Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Тимощука О.Я.
при секретарі Андрощук О.Я.
з участю представника позивача ОСОБА_1
провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду заочний розгляд цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,
Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернулося до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 та просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 232/07, укладеним 23 травня 2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та ОСОБА_3 в сумі 364 850 грн. 79 коп. звернути стягнення на належне відповідачу майно за іпотечним договором № 233/07, укладеним 23 травня 2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та ОСОБА_2 та стягнути сплачені судові витрати у розмірі 3 648 грн. 51 коп.
Відповідач та третя особа в судове засідання не з»явились, повідомлялись про час і місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомили. Заяв чи клопотань про розгляд справи у їхню відсутність не подали.
В судовому засіданні представник позивача вказав, що під час розгляду Костопільським районним судом Рівненської області цивільної справи за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4, стало відомо, що ОСОБА_4 змінила прізвище на ОСОБА_2. Заборгованість ОСОБА_3 не погашена, а тому відповідальність повинен нести відповідач - майновий поручитель згідно умов іпотечного договору № 233/07 від 23 травня 2007 року, яким є ОСОБА_2. Позовні вимоги підтримав повністю, просить суд їх задовольнити, крім того не заперечив щодо заочного розгляду справи.
За таких обставин, в зв"язку із неявкою в судове засідання належним чином повідомленого відповідача на підставі ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Будь-яких заперечень по суті позовних вимог відповідачем суду не надано.
Заслухавши представника позивача, дослідивши в судовому засіданні надані письмові докази, суд важає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.
Судом встановлено що 23 травня 2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) (процесуальним правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи») та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 232/07, зі змінами згідно Додаткового договору № 232/07-1 від 06 серпня 2008 року; Додаткового договору № 435/08 від 01 грудня 2008 року та згідно Додаткового договору № 232/07-2 від 16 січня 2009 року, відповідно до п. 2.1. якого банк надав позичальнику кредит у сумі 200 000 (двісті тисяч) гривень на умовах, передбачених кредитним договором № 232/07 від 23 травня 2007 року.
Відповідно до п. 2.2. кредитного договору № 232/07 від 23 травня 2007 року ОСОБА_3 взяв на себе зобовязання сплачувати проценти за користування з розрахунку 18 % річних з кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 22 травня 2012 року.
У відповідності до розрахунку заборгованості за кредитом у гривні станом на 27 жовтня 2014 року сума заборгованості за кредитним договором становить 364 850 (триста шістдесят чотири тисячі вісімсот пятдесят) гривень 79 копійок, в тому числі: 191 666,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 120 218,39 грн. заборгованісьть за процентами; пеня 52 966,40 грн.
З метою забезпечення виконання зобов'язань, що випливають з кредитного договору між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір № 233/07 від 23 травня 2007 року.
Відповідно до п. 1.2. іпотечного договору № 233/07 від 23 травня 2007 року іпотекодавець ОСОБА_2 передала в іпотеку належне їй нерухоме майно приміщення магазину «Кулінарія», загальною площею 108,7 кв.м., який знаходиться за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. Олеко Дундича (вул. Ворошилова), буд. 5, що належить відповідачу на праві приватної власності на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів АВВ № 045703 від 30 червня 1999 року, яке посвідчене приватним нотаріусом Рівненського міського та районного нотаріального окуругу ОСОБА_5 та зареєстроване в реєстрі за № 1375; витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 14630781 від 22 травня 2007 року, який виданий КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації».
У відповідності до п. 3.1.9. іпотечного договору № 233/07 від 23 травня 2007 року сторонами встановлено, що іпотекодержатель має право задовольняти свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому законом та розділом 5 іпотечного договору № 233/07 від 23 травня 2007 року.
Іпотекодержатель, відповідно до п. 5.1., 5.3. іпотечного договору № 233/07 від 23 травня 2007 року, набуває право на звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію у випадку якщо у момент настання строку виконання позичальником ОСОБА_3 зобовязань за кредитним договором № 232/07 від 23 травня 2007 року вони не будуть виконані в повному обсязі, зокрема: при повному або частковому неповерненні у встановлені відповідно до кредитного договору № 232/07 від 23 травня 2007 року строки суми кредиту, та/або при несплаті або частковій несплаті у передбачені кредитним договором строки сум процентів (сум комісійної винагороди за управління кредитом) (у тому числі процентів за неправомірне користування кредитом); та/або при несплаті або частковій несплаті в строк сум неустойки (пені, штрафу), що передбачені кредитним договором № 232/07 від 23 травня 2007 року.
