Провадження №2/485/335/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

03 червня 2015 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області

у складі: головуючий - суддя Кішковська З.А.,

секретар судового засідання - Забаровська С.А.,

за участю позивачки - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням,

Встановив:

22 травня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовними вимогами про позбавлення ОСОБА_2 права користування належним їй на праві власності житловим будинком по АДРЕСА_1. Позовні вимоги мотивувала тим, що відповідач як бувший член її сім"ї, з 2011 року відсутній за місцем реєстрації без поважних причин. Не посвідчивши зняття з реєстраційного обліку, відповідач обмежує її прав власника.

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що житловий будинок по АДРЕСА_1 належить їй на праві приватної власності. У 2004 року, за її згодою, за вказаною адресою, посвідчена реєстрація місця проживання відповідача, з яким зареєстрували шлюб. У травні 2011 року після розірвання шлюбу, ОСОБА_2 забрав свої речі і залишив будинок. Натепер він проживає в АДРЕСА_2. Не зважаючи на її неодноразові звернення, він не посвідчив зняття з реєстраційного обліку.

Відповідач, за належності повідомлення про дату, час та місце розгляду справи врученням судового виклику 28 травня 2015 року, до суду не з'явився. Про причини неявки не сповістив і заяви про розгляд справи у його відсутність не надав.

За згоди позивачки, судом ухвалено про заочний розгляд справи у порядку глави 8 ЦПК України.

Заслухавши позивачку, допитавши свідків та дослідивши представлені докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Позивачці на праві приватної власності належить жилий будинок в с.Новопетрівка Снігурівського району Миколаївської області по вул.Леніна,103. На підтвердження суду надано копію рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 15 лютого 1994 року про визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку та договір купівлі-продажу, датований 07 квітня 1995 року, за яким позивачка купила іншу 1/2 частину об"єкта нерухомості. На підтвердження зміни прізвища позивачкою суд дослідив свідоцтво про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 і ОСОБА_4, видане за актовим записом №116 від 10.08.1993 року.

05 вересня 2004 року сторони у справі зареєстрували шлюб у Новопетрівській сільській раді Снігурівського району Миколаївської області, про що складено актовий запис №4 і видане свідоцтво серія НОМЕР_1. Шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів вчинено відповідний актовий запис №13 від 2001 року травня місяця 10 числа, місце реєстрації - ВДРАЦС Снігурівського РУЮ Миколаївської області (а.с.5).

З довідки виконкому Новопетрівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області від 15.05.2015 року, вих.№4.1-15/296 слідує, що ОСОБА_2, 1970 року народження, за даними погосподарського обліку №0262-1 погосподарської книги №3 на 2011-2015 роки, дійсно має реєстрацію в АДРЕСА_1, за якою фактично не проживає з травня 2011 року.

Вказаний факт підтвердили допитані свідками мешканці с.Новопетрівка ОСОБА_5 і ОСОБА_6, пояснивши, що відповідач проживав однією сім"єю з позивачкою у її будинку з 2004 року. У травні 2011 року ОСОБА_2 виїхав, забравши свої речі і більше до будинку не повертався.

Між сторонами мають місце цивільно-правові відносини, що виникають з речових прав на чуже майно.

Згідно із ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні - ст.321 ЦК України. При цьому, відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю - Постанова ВСУ від 16.01.2012 року у справі №6-57цс11 "Про усунення перешкод у користуванні власністю".

В силу ч.2 ст.405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Захищаючи права власності громадян, суд усуває перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Суд визнає, що у ході судового розгляду знайшов підтвердження факт відсутності відповідача у житловому приміщенні з травня 2011 року, тобто понад один рік. Доказів поважності причин відсутності відповідача понад зазначений термін судом не встановлено, так само як і наявності домовленості між сторонами про інше.

Згідно п.5 листа ВССУ "Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав від 28.01.2013 року №24-150/0/4-13 - члени сім"ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користуватися цим житлом відповідно до закону. Законом, на який зроблено посилання в ч.1 ст.405 ЦК України, не може бути ЖК УРСР. Застосування положень ЖК УРСР до цих відносин не виключається. Але переважно підлягають застосуванню норми глави 32 ЦК України. Це зумовлено тим, що для реголювання відносин між власником житла та членами його сім"ї законодавець використав сервитут, який раніше до цих відносин не застосовувався. Стосовно права членів сім"ї власника помешкання на користування ним чинним є правило ч.1 ст.405 ЦК України, що передбачає визначення власником житлових приміщень, які мають право займати члени сім"ї. Відсутність члена сім"ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що призводить до втрати членом сім"ї права користування помешканням. Суд прийняв клопотання позивачки про визначення підставою позовних вимог відсутність відповідача за місцем реєстрації без поважних причин понад один рік.

На на підставі викладеного, суд ухвалює про задоволення позовних вимог.

У порядку ст.ст.79,88 ЦПК України суд ухвалює про відшкодування відповідачем позивачці судових витрат по сплаті судового збору (а.с.1).

Керуючись ст.ст.10,11,60, 209,212,213,214,215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ: Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 243грн.60коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачкою на ім'я апеляційного суду Миколаївської області через Снігурівський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів після його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя