РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 травня 2015 р. м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючої - судді Логінової С.М.

при секретарі - Греховій Г.Ю.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

за участю представника позивача - ОСОБА_2,

за участю відповідача - ОСОБА_3,

за участю представника відповідача ОСОБА_3- ОСОБА_4,

за участю представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права на спадкування за законом із спадкоємцями першої черги,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права на спадкування, посилаючись на те, що з 1984 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 вона і ОСОБА_7 проживали однією сім'єю як чоловік та жінка у кв. АДРЕСА_1, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обв'язки, вели спільне господарство, тобто, з усіма притаманними ознаками шлюбно-сімейних відносин, але не звернулися до державного органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 15 березня 2014 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області серія НОМЕР_1.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина: квартира АДРЕСА_1, а також житловий будинок АДРЕСА_3.

У підтвердження факту проживання однією сім'єю із спадкодавцем без реєстрації шлюбу є фотографії, листи та письмові докази.

Позивач більше п'яти років проживала без реєстрації шлюбу з ОСОБА_7, постійно опікувалась ним, так як він дуже хворів та матеріально і морально його підтримувала, доглядала його. При житті спадкодавець заповіт не залишив, тому має місце спадкування за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, право на спадщину за законом почергово отримують особи, які вказані в ст. 1261 - 1265 ЦК України, зокрема відповідно до ст. 1261 ЦК України право на спадщину отримують рідні діти та батьки померлого.

ОСОБА_1 звернулась з заявою про прийняття спадщини, але нотаріус відмовила, оскільки немає родинного зв'язку. Заяву про прийняття спадщини подавали відповідачі.

Відповідно до ст. 1264 Цивільного кодексу України, особи, які проживали із спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, мають право на спадкування як спадкоємці четвертої черги.

Позивач посилається на те, що вона проживала однією сім'єю з спадкодавцем ОСОБА_7 з жовтня місяця 1984 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1, тому вважає, що набула право на спадкування після його смерті як спадкоємець четвертої черги по закону.

Однак, в зв'язку з наявністю спадкоємців першої черги, вона не може бути залучена до спадкування як спадкоємець однієї із наступних черг.

ОСОБА_7 з 2000 року тяжко хворів. Постійно перебував на стаціонарному лікуванні в різних лікарнях та шпиталях м. Хмельницького та м. Львова. 03 червня 2005 року ОСОБА_7 Хмельницьким ОВК видане посвідчення інваліда війни 2 групи серії НОМЕР_2.

ОСОБА_1 постійно опікувалась ОСОБА_7, оскільки він не мав повної працездатності, так як знаходився на II групі інвалідності, його життєдіяльність була обмежена, він не міг займатися активною трудовою діяльністю та потребував сторонньої опіки та допомоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 1259 Цивільного кодексу України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу та каліцтво перебував в безпорадному стані.

ОСОБА_1 просить встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_7 з квітня 1984 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати її право на спадкування за законом із спадкоємцями першої черги.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та її представник позов не визнали, посилаючись на те, що підстави для задоволення позову відсутні через його безпідставність. В обґрунтування заперечень відповідач та її представник стверджували, що ОСОБА_7 хворів, був інвалідом ІІ групи, однак проживав один, і не перебував у безпорадному стані, самостійно керував автомобілем, що свідчить про те, що він не потребував сторонньої опіки та допомоги. Щороку він проходив санаторно-курортне лікування. ОСОБА_1 не проживала разом з ОСОБА_7 у кв. АДРЕСА_1. В означеній квартирі відсутні її речі, одяг, тощо. Позивач зареєстрована та проживала і проживає у АДРЕСА_2. ОСОБА_7 та ОСОБА_1 не були пов'язані спільним побутом, не вели спільне господарство.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 позов не визнала, пояснивши, що позов ОСОБА_1 є безпідставним, оскільки ОСОБА_7 та ОСОБА_1 не були пов'язані спільним побутом, не вели спільне господарство. ОСОБА_7 проживав один. ОСОБА_1 не надала суду належного доказу того, що вона протягом тривалого часу опікувалася ним, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу та каліцтво перебував в безпорадному стані.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Згідно із ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі

Судом встановлено, що ОСОБА_7 був зареєстрований і проживав у квартирі АДРЕСА_1, яка належала йому на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 17.11.1995 року, виданим відділом приватизації Хмельницького міськвиконкому, зареєстроване у реєстрі за номером 8288.

ОСОБА_1 зареєстрована та проживає у АДРЕСА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер. Спадкоємцем першої черги за законом є дочка - ОСОБА_3, відповідач по справі.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 1264 Цивільного кодексу України, особи, які проживали із спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, мають право на спадкування як спадкоємці четвертої черги.

Згідно із п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1259 Цивільного кодексу України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу та каліцтво перебував в безпорадному стані.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_1 не були пов'язані спільним побутом, не вели спільне господарство. ОСОБА_7 проживав один. ОСОБА_1 не надала суду належних та допустимих доказів, що вона протягом тривалого часу опікувалася ним, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу перебував в безпорадному стані.

У ході судового розгляду допитані як свідки за клопотанням позивача ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 не підтвердили факту, що ОСОБА_7 та ОСОБА_1 були пов'язані спільним побутом, вели спільне господарство, позивач матеріально забезпечувала ОСОБА_7 тощо.

Допитана як свідок дільничний лікар ОСОБА_11 пояснила, що знала ОСОБА_7 з 2004 р., він проживав один, нею було запропоновано ОСОБА_7 скористатись допомогою працівників Червоного Хреста чи соціальної служби, як одинокій людині, на що останній не погодився, посилаючись на те, що він не потребує такої допомоги. Був випадок, коли вона госпіталізовувала його у лікарню. ОСОБА_1 не знає.

Допитані як свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13 не підтвердили факту проживання ОСОБА_7 однією сім'єю з ОСОБА_1

Судом встановлено, що ОСОБА_7 хворів, однак не перебував в безпорадному стані. У листі, адресованому своєму товаришу, ОСОБА_7 посилався на те, що він одинокий.

Суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позову ОСОБА_1 відсутні.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 1259, 1264 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, суд

вирішив:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права на спадкування за законом із спадкоємцями першої черги відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особою, без участі якої проголошено рішення - протягом 10 днів з дня отримання його копії до апеляційного суду Хмельницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Логінова С.М.