Справа № 4-c/267/3/14
Ухвала

Іменем України

24 квітня 2015 рік м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Колієва С.А.

при секретарі Конопко А.П.

за участю представника скаржника ОСОБА_1

представника відділу ДВС ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_3 на постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві, -

встановив:

ОСОБА_3 звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з вказаною скаргою в якій зазначила, що постановою державного виконавця Першого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 від 30.12.2014 року був повернутий виконавчий лист з примусового виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17.01.2013 року яким стягнуто з ОСОБА_4 на її користь 45 505,48 гривень, 500 гривень моральної шкоди та 460,05 гривень понесених судових витрат. Підставою для винесення такої постанови стало те, що протягом року розшук боржника, який був оголошений за ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15.11.2013 року, результатів не дав. Зазначає, що державним виконавцем, всупереч вимог ЗУ «Про виконавче провадження», не були здійснені всі необхідні заходи з приводу примусового виконання даного рішення, а саме: ним не був накладений штраф на боржника у звязку з невиконанням останнім рішення суду без поважних причин; не були направлені подання до суду з приводу тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; не здійснені заходи щодо розшуку коштів та майна боржника; не здійсненні відповідні запити до державних органів: жодних актів щодо виходу державного виконавця на місце знаходження Боржника не складено. Таким чином з вважає, що державним виконавцем умисно тривалий час не виконувалося рішення суду, а постановою про закінчення виконавчого провадження порушуються її права з приводу належного виконання судового рішення та повернення їй присуджених судом коштів. Крім того, просила поновити строк на оскарження вказаної постанови, посилаючись на те, що її вона отримала лише 10 лютого 2015 року, а в період з 10.02.2015 по 03.03.2015 року перебувала на лікуванні.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 скаргу підтримав, просив її задовольнити. Надав суду пояснення, аналогічні викладеним у скарзі.

Державний виконавець скаргу не визнав, вважав її необґрунтованою. Вказав, оскаржувана постанова винесена ним законно, у відповідності до вимог ЗУ «Про виконавче провадження». Також зазначив, що у даному виконавчому провадженні ним були здійснені всі необхідні заходи щодо встановлення місця перебування боржника, виявлення належного йому майна та коштів.

Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження, суд приходить до переконання, що скарга є необґрунтованою та задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст.385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Як вбачається з матеріалів зі скаргою на постанову державного виконавця про повернення виконавчого листа від 30.12.2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду лише 11 березня 2015 року, тобто із пропуском встановленого строку для оскарження такого рішення.

В обґрунтування поважності пропуску строку заявниця зазначила, що оскаржувану постанову вона отримала лише 10.02.2015 року та у десятиденний строк на її оскарження не могла подати скаргу оскільки до 03 березня 2015 року перебувала на лікуванні. Згідно наданої довідки Хмельницької міської лікарні №2від 03 березня 2015 року встановлено, що ОСОБА_3 в період з 10.02.2015 по 03.03.2015 рік перебувала на амбулаторному лікуванні у звязку з захворюванням гострий бронхіт.

За таких обставин, зважаючи на те, що в наданих матеріалах виконавчого провадження не міститься доказів про те, коли саме заявниця отримала оскаржувану постанову, суд, з урахуванням її твердження про отримання нею цієї постанови лише 10.02.2015 року, та того, що остання в період з 10.02.2015 по 03.03.2015 рік перебувала на лікуванні, вважає останньою пропущений строк для подання скарги з поважних причин та його слід поновити.

Щодо суті поданої скарги суд зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.1, ч.1 ст. 2 вказаного Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Частиною 1 ст.6 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч.1 ст.11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як встановлено з матеріалів справи заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 січня 2013 року позов ОСОБА_3 був задоволений: стягнуто на її користь з ОСОБА_4 суму боргу у розмірі 45 505,48 гривень, моральну шкоду у сумі 500 гривень та 460,05 гривень понесених судових витрат.

За вказаним судовим рішенням судом був виданий виконавчий лист № 2218/23353.

Постановою державного виконавця від 10 квітня 2013 року за вказаним виконавчим листом було відкрито виконавче провадження.

Також встановлено, 30 жовтня 2013 року державний виконавець звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з подання про розшук боржника ОСОБА_4

Вказане подання судом було задоволено та ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 листопада 2013 року оголошено у розшук боржника за виконавчим провадженням ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; виконання ухвали доручено Хмельницькому МВ Управління МВС України в Хмельницькій області.

30 грудня 2014 року державним виконавцем було винесено постанову, якою виконавчий документ був повернутий стягувачу на підставі п.7 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження». Підставою прийняття такого рішення стало те, що розшук боржника, який був оголошений ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15.11.2013 року у розшук результатів не дав.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини державний виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами внутрішніх справ. Розшук боржника - фізичної особи, дитини, розшук транспортних засобів боржника здійснюють органи внутрішніх справ, а розшук боржника - юридичної особи та іншого майна боржника організовує державний виконавець. Розшук оголошується відповідно за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання, перебування, місцезнаходженням боржника чи місцезнаходженням його майна, або за місцем проживання (місцезнаходженням) стягувача.

Підстави повернення виконавчого документу визначені у ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження». Відповідно до п.7 ч.1 вказаної статті Закону виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Таким чином, зважаючи на встановлені обставини, а саме те, що протягом року з дня оголошення боржника у розшук (15.11.2013 року) такий розшук результатів не дав, державний виконавець обґрунтовано та у відповідності до приписів ЗУ «Про виконавче провадження» виніс постанову про повернення стягувачу виконавчого документу.

Посилання скаржника на не проведення державним виконавцем всіх передбачених ЗУ «Про виконавче провадження» необхідних дій з реального виконання рішення суду, суд не приймає до уваги у звязку з їх необґрунтованістю.

Так, з представлених матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем здійснювалися належні заходи щодо виявлення майна належного боржникові та встановлення як місця перебування самого боржника так і місце знаходження належного останньому майна. Вказане підтверджене відповідними запитами державного виконавця до органів Головного УПФУ у Хмельницькій області, Державної інспекції сільського господарства у Хмельницькій області, Управління Держкомзему у Хмельницькій області, УДАІ УМВС в Хмельницькій області, БТІ м. Хмельницький щодо надання інформації про зареєстрований за боржником автотранспорт, земельні ділянки, сільгосптехніки, чи отримує останній пенсію та соціальну допомогу, чи перебуває останній на обліку в ХМЦЗ, чи зареєстровано за останнім нерухоме майно, а також отриманими на них відповідями.

Також суд зазначає, що заявниці було відомо про відкриття виконавчого провадження ще у 2013 році, проте щодо бездіяльності державного виконавця, яка допущена на її думку (не вчинення певних виконавчих дій) вона звернулася лише після отримання нею оскаржуваної постанови, що свідчить про пропуск без поважних причин на оскарження такої бездіяльності.

За таких обставин суд приходить до переконання, що оскаржувана постанова державного виконавця про повернення виконавчого листа стягувачу винесена законно і обґрунтовано, та підстав для задоволення скарги не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 383-387 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Поновити ОСОБА_3 строк на подання скарги на постанову державного виконавця про повернення виконавчого документу.

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві відмовити у повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена на протязі пяти днів з часу її проголошення, а особами які брали участь у справі, але не були присутні під час оголошення судового рішення протягом пяти днів з часу отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

Суддя: