Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Сидоренко І.П., Цюри Т.В.

при секретарі Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до комунальної організації «Міська лікарня № 2 м. Горлівка Донецької області» про скасування наказу № 519-К від 31.10.2014 року, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

встановила:

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до відповідача та просила скасувати наказ № 519-К від 31.10.2014 року про її звільнення, поновити її на роботі, стягнути на її корить середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31.10.2014 року до моменту набрання рішенням по цій справі законного рішення, стягнути моральну шкоду у розмірі 5 000 гривень (а. с. 1-6).

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 жовтня 2015 року передано цивільну справу до Словянського міськрайонного суду Донецької області для розгляду (а. с. 30).

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати ухвалу, постановити нову, якою справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на її необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права (а. с. 35-38).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_3 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України, ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду, якщо справу розглянуто з порушенням норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Суд, постановляючи ухвалу про передачу справи на розгляд до Словянського міськрайонного суду Донецької області, виходив із положень п. 2 ч. 1 ст. 116 ЦПК України.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до комунальної організації «Міська лікарня № 2 м. Горлівка Донецької області» та просила скасувати наказ № 519-К від 31.10.2014 року про її звільнення, поновити її на роботі, стягнути на її корить середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31.10.2014 року до моменту набрання рішенням по цій справі законного рішення, стягнути моральну шкоду у розмірі 5 000 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЦПК України позови до юридичних осіб предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Як вбачається із розяснень в п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01 березня 2103 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», питання про підсудність справ визначається ЦПК, якщо інше не встановлено ЦПК, позови предявляються: до фізичної особи до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування; до юридичної особи - за її місцезнаходженням (ст. 109 ЦПК), яке стосовно фізичної особи визначається відповідно до положень статті 29 ЦК і статті 3 Закону України від 11.12.2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а щодо юридичної особи за положеннями статті 93 ЦК.

Згідно із ст. 93 ЦК України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 ЦПК України, позови про стягнення аліментів, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть предявлятися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Із змісту заявлених вимог вбачається, що предметом судового спору позивачем визначені трудові правовідносини.

Як вбачається із довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції від 16 жовтня 2014 року за № 5111/28 ОСОБА_2 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, ТОВ «КО Сонячний берег», вул. Гагаріна, 1 (а. с. 11).

Отже, зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем перебування ОСОБА_2 є адреса: Одеська область, Білгород-Дністровський район, смт. Сергіївка, ТОВ «КО Сонячний берег», вул. Гагаріна, 1, що дає підстави для висновку, що справа підсудна Білгород-Дністровському міськрайонному суду Одеської області.

Указані обставини залишились поза увагою суду першої інстанції, що призвело до порушення норм процесуального права.

За таких обставин, судова колегія вважає, що ухвала Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 жовтня 2015 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області.

Керуючись п. 4 ч. 2 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 311, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 жовтня 2015 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Погорєлова С.О.

Судді Цюра Т.В.

ОСОБА_4