Номер провадження: 22-ц/785/7797/15
Головуючий у першій інстанції Рудніцький В. А.
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Ісаєвої Н.В., Комлевої О.С.,

при секретарі Колмакові В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом знесення частини житлового будинку, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 09 липня 2015 року,

встановила:

У жовтні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом. Зазначив, що на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 позивачу належить земельна ділянка площею 0,041га, розташована по АДРЕСА_1.

На цій земельній ділянці розташована 1/2 частина житлового будинку, яка належить позивачу на підставі договору дарування від 07 квітня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області Туйск І.І., реєстровий № 656.

Належна позивачу 1/2 частина житлового будинку, розташована в межах належної йому земельної ділянки та складається з: «2-1» - коридору, «2-2» - веранди, «2-3» - житлової, «2-4» - житлової, «2-5» - кухні, «2-6» - санвузлу, а також господарчих будівель та споруд: «Д» - літньої кухні, «Е» - сараю, «Ж» - вбиральні, «З» - душу, «II» - цистерни, «№3» - огорожі, 1/2 частини №2 - огорожі. Загальна площа належної позивачу 1/2 частини житлового будинку складає 55,6кв.м., житлова - 25,9 кв. м.

Рішенням виконкому Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області №130 від 07 квітня 2011 року позивачу було дозволено реконструкцію належної йому 1/2 частини житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1.

До даного часу позивач не має можливості приступити до реконструкції належної йому частини житлового будинку, оскільки частина будинку, яка належить відповідачці ОСОБА_4 розташована поверх належної йому частини будинку та земельної ділянки і будівельні роботи з реконструкції можуть призвести до руйнування належного відповідачці майна.

Всі намагання вирішити даний спір в позасудовому порядку не дали ніякого результату, у зв'язку з чим позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 09 липня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 було задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_4 усунути перешкоди ОСОБА_3 у користуванні власністю - 1/2 частиною житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1, шляхом демонтажу частини належної їй мансарди, яка частково розміщена на належній ОСОБА_3 земельній ділянці.

Зазначене рішення суду оскаржує в апеляційному порядку ОСОБА_4 В скарзі з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову позивачу у задоволенні позову.

Апелянт ОСОБА_4 та її представник- адвокат Шевчук В.М. в судове засідання не з'явилися. Про час та місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлялися належним чином.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Письмову пропозицію ОСОБА_4 від 24.11.2015 року щодо укладення мирової угоди представник ОСОБА_3 - ОСОБА_8 відхилила.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 08 квітня 1967 року бабуся позивача - ОСОБА_9 та мати відповідачки - ОСОБА_10 придбали у братів ОСОБА_13 житловий будинок, розташований в с. Крижанівка Комінтернівського району Одеської області, по 1/2 частині кожній.

В подальшому вказаному будинку було надано юридичну адресу: АДРЕСА_1.

Після смерті ОСОБА_9, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 11 червня 2001 року державним нотаріусом Комінтернівської районної державної нотаріальної контори, ОСОБА_2, власницею спадкового майна, яке відкрилося після її смерті, а саме 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1, який складається з черепашникової будівлі під літ. «А» жилою площею 51,7м.кв., літ.літ. «а», «а2» - прибудов, літ. «аЗ» - веранди, мезонину, а також з надвірних господарчих будівель та споруд: літ.літ. «Б», «Г», «Е» - сараїв, «В» - вбиральні, «Д» - літньої кухні, «Ж» - вбиральні, «З» - душової, «І», «II» - цистерн, №1-3 - огорожі, та земельної ділянки площею 0,041га, розташованої за тією ж адресою, стала тітка позивача - ОСОБА_11

На підставі договорів дарування від 07 квітня 2003 року, посвідчених приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області Туйск І.І., реєстрові №№ 656, 658 позивач став власником земельної ділянки площею 0,041га, розташованої по АДРЕСА_1, та розташованої на ній 1/2 частини житлового будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_10 Після смерті ОСОБА_10 спадкоємцями належного їй майна стали її чоловік - ОСОБА_12 та її дочка - ОСОБА_4, по 1/ 2 частині за кожним.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_12 Після смерті ОСОБА_12 спадкоємцем належного йому майна стала його дочка ОСОБА_4

Отже, власником 1/ 2 частини житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 є позивач ОСОБА_3, а власником іншої 1/ 2 частини вказаного будинку є відповідач ОСОБА_4

Натомість, належна позивачу частина житлового будинку складає 55,6кв.м., житлова - 25,9 кв.м. (35,3%), а 1/2 частина житлового будинку, яка належить відповідачу ОСОБА_4 складає 101,5кв.м., житлова - 46,1 кв.м. (64,6%).

