замовника», про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор м.Димитров в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в обгрунтування якого вказав, що ОСОБА_1 зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1, з 2008 року. Основним наймачем вказаної квартири відповідно до ордеру на житлове приміщення від 17.05.1989 року № 2770 є ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який є сином позивача та який помер ІНФОРМАЦІЯ_11 року. З 14.04.1989 року та з 11.06.2004 року по теперішній час відповідачі також зареєстровані за вищевказаною адресою. Відповідач ОСОБА_3 є дружиною сина ОСОБА_1, а відповідач ОСОБА_4 є онуком ОСОБА_1 Приблизно з 2008 року відповідачі виїхали із спірної квартири на постійне місце проживання до Російської Федерації, де фактично проживають по теперішній час. Адреса їй проживання ОСОБА_6 не відома. З реєстраційного обліку за адресою розташування спірної квартири відповідачі зняті не були. З моменту виїзду до Російської Федерації відповідачі жодного разу не з'являлися за місцем реєстрації та будь-яких матеріальних витрат щодо утримання квартири не несуть, квартирою не цікавляться. За таких обставин ОСОБА_1 змушений сплачувати за відповідачів житлово-комунальні послуги, які розраховуються з урахуванням кількості осіб, зареєстрованих у житловому приміщенні. У зазначеній квартирі відсутні особисті речі відповідачів. Вони виїхали з квартири добровільно, перешкод у користуванні квартирою їм ніхто не чинив, скарг з цього приводу вони не писали. Реєстрація відповідачів у вказаній квартирі значно обмежує законні права ОСОБА_1, який є особою похилого віку, інвалідом другої групи. Тому прокурор просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням у житловій квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1.

Прокурор прокуратури м.Димитрова Калько Р.Ю. та позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до уду не зявилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися відповідно до цивільно-процесуального законодавства.

Представник третьої особи - комунального підприємства «Служба єдиного замовника» (далі за текстом КП «СЄЗ» Єльчищева О.В. у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги.

Заслухавши учасників судового процесу, допитавши свідків, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1, є комунальною власністю і на підставі ордеру на житлове приміщення № 2770 серія ДИ, виданого виконкомом міської Ради народних депутатів м.Димитрова від 17.05.1989 року, передана у користування ОСОБА_5 та членам його сім'ї: дружині ОСОБА_3 та сину ОСОБА_4, про що свідчить ордер на житлове приміщення (а.с.14).

Наймач ОСОБА_5 є сином позивача та перебував у шлюбі з ОСОБА_3 з 25.08.1984 року, помер ІНФОРМАЦІЯ_11 року, що встановлено на підставі копій свідоцтв про народження, про одруження, про смерть, паспортів громадян України, виданих на ім'я позивача та померлого ОСОБА_5 (а.с.12, 13).

Відповідно до довідок виконавчого комітету Димитровської міської ради від 13.05.2015 року та КП «СЄЗ» від 12.05.2015 року квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, - державна, знаходиться на балансі КП «СЄЗ» (а.с.18, 19).

Відповідно до довідок об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Орхідея» від 16.04.2015 року та Димитровського МВ ГУМВС України в Донецькій області від 26.05.2015 року у квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані з 11.06.2004 року ОСОБА_4, 1988 року народження, - онук позивача, з 14.06.1989 року ОСОБА_3, 1965 року народження, - невістка позивача та з 24.10.2008 року позивач ОСОБА_1, 1934 року народження (а.с.5, 20).

Відповідно до акту об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Орхідея» від 27.04.2012 року у складі комісії встановлено, що відповідач ОСОБА_4, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, фактично не мешкає за вказаною адресою з 2008 року.

Відповідно до акту об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Орхідея» від 05.02.2013 року у складі комісії встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, не мешкають за вказаною адресою з січня 2004 року.

Відповідно до акту об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Орхідея» від 03.02.2015 року у складі комісії встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, не мешкають за вказаною адресою з червня 2011 року.

Позивач ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи безстроково, перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Димитровської міської ради та на персоніфікованому обліку пільгових категорій громадян, як учасник бойових дій, що встановлено згідно довідок управління від 07.04.2010 року, від 12.05.2015 року, міжрайонної МСЕК, посвідчення інваліда (а.с.6, 15-16, 21, 22).

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_3, 1951 року народження, пояснила суду, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_1. Позивач ОСОБА_1 - її як сусід з третього під'їзду. У квартирі, де зараз проживає позивач, раніше мешкав його син ОСОБА_4 із жружиною ОСОБА_3 та сином ОСОБА_4. Син позивача ОСОБА_4 приблизно два роки тому помер. До його смерті від нього пішла дружина, залишила йому сина, вела аморальний спосіб життя. Пішла вона приблизно вісім років тому. Син проживав з батьком, дідусь їм допомагав. Коли сина позивача збила машина, за ним доглядав батько, невістка жодного разу не з'явилася. Онук проживав з якоюсь дівчиною, а потім вона його не бачила і не бачить приблизно останні п'ять років. Місце перебування ОСОБА_3 та її сина їй невідомо. ОСОБА_3 вона не бачила приблизно років шість. Наталю з сином ніхто не вигоняв, вони сами покинули квартиру. Зараз позивач проживає у вказаній квартирі сам та самостійно сплачує житлово-комунальні послуги.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що вона є соціальним працівником Димитровського територіального центру управління захисту населення, у якому на обліку перебуває позивач ОСОБА_1 з лютого 2015 року. Саме з цього часу вона, як соціальний працівник, двічі на тиждень відвідує на дому позивача за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 проживає один, родичів за цей період вона у квартирі не бачила. Жіночих речей також не бачила. Зі слів сусідів їй відомо, що його невістка уїхала приблизно років 10 тому разом зі своїм сином. Вона їх жодного разу не бачила.

Згідно за ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням, інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на ст.ст.71, 72 ЖК України, які регламентують правовідносини, що виникли з договору найма житлового приміщення.

Згідно за приписами ст.ст.71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У разі непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців, така особа може бути визнана втратившою право користування житлом.

Як встановлено в суді, житлова квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, є комунальною власністю. З'ясовуючи причини відсутності відповідачів на спірній жилій площі щонайменше чотири роки, суд не встановив, що вони були поважні, тому вважає позовні вимоги обгрунтованими і такими, що належать задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст. 10, 60, 79, 81, 88, 213, 214, 215, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги прокурора м.Димитров а в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: комунальне підприємство «Служба єиного замовника», про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9, такою, що втратила право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_10, таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня його оголошення. Особи, які брали участь, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати судову скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Повний текст рішення виготовлено 19.06.2015 року.

Суддя Ж.Є.Редько