Провадження № 2/331/945/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2015 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжі у складі: головуючого судді Мінасова В.В., за участю секретаря Федорович Ю.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» до ОСОБА_1 про стягнення у регресному порядку грошової суми,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому вказав, що 14.02.2014 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «Юнівес» укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу Джілі, держномер НОМЕР_4. 11.10.2014 року по перехрестю вул. Лахтинська-Ентузіастів м. Запоріжжя відбулася ДТП з вини водія ОСОБА_1, а саме зіткнення з автомобілем ЗАЗ держномер НОМЕР_3, яким керувала ОСОБА_2 Внаслідок ДТП автомобілю ЗАЗ, держномер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2 заподіяні пошкодження. ОСОБА_1 в порушення умов Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у встановлений строк не повідомив страховика про ДТП. Позивач за умовами договору виплатив страхове відшкодування за відновлення автомобіля ЗАЗ, держномер НОМЕР_3 у сумі 6417,16 грн.. Вказану суму та судові витрати позивач просить стягнути з відповідача.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, у заяві наполягає на вимогах позову. Проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений.

Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав:

Судом встановлено, що 14.02.2014 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «Юнівес» укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу Джілі, держномер НОМЕР_4.

11.10.2014 року по перехрестю вул. Лахтинська-Ентузіастів м.Запоріжжі відбулася ДТП з вини водія ОСОБА_1, а саме зіткнення з автомобілем ЗАЗ держномер НОМЕР_3, яким керувала ОСОБА_2 Внаслідок ДТП автомобілю ЗАЗ, держномер НОМЕР_3, власником якого є ОСОБА_3, під керуванням ОСОБА_2 заподіяні пошкодження.

Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 31.10.2014 року ОСОБА_1 визнано винним у вказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Згідно зі страховим актом № ГО-1400/ЗП від 04.05.2015 року заподіяння шкоди ОСОБА_3 визнано страховим випадком. Відповідно до розрахунку сума страхового відшкодування ОСОБА_3 склала 6417,16 грн.

ПрАТ «СК «Юнівес» платіжним дорученням № 2775 від 04.02.2015 року за умовами договору виплатив страхове відшкодування за відновлення автомобіля ОСОБА_3 у сумі 6417,16 грн.

Згідно зі ст.. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст.. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Пунктом ґ ст..38.1.1 Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону;

Пунктами 33.1.2., 33.1.4. ст..33 цього Закону передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Згідно з ч.2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Верховний Суд України в своїй постанові від 12 лютого 2014 р. у справі № 6-1цс14 висловив правову позицію про те, що аналіз положень ст. ст. 33, 38 Закону України від 1 липня 2004 р. № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції з 18 вересня 2011 р. до 8 січня 2012 р.) дає підстави для висновку про те, що у зв'язку з внесеними до цього Закону змінами було збережено як обов'язок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо водій не повідомив страховика про настання ДТП.

Неузгодженість нумерації підпунктів п. 33.1 ст. 33 та підпунктів п. 38.1 ст. 38 указаного Закону після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 р. № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» не може обмежувати встановлене ст. 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про ДТП, тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову.

Тому суд вважає, що сплачені сума страхового відшкодування підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. 993,1191 ЦК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» ( ) кошти у розмірі 6417,16 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 243,6 грн.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в Апеляційний суд Запорізької області на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.В. Мінасов