Справа № 645/5280/15-ц
Провадження № 2-о/645/97/15
У Х В А Л А

Іменем України

12 червня 2015 року м. Харків

Суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова Федорова О.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1

про встановлення факту, який має юридичне значення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова із заявою про встановлення факту відсутності підстав перебування на обліку відомостей про притягнення до кримінальної відповідальності, в якій просив суд встановити факт відсутності підстав для перебування на обліку УІАЗ ГУМВС України в Харківській області відомостей про притягнення його до кримінальної відповідальності за кримінальними справами 1995 року № 59950510 та 1998 року № 59981241.

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає, що у відкритті провадження по даній цивільній справі слід відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 1 ст. 256 ЦПК України передбачений перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Факт, який просить встановити в своїй заяві ОСОБА_1 даним переліком не передбачений.

Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», роз'яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 посилається на те, що УІАЗ ГУМВС України в Харківській області при формуванні обліку притягнення громадян до кримінальної відповідальності та їх засудження змушений діяти у повній відповідності до Інструкції про порядок формування, ведення та використання оперативно-довідкового та дактилоскопічного обліку в ОВС та органах (установах) кримінально-виконавчої системи України, затвердженої спільним наказом МВС України та ДДУПВП від 23.08.2002 № 823/188, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.09.2002 за № 738/7026. Зазначена інструкція суворо регламентує зняття з обліку інформації про притягнення осіб до кримінальної відповідальності виключно на підставі даних про прийняті процесуальні рішення.

Посилаючись на отримані ним відповіді органів, у яких може зберігатися інформація про притягнення його до кримінальної відповідальності за кримінальними справами 1995 року № 59950510 та 1998 року № 59981241, а саме на листи: першого заступника начальника РВ Начальника СВ Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області майора міліції ОСОБА_2, заступника прокурора прокуратури Фрунзенського району м. Харкова ОСОБА_3, які повідомили, що у звязку з закінченням терміну зберігання, документація з обліку кримінальних справ, у тому числі відомостей про їх рух та прийняті рішення за 1995 та за 1998 роки не збереглася, у звязку з чим надати таку інформацію немає можливості, а також на лист заступника голови Фрунзенського районного суду м. Харкова ОСОБА_4, зі змісту якої вбачається, що кримінальні справи відносно ОСОБА_1 за 1995 та 1998 роки не розглядались, заявник вважає, що на сьогодні немає можливості отримання відомостей про прийняті за справами рішення для зняття з обліку даних про притягнення його до кримінальної відповідальності. Інший порядок встановлення наявності або відсутності подібних фактів за вказаних обставин законом не встановлено.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 посилається на те, що необхідність встановлення факту відсутності підстав для перебування на обліку УІАЗ ГУМВС України в Харківській області відомостей про притягнення його до кримінальної відповідальності за кримінальними справами 1995 року № 59950510 та 1998 року № 59981241, викликана необхідністю зняття з обліку зазначених відомостей та для отримання в подальшому довідки про відсутність судимості.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Рішенням Конституційного Суду України від 23.05.2001 року № 6-рп/2001 кримінальне судочинство визначено, як врегульований нормами Кримінально-процесуального кодексу України порядок діяльності органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

У зв'язку з цим необхідно зазначити, що захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості при розслідуванні кримінальної справи права оскаржити до суду окремі процесуальні дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури. Але таке оскарження окремих процесуальних актів, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування і прокуратури до суду може здійснюватися у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Повноваження цих органів та їхніх посадових осіб щодо порядку прийняття заяв і повідомлень про злочини та їх розгляду регламентовані Кримінального процесуальним кодексом України.

Завданнями кримінального провадження відповідно до статті 2 Кримінального процесуального кодексу України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Отже, кримінальне судочинство - це врегульований нормами Кримінального процесуального кодексу України порядок діяльності органів досудового розслідування, прокуратури і суду щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їхніх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

У відповідності до положень ст. 5 Кримінального процесуальним кодексом України, процесуальне рішення приймається судом згідно з положеннями КПК України, чинними на момент початку виконання процесуальної дії або прийняття такого рішення.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора визначено главою 26 Кримінального процесуального кодексу України. Так, ч. 1 ст. 303 КПК України 2012 року передбачено перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового провадження, та ким такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені. Встановлений даною нормою перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування є вичерпним.

Разом з тим, слід зазначити, що згідно з п. 10 розділу XI Перехідні положення Кримінального процесуального кодексу України (в редакції 2012 року) розслідування кримінальних справ, які до набрання чинності цим Кодексом не направлені до суду з обвинувальним висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, постановою про направлення справи до суду для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності здійснюється згідно з КПК (в редакції 2012 року).

Заява, з якою ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку окремого провадження, випливає з відносин щодо прийняття або виконання рішень по кримінальних справах та відповідно вимог глави 26 Кримінального процесуального кодексу України для нього існує окремий порядок оскарження в межах, передбачених КПК України, тому такій спір не підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 209, 210, 256 ЦПК України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту, який має юридичне значення.

Судовий збір, сплачений ОСОБА_1 за квитанцією від 10.06.2014 року у сумі 121,80 грн. - повернути ОСОБА_1.

Роз'яснити заявнику, що відмова у відкритті провадження у справі перешкоджає повторному зверненню до суду з такою ж самою заявою.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Федорова О.В.