У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на Ѕ частку квартири, усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визначення порядку користування житловим приміщенням та вселення до квартири, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 09 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що у період з 06 вересня 1997 року по 12 квітня 2011 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх доньок: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які після розірвання шлюбу залишилися проживати з відповідачем.

За час спільного проживання у шлюбі вони з відповідачем у 2007 році придбали за кредитні кошти двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1. У липні 2007 року відповідач уклала із АБ «Металург» іпотечний договір для забезпечення виконання зобов'язань за раніше укладеним кредитним договором у листопаді 2006 року, предметом якого є зазначена вище квартира.

Позивач зазначає, що весь цей час він працював для того, щоб своєчасно сплачувати кредит. У зв'язку з високими відсотками за кредитним договором, вони з відповідачем вирішили погасити кредит передчасно, що ними було і зроблено у квітні 2008 року. Гроші для цього їм позичив його знайомий ОСОБА_5, а також дала його мати ОСОБА_6 зі своїх особистих збережень, та потім восени 2008 році для допомоги їх сім'ї в частковому поверненні боргу ОСОБА_5, вона взяла гроші у кредит у КБ «Дельта». Дійсна ринкова вартість спірної квартири на час розгляду справи в суді складає 330 683,00 грн.

Також, за час спільного проживання, ними було придбано автомобілі: «РЕНО Мастер», 2000 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, дійсна ринкова вартість котрого на час розгляду справи в суді складає 38 755,08 грн, автомобіль «Сеат Толедо», 2008 року випуску, д.н.з., дійсна ринкова вартість котрого на час розгляду справи в суді складає 116 780,00 грн.

Також у шлюбі з відповідачем було придбане ще й торгівельні металеві кіоски № № НОМЕР_3, загальною площею 18,0 кв. м, розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Севастопільска-Залізодорожна, на території речового ринку «Анголенко», ряд «А». Дійсна ринкова вартість котрих на час розгляду справи у суді складає 12 782,00 грн. А всього подружжям було придбано майна за час шлюбу на загальну суму - 499 000,08 грн.

З урахуванням уточнень просив суд провести поділ майна наступним чином: визнати, що квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2, розділити зазначену квартиру між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, припинивши право власності в цілому на квартиру за ОСОБА_2, визнати право сумісної власності на 1/2 частину спірної квартири за ОСОБА_1 та визнати право сумісної власності на іншу 1/2 частину зазначеної квартири за ОСОБА_2 у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя. Поділити в натурі майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, виділивши позивачу торгівельні металеві кіоски № № НОМЕР_3, загальною площею 18,0 кв. м, розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Севастопільска-Залізодорожна, на території речового ринку «Анголенко», ряд А (жд), припинивши право власності в цілому на зазначені металеві кіоски за ОСОБА_2; виділити ОСОБА_1 автомобіль «РЕНО Мастер», 2000 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, виділити ОСОБА_2 автомобіль «Сеат Толедо», 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 32 621,46 грн в якості компенсації різниці вартості виділеного їй в користування майна. Визначити порядок користування спірною квартирою, за яким йому необхідно виділити у користування кімнату № 1, а відповідачу кімнату № 2 з лоджією площею 1,79 кв. м, коридор, ванну кімнату та кухню залишити у спільному користуванні співвласників квартири.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 09 квітня 2015 року, позов задоволено частково.

Визнано квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Розділено зазначену квартиру між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, припинивши право власності в цілому на спірну квартиру за ОСОБА_2 Визнано право власності на 1/2 частину спірної квартири за ОСОБА_1 та визнано право власності на іншу 1/2 частину спірної квартири за ОСОБА_2 у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя.

Усунуто ОСОБА_1 перешкоди у користуванні його 1/2 частиною спірної квартири шляхом вселення його до зазначеної квартири та визначення порядку користування цією квартирою, виділивши ОСОБА_1 у користування кімнату, площею 13,2 кв. м, котра у технічному паспорті зазначена під № 1, а ОСОБА_2 виділено у користування кімнату 16,8 кв. м, яка у технічному паспорті зазначена під № 2 з лоджією площею 1,79 кв. м, а коридор, ванну кімнату та кухню залишено у спільному користуванні співвласників квартири.

Виділено ОСОБА_1 автомобіль «РЕНО Мастер», 2000 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, білого кольору, виділено ОСОБА_2 автомобіль «Сеат Толедо» 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 32 621,46 грн у якості компенсації різниці вартості автомобілів.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування судових рішень судів попередніх інстанцій в частині визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя, визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину зазначеної квартири та вселення ОСОБА_1 до спірної квартири, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, та направлення справи у цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2127/ed_2012_09_22/pravo1/T041618.html?pravo=1> під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Частково задовольняючи позов в частині поділу спірної квартири, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що спірна квартира була придбана за час перебування сторін у шлюбі, була передана в іпотеку у забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, а ОСОБА_2 не надала суду належних та допустимих доказів того, що грошові кошти на повне погашення кредитного договору № 52 в сумі 27 000,00 доларів США були внесені 09 квітня 2008 року саме матір'ю відповідача - ОСОБА_7, оскільки копія квитанції № 28668380 від 09 квітня 2008 року не містить відомостей про особу, від якої здійснений прийом готівкових коштів.

В іншій частині рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 листопада 2014 року та ухвала Апеляційного суду Запорізької області від 09 квітня 2015 року до суду касаційної інстанції не оскаржувались, а тому у касаційному порядку не переглядалися.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судом першої та апеляційної інстанцій не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2124/ed_2012_09_22/pravo1/T041618.html?pravo=1>, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2128/ed_2012_09_22/pravo1/T041618.html?pravo=1>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 09 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
В.О. Кузнєцов
Г.І. Мостова