Справа № 466/1400/10 Головуючий у 1 інстанції: Едер П.Т.
Провадження № 22-ц/783/2957/15 Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого Федоришина А.В.

суддів: Приколоти Т.І., Тропак О.В.,

секретаря Іванової О.О.,

за участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 у інтересах ОСОБА_5 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 1 вересня 2010 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості -

в с т а н о в и л а:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із зазначеним позовом. Просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором на суму 4468 ,12 доларів США.

Зазначав, що 29.08.2008 року з ОСОБА_6 був укладений кредитний договір № 247062-CRED, за умовами якого їй надано кредит в сумі 5000 доларів США шляхом перерахування кредитних коштів на картковий рахунок НОМЕР_1 зі сплатою 24% за користування кредитом строком до 19.02.2010 року.

Належне виконання боржником зобовязань забезпечувалося порукою, що випливає із договорів поруки №1 і №2 від 29.08.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_6 - ОСОБА_8 та з ОСОБА_7 відповідно.

Оскільки ОСОБА_6 допустила прострочення виконання кредитного зобовязання то позивач просив стягнути усю суму боргу солідарно з усіх відповідачів достроково, а саме: 4083,38 доларів США - заборгованість за кредитом. 141,56 доларів США - заборгованість по процентах і штрафи: 31,93 доларів США - фіксована частина та 211,25 доларів США процентна складова.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено повністю. Ухвалено про стягнення солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 4468,12 доларів США.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення оскаржив представник поручителя ОСОБА_5 ОСОБА_2 Просить його скасувати в частині стягнення суми боргу з ОСОБА_5 і відмовити у задоволенні цих вимог позивача. Посилається на те, що позивач не довів належними доказами факт надання кредиту ОСОБА_6, порука його довірителя припинилася. Зазначає на порушення судом норм матеріального права, оскільки стягнення штрафів допустить подвійну відповідальність особи за одне порушення, а також його довіритель не повязана із іншим поручителем солідарним обовязком.

Заслухавши доповідь судді, пояснення апелянта ОСОБА_2 і представника ОСОБА_7 ОСОБА_4 на підтримання скарги, представника позивача ОСОБА_3 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги колегія суддів знаходить підстави для її часткового задоволення з огляду на викладені мотиви.

Встановлено, що 29.08.2008 року ПАТ КБ «ПриватБанк» уклав з ОСОБА_6 кредитний договір № 247062-CRED про надання кредиту в сумі 5000 доларів США шляхом перерахування кредитних коштів на картковий рахунок НОМЕР_1 зі сплатою 24% за користування кредитом строком до 19.02.2010 року.

В той же день ПАТ КБ «ПриватБанк» уклав із ОСОБА_5 договір поруки №1, а з ОСОБА_7 договір поруки №2, предметом яких було надання ОСОБА_5 і ОСОБА_7 поруки перед кредитором за виконання ОСОБА_6 зобов2язань на наведеним вище кредитним договором.

Судом першої інстанції також вірно встановлено, що ОСОБА_6 допустила прострочення виконання зобовязання з повернення кредиту і станом на 12.08.2009 року боргові зобовязання становили суму 4468,12 доларів США, із яких 4083,38 доларів США заборгованість за кредитом, 141,56 доларів США заборгованість по процентах, штрафи складали 31,93 доларів США - фіксована частина та 211,25 доларів США процентна складова.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, оскільки ОСОБА_6 порушила взяті зобовязання за кредитним договором, то поручитель ОСОБА_5 відповідає за порушення зобовязання боржником.

Рішення суду першої інстанції в частині солідарного обовязку боржника і поручителя є вірним і відповідає матеріалам справи, ґрунтується на зазначених вище нормах матеріального права.

Доводи апеляційної скарги про відсутність належних доказів зарахування кредитних коштів на картковий рахунок ОСОБА_6 є голослівними.

Факт одержання кредиту підтверджено особистою заяво боржника ОСОБА_6, випливає із розрахунку заборгованості, у якому зазначено часткове погашення нею кредиту. Посилання апелянта на постанову правління НБУ №337 від 14.08.2003 року, яка визначає підтверджуючі документи факту видачі клієнтові грошових коштів, не врегульовує ці правовідносини, а стосується підтвердження видачі готівкових коштів.

Безпідставним є твердження апелянта про припинення поруки ОСОБА_5 з посиланням на ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Убачається, що складений позивачем розрахунок заборгованості ОСОБА_6 станом на 12.08.2010 року не є зміною строку виконання зобовязання за кредитним договором, з настанням якого ч. 4 ст. 559 ЦК України повязує початок перебігу шестимісячного строку для предявлення вимоги поручителю.

Пунктом 3.2. кредитного договору №247062-CRED від 29.08.2009 року сторони погодили, що у разі порушення позичальником будь яких зобовязань з повернення кредиту він сплачує банку підвищені проценти за користування коштами в розмірі 48% річних.

Ця умова договору, як випливає із правової суті поруки, є обовязковою і для поручителя, а оскільки боржник допустив прострочення виконання зобовязання, то банк правомірно став нараховувати підвищені проценти за користування кредитом. У даному випадку згода поручителя на вчинення таких дій банком не потрібна, так як поручитель її надав укладенням договору поруки.

Відповідно до погоджених сторонами умов п. 5.10 кредитного договору №247062-CRED від 29.08.2009 року, при порушенні позичальником строку платежів понад 120 днів, що стане підставою для звернення банку до суду, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у сумі 250 грн. + 5% від суми позову.

Отже, вказана санкція за порушення зобовязання є одним видом відповідальності і оскільки настали передбачені даним пунктом умови, то вимога позивача про стягнення сум штрафу є обґрунтованою.

Частиною третьою ст. 554 ЦК України визначено, що особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Із матеріалів справи випливає, що поручителі ОСОБА_5 і ОСОБА_7 не поручалися спільно перед кредитором боржника, а навпаки, кожен із них укладав окремий договір поруки, відтак солідарного обовязку вони не несуть.

Отже, в цій частині рішення слід скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог позивача.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 у інтересах ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 1 вересня 2010 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким стягнути на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» солідарно з ОСОБА_6 і ОСОБА_5 та солідарно з ОСОБА_6 і ОСОБА_7 4468 (чотири тисячі чотириста шістдесят вісім) доларів США 12 центів.

Стягнути на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» з ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 судовий збір по 156,61 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: