Номер провадження 2/243/2926/2015
Номер справи 243/5454/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«17» червня 2015 року Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Хаустової Т.А.,

при секретарі - Нікіфорової В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі №19 Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 20 вересня 2013 року, який зареєстровано Виконавчим комітетом Комарівської сільської ради Кельменецького району Чернівецької області за актовим записом № 3. Від даного шлюбу в них дітей не має. Шлюб для обох є першим.

Однак подальше сімейне життя з відповідачем не склалось через те, що вони не проживають разом вже близько півтора року. З березня 2014 року і по даний час вони шлюбних стосунків не підтримують. З часу припинення шлюбних стосунків спільного господарства не ведемо, про що стверджує вона, як свідок. Їхній шлюб розпався то тій причині, що за період проживання вони не знайшли спільного порозуміння, втратили повагу один до одного. Поряд із цим відповідач не цікавиться нашим сімейним життям, ігнорує будь-яке спілкування із нею. При цьому вона також не проявляє до нього будь-яких почуттів. У них з відповідачем різні погляди на сімейне життя, а також на життя в цілому. Спільне проживання в подальшому з відповідачем є неможливим. Ці обставини стали причиною розірвання шлюбу. Миритися з відповідачем не має наміру, а так як їхній шлюб носить чисто формальний характер його необхідно розірвати. Питання, щодо спірного майна вирішать у добровільному порядку.

Просить суд розірвати шлюб між нею, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що був зареєстрований 20 вересня 2013 року Виконавчим комітетом Комарівської сільської ради Кельменецького району Чернівецької області за актовим записом № 3.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання. Разом з позовною заявою направила на адресу суду Заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. (а.с. 10).

Відповідач ОСОБА_2, повідомлений у встановленому порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи до судового засідання не зявився. 17 червня 2015 року направив на адресу суду Заяву, в якій просив справу слухати за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. (а.с. 15).

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обгрунтованість.

Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 20 вересня 2013 року, який зареєстрований Виконавчим комітетом Комарівської сільської ради Кельменецького району Чернівецької області за актовим записом № 3 (а.с.5).

Від шлюбу сторони не мають дітей.

В теперішній час шлюбні стосунки сторони не підтримують, спільне господарство ними не ведеться. Тобто, зараз кожний живе своїм окремим особистим життям, ніяким чином не переймаючись проблемами іншого. І таке спільне життя стало для сторін неприйнятним і неможливим.

Таким чином їх сімя фактично розпалась, шлюб існує тільки формально і зберегти його неможливо. Надання часу для примирення ОСОБА_1 вважає недоцільним, так як відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу.

Спору між ними про поділ спільного сумісного нажитого під час шлюбу майна на даний час не існує.

В Постанові Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначається, що при розгляді справ, які виникають у звязку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно правових актів, що регулюють сімейні відносини.

Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сімя є первинним та основним осередком суспільства.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач ОСОБА_1 не просить суд відновити своє дошлюбне прізвище і бажає надалі іменуватися прізвищем «Лисаченко».

Таким чином у суду є усі підстави для задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу між сторонами, так як подальше спільне життя подружжя та збереження сімї неможливе.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Постановою Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, ст.ст. 5-8, 10-15, 82, 88, 107, 130, 174, 208-209, 212-215, 218, ЦПК України, ст.ст. 3, 24, 56, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 20 вересня 2013 року Виконавчим комітетом Комарівської сільської ради Кельменецького району Чернівецької області за актовим записом № 3, між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ЛИСАЧЕНКО ( до укладення шлюбу Радецька) ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище «Лисаченко».

Рішення може бути оскаржено до судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Головуючий:

суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_4