Починаючи з 08 квітня 1967, тобто з моменту придбання житлового будинку у братів ОСОБА_13 між співвласниками склався порядок користування житловим будинком, за яким позивач користується частиною будинку, яка складається з: «2-1» - коридору, «2-2» - веранди, «2-3» - житлової, «2-4» - житлової, «2-5» - кухні, «2-6» - санвузлу, а також господарчих будівель та споруд: «Д» - літньої кухні, «Е» - сараю/«Ж» - вбиральні, «З» - душу, «II» - цистерни, «№3» - огорожі, 1/2 частини №2 - огорожі, а відповідач користується частиною будинку, яка складається з: «1- 3» - житлової, «1-4» - коридору, «1-5» - житлової, частини літ, «а» - прибудови, що складається: «1-1» - веранди, «мезон» - мезоніну, огорожі під № 7,8,9.

Крім цього, належна відповідачу ОСОБА_4 частина житлового будинку має самовільно збудовану прибудову під літ. «а4», та самовільну реконструкцію частини прибудови під літ. «а». Вказана реконструкцій частини житлового будинку належного відповідачу була здійснена нею без дозволу та узгодження позивача.

Співвласники у встановленому законом порядку зареєстрували право власності на належні їм житлові приміщення, крім самовільно збудованих та самовільно реконструйованих, які містяться на території земельної ділянки ОСОБА_4

При цьому, співвласники вправі залежно від призначення майна встановлювати порядок володіння, користування ним або його частинами в натурі, визначати умови користування конкретним майном. Встановлення порядку користування з виділенням частки майна в натурі не припиняє спільної власності, оскільки такі частини не перетворюються на об'єкт самостійної власності кожного з них.

Колишні співвласники вказаного будинку ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у встановленому законом порядку отримали державні акти на належні їм земельні ділянки, які в подальшому передавали своїм спадкоємцям.

Виниклий порядок користування житловим будинком склався таким чином, що частина мансарди, яка належить відповідачу ОСОБА_4 розміщена над частиною житлового будинку, належною ОСОБА_3, та порушує межу його земельної ділянки.

Проте, відповідач ОСОБА_4 належним чином не утримує належне їй майно, в результаті чого частина належного позивачу житлового будинку частково руйнується та псується, через що майно позивача приходить в непридатний для використання стан, а сам позивач зазнає суттєвих матеріальних збитків.

У зв'язку з цим, позивач у встановленому законом порядку звернувся до Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області з заявою про надання дозволу на розробку проектно-технічної документації на реконструкцію 1/2 частини житлового будинку.

Рішенням виконкому Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області № 130 від 07 квітня 2011 року позивачу було дозволено реконструкцію належної йому 1/2 частини житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1.

До даного часу позивач не може приступити до реконструкції належної йому частини житлового будинку, оскільки відповідач категорично не допускає його в належну їй частину будинку для виготовлення проектно- технічної документації на реконструкцію, що унеможливлює подальший процес реконструкції будинку.

Згідно акту постійної комісії з питань містобудування, будівництва, земельних відносин та охорони природи від 13 жовтня 2011 року, виявлено факт аварійного стану частини даху будинку ОСОБА_3, який прилягає до сусіднього будинку. Через те, що кімната сусідів знаходиться над їхнім дахом і не ремонтується у ОСОБА_3 протікає дах його будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 ЦК України володіння, користування і розпорядження майном при спільній частковій власності провадиться за згодою всіх її учасників, тобто володіння, користування і розпорядження частковою власністю співвласники можуть здійснювати за загальною згодою, а в разі відсутності згоди - спір вирішується судом.

Крім цього, позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди, чи зобов'язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод.

В ході судового розгляду справи, ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 16 жовтня 2012 року за клопотанням відповідача та її представника по справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу.

На протязі всього часу, що справа перебувала на розгляді в суді, справа тричі направлялася до експертної установи.

Кожного разу, що справа перебувала в експертній установі, експерти направляли до суду клопотання про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи, та рахунки про оплату вартості експертизи, які відповідач отримувала в суді.

Проте, у встановлені судом строки відповідач не надавала суду вказані матеріали та не повідомляла суд про причини їх ненадання.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 146 ЦПК України та ненадання ОСОБА_4 матеріалів, необхідних для проведення судової будівельно-технічної експертизи, яка була призначена за її клопотанням, суд дійшов до підставного висновку, що приміщення мансарди (літ. II) частини житлового будинку під літ. «а1», розташованого по АДРЕСА_1 перешкоджає обслуговувати та експлуатувати ОСОБА_3 належну йому частину житлового будинку, оскільки жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували даний факт, відповідачем, як до суду першої інстанції так і до суду апеляційної інстанції надано не було.

Клопотань щодо призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи відповідачем в суді апеляційної інстанції не заявлено.

За таких обставин, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Доводи апелянта про те, що частки співвласників не виділені в натурі є безпідставними, оскільки згідно витягу КП «Комінтернівське РБТІ» за кожним із співвласників зареєстровано право власності на конкретні житлові приміщення, хоча спільна часткова власність не є припиненою.

Посилання апеляційної скарги на те, що державний акт позивача ОСОБА_3 був виданий з порушеннями Закону не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи, оскільки на підтвердження вказаних доводів, відповідачем та її представником не було надано до суду жодних доказів.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. 213-214 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 1 ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 307 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 09 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді

Н.В.Ісаєва

О.С.Комлева