Справа №487/1506/15-ц 15.05.2015 15.05.2015 15.05.2015
Провадження №22-ц/784/1062/15
Суддя першої інстанції: Павлова Ж.П.
Категорія - Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1І
У Х В А Л А

Іменем України

15 травня 2015р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенка О.І.

суддів: Лисенка П.П.

ОСОБА_2

із секретарем: Шпонарською О.Ю.

з участю:

представників:

ДВС - ОСОБА_3

стягувача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві цивільну справу за

апеляційною скаргою

державного виконавця Заводського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції ( далі - державний виконавець) на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.03.2015 р., у справі за

поданням

державного виконавця Заводського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції ( далі Заводський ВДВС ММУЮ) про надання дозволу на примусове проникнення до житла,

встановила:

24.02.2015 р. державний виконавець Заводського ВДВС ММУЮ звернувся з поданням про надання дозволу на примусове проникнення до буд. № 12 по вул.7 й Ялтинській м. Миколаєва, в якому проживає боржниця ОСОБА_5

Державний виконавець зазначав, що на виконанні відділу ДВС, знаходиться виконавчий лист виданий Заводським районним судом м. Миколаєва від 06.11.2014 р. про виселення ОСОБА_5 з буд. № 12 по вул. 7-й Ялтинській м. Миколаєва без надання іншого житлового приміщення.

Постановою державного виконавця від 01.12.2014 р. відкрите виконавчого провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого документа.

Копія постанови з повідомленням про надання строку для добровільного виконання виконавчого документу та забезпечення доступу до будинку з метою здійснення виконавчих дій була надіслана боржниці в той же день.

Боржник відмовляється допустити державного виконавця разом з стягувачем, до будинку з метою перевірки виконання рішення суду про виселення.

Зазначеними діями боржниця унеможливлює виконання виконавчого документу.

Посилаючись на ці обставини, державний виконавець просив про надання дозволу на примусове проникнення до житла, яке є власністю боржника

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.03.2015 р. постановлено про відмову у наданні дозволу державному виконавцю примусово проникнути до буд. № 12 по вул. 7-й Ялтинській м. Миколаєва.

В апеляційній скарзі державний виконавець ставить питання про скасування ухвали як незаконної, посилаючись на доведеність вчинення перешкод боржницею з виконання рішення суду, а суд цих обставин не врахував.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 30 Конституції України не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи без її на те вільної згоди інакше як за вмотивованим рішенням суду.

В той же час, згідно з приписами ст. ст. 5, 55 Закону України «Про виконавче провадження» ( далі Закон № 606-XIV), державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження, зокрема, має право звертатися до суду з поданням про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника для перевірки його майнового стану, опису, арешту та вилучення належного йому майна.

Підставою для надання такого дозволу, відповідно до змісту цих норм закону, є наявність обставин, які свідчать про те, що боржник безпідставно чинить перешкоди для перевірки його майнового стану, опису, арешту та вилучення з квартири чи іншого житла, належного йому майна, що значно ускладнює чи робить неможливим виконання виконавчого документа.

Що стосується рішень суду про виселення з житлового приміщення, то предметом судового розгляду у таких справах є спір щодо права користування житлом і в разі відсутності такого права особа підлягає виселенню у відповідності до процедури, особливості якої визначені ст. 78 Закону України «Про виконавче провадження»

Приписи зазначеної норми безпосередньо надають державному виконавцю повноваження для входження до житла боржника з метою звільнення приміщення від осіб, які виселяються та для здійснення дій щодо опису майна, домашніх тварин з передачею їх боржнику, а у разі його відсутності на відповідальне зберігання.

Таким чином правове регулювання примусового виселення боржника не потребує ухвалення додаткового вмотивованого рішення відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця від 01.12.2014 р.відкрите виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа виданого Заводським районним судом м. Миколаєва від 06.11.2014 р. про виселення ОСОБА_5 з буд. № 12 по вул. 7-й Ялтинській м. Миколаєва без надання іншого житлового приміщення.

Копія постанови з повідомленням про надання строку для добровільного виконання виконавчого документу та забезпечення доступу до будинку з метою здійснення виконавчих дій була надіслана боржниці в той же день.

Виходом державного виконавця на місце не встановлено даних про добровільне виконання рішення боржницею.

За таких обставин державний виконавець зобовязаний був приступити до процедури примусового виконання рішення у відповідності до приписів ч.ч. 3-6 ст. 78 Закону № 606-XIV, яка не передбачає необхідності отримання окремого судового рішення про надання дозволу на входження до житла.

Суд повно та всебічно дослідив зазначені обставини справи, дав належну юридичну оцінку наданим доказам і прийшов в цілому правильного висновку про відсутність правових підстав для надання окремого дозволу на входження до спірного будинку.

Посилання суду на відсутність доказів вчинення перешкод у доступі до будинку не має правового значення для вирішення зазначеного процесуального питання, а тому не може бути підставою для скасування правильної по суті ухвали суду першої інстанції.

Доводи державного виконавця про те, що судом безпідставно відмовлено у наданні дозволу на входження до будинку, не заслуговують на увагу так, як виходячи із змісту виконавчого документа та вимог норм процесуального права і законодавства з примусового виконання судових рішень виконання виконавчого документа про виселення боржника не потребує додатково окремого вмотивованого рішення про надання дозволу на входження до спірного будинку.

Інші доводи також не підлягають врахуванню, оскільки не спростовують висновків суду та не свідчать про суттєве порушення норм цивільного судочинства, прав і законних інтересів сторін виконавчого провадження або інших осіб.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, судова колегія

ухвалила:

Апеляційну скаргу державного виконавця Заводського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції відхилити, а ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.03.2015 р. залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу на протязі двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: О.І. Галущенко

Судді: П.П. Лисенко

ОСОБА_2