Відповідно до п. 5.2 іпотечного договору № 233/07 від 23 травня 2007 року звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з іпотечним договором в добровільному (позасудовому) порядку.
Відповідно до п. 3.1.7. іпотечного договору № 233/07 від 23 травня 2007 року іпотекодержатель має право здійснювати відступлення прав за іпотечним договором № 233/07, укладеним 23 травня 2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та ОСОБА_2 та кредитним договором № 232/07, укладеним 23 травня 2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та ОСОБА_3 без попереднього одержання на це згоди іпотекодавця в порядку, передбаченому законом.
Судом встановлено, що 17 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (яке є правонаступником Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (закрите акціонерне товариство) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово- інвестиційний банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги до кредитних договорів укладених між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичними особами.
Згідно вищезазначеного Договору відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року відбулося відступлення Права вимоги за Кредитним договором № 232/07 від 23 травня 2007 року, що було укладено між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи», усі права вимоги за кредитним договором № 232/07 належать ТОВ «Кредитні Ініціативи».
17 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» було укладено Договір про передачу прав за договорами забезпечення.
Відповідно до п. 3.1. Договору про передачу прав за договорами від 17 грудня 2012 року у звязку з передачею Кредитного портфелю за Договором відступлення Цедент (Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»), в порядку та на умовах, визначених цим Договором, передає Цесіонарію (Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи») Права, що передаються та зобовязується передати Цесіонарію Договори забезпечення, а Цесіонарій приймає та набуває Права, що передаються, та зобовязується прийняти Договори забезпечення. Права за Договорами забезпечення переходять до Цесіонарія виключно в силу положень українського законодавства.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Намагаючись вирішити питання про повернення вказаної заборгованості за кредитним договором, позивач звернувся до позичальника ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_2 з вимогою про дострокове виконання боргових зобов'язань та усунення порушень, однак заборгованість за кредитним договором не погашена, при цьому, позивач - ТОВ «Кредитні ініціативи» попередив позичальника та іпотекодавця про свій намір звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання зазначених вимог.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.
У п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вказано, що якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Передбачене ст. 1050 ЦК України право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, є самостійним. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України.
В силу ч.1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, заставою. Згідно ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до п.1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.
Ст. 589 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання.
Згідно ч.ч.1, 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк, (термін), якщо інше не встановлено договором, законом.
Аналогічні положення перебачені Законом України «Про іпотеку». Зокрема, ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотекою є вид забезпечення зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку встановленому законом. Даним законом передбачено, що іпотекодавцем може бути як сам боржник, так і третя особа (майновий поручитель). Майновим поручителем є особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника. Згідно ст. 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно ст. 33 Закону іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання.
Таким чином, ОСОБА_3 зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, оскільки належні докази про це відсутні, чим порушив умови договору та норми чинного законодавства, якими встановлено обовязок боржника виконати зобовязання належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов договору. Тому у позивача виникло право вимагати дострокового повного виконання зобовязання за договором.
За таких обставин суд дійшов висновку про наявність боргових правовідносин між сторонами, про розмір боргу. Об'єктивних і переконливих доказів, які спростовували б вимоги позивача відповідач не надав, а судом їх здобуто не було, що вказує на обґрунтованість позову.
Матеріали справи свідчать, що у ОСОБА_3 виникла заборгованість за кредитним договором, а його дії не свідчать про виконання договірних зобов'язань за кредитним договором та повернення кредиту за графіком визначеного кредитором, тому у Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на підставі ч. 2 ст. 590 Цивільного кодексу України як заставодержателя виникло право на звернення предмета іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, виходячи з договірних зобов'язань, умов укладеного іпотечного договору № 233/07 від 23 травня 2007 року та норм матеріального права, що регулюють дані правовідносини, а реалізація цього права відповідає умовам укладеного іпотечного договору та положенням ст.ст. 38, 39 Закону України «Про іпотеку».
У звязку із задоволенням позову на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 3648,51 грн.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 1, 7, 11, 33, 38, 39 Закону України «Про іпотеку, ст.ст. 526, 546, 572, 589, 590, 1046-1050, 1054 ЦК України, керуючись ст. 10, 11, 60, 88, 213-215 ЦПК України, суд,-
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволити повністю.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Повний текст рішення виготовлений 15 червня 2015 року.
Суддя Рівненського
міського суду ОСОБА_6