Ічнянський районний суд Чернігівської області
Справа № 733/526/15-ц
№ 2/733/280/15
Рішення
Іменем України
"27" квітня 2015 р. Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі:

головуючого судді Головченко М.М.

при секретарі В.М.Ткаченко

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ічня цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 , треті особи на стороні позивача Ічнянської РДА, як орган опіки та піклування, відділ опіки та піклування виконавчого комітету Ніжинської міської Ради та прокуратура Ічнянського району Чернігівської області до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог Ічнянська РДА, відділ опіки та піклування виконавчого комітету Ніжинської міської Ради та прокуратура Ічнянського району Чернігівської області про визначення місця проживання дитини.

В позовній заяві вказала, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі, від якого мають неповнолітню дитину: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання між ними шлюбу стали проживати окремо, а донька ОСОБА_4 проживала разом з нею в м. Ніжині. В серпні місяці 2014 року відповідач ОСОБА_2 без її згоди забрав ОСОБА_4 проживати до себе в с. Мартинівка Ічнянського району. В зв`язку з цим вона звернулась до виконкому Ніжинської міської ради, як органу опіки та піклування згідно висновку якого визнано можливим проживання малолітньої дитини з нею в м. Ніжин. Оскільки з відповідачем вони не дійшли до згоди щоб малолітня дитина проживала за визначеним органом опіки і піклування місцем проживання просить суд винести рішення , яким визначити місце проживання ОСОБА_3 разом з нею, як матір`ю.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила їх задовольнити із зазначених в позові підстав. Також вказала, що відповідач ОСОБА_2 викрав доньку ОСОБА_4 з метою ухилитись від мобілізації в зону АТО.

Представник позивача, адвокат Дорошенко Т.М. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю посилаючись на те, що відповідно до Декларації прав дитини доцільно, щоб малолітня дитина не розлучалась з матір`ю і проживала разом з нею.

Представник Ічнянської райдержадміністрації просив винести рішення на розгляд суду.

Представник виконкому Ніжинської міської ради в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує.

Прокурор Ічнянського району надав суду листа в якому вказав, що відповідно до наказу Генерального прокурора України, прокуратура району вступ у цивільну справу не здійснюватиме.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав і в задоволенні позову просив суд відмовити посилаючись на те, що самовільно доньку ОСОБА_4 від позивачки він не забирав, а дитина приїхала до нього в с. Мартинівка сама. На даний час ОСОБА_4 проживає в нормальних умовах, навчається в школі і їхати проживати до матері не бажає. ОСОБА_4 йому говорила, що втекла від матері по тій причині, що остання її побила.

Вислухавши сторони, представника третьої особи, допитавши свідків, вивчивши матеріали, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано 29.08.2009 року ( а.с.5). Від даного шлюбу мають малолітню дитину: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 6). Як вбачається з довідки за № 208, виданої 31.03.2015 року виконкомом Мартинівської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області донька ОСОБА_4 проживає разом з відповідачем ( а.с.27)і навчається в Більмачівській ЗОШ І-ІІІ ступенів в шостому класі ( а.с.29) згідно довідки дирекції школи.

Відповідно до ст. 161 СК України встановлено, якщо мати та батько, які проживають окремо від дитини, не дійшли до згоди, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішено органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим з батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

В судовому засіданні встановлено, що після розірвання шлюбу, сторони припинили сімейні стосунки і проживають окремо. Позивачка проживає в м. Ніжин в гуртожитку де мається окрема кімната, а відповідач проживає в с. Мартинівка в приватному будинку. Житлові умови сторін відповідають встановленим нормам.

Згідно ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо місц проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечать інтересам дитини.

Суд погоджується з висновком виконкому Ніжинської міської ради, як органу опіки та піклування ( а.с.7) про можливе проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 з матір`ю позивачкою по справі, а також з рішенням виконкому Мартинівської сільської ради ( а.с.45), що для проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 з батьком відповідачем по справі маються всі можливості та умови.

Однак беручи до уваги, що позивачка являється інвалідом першої групи, а також враховуючи ставлення і прихильність малолітньої дитини до своєї матері та інтереси дитини, що повернення дитини до матері може зашкодити її ОСОБА_5 розвитку, суд вважає за доцільне, щоб деякий час дитина проживала зі своїм батьком в с. Мартинівка до досягнення 14 років, коли може сама визначитись з ким із батьків бажає проживати.

До даного висновку суд приходить з тих підстав, що допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які працюють педагогами в Більмачівській школі показали, що ОСОБА_3 хоче проживати з бабусею та батьком, а їхати в м. Ніжин до матері боїться, оскільки остання її побила і вона втекла до батька. При зустрічі з матір`ю ОСОБА_4 не хотіла спілкуватись з нею і поведінка дитини під час спілкування була напруженою.

Також суд не погоджується з доводами позивачки, що відповідач викрав дитину з метою ухилення від мобілізації в зону АТО, оскільки в судовому засіданні вона не надала конкретних доказів, а відповідно до довідки військового комісаріату ( а.с. 49) ОСОБА_2 ще 21.05.2014 року визнаний не придатним до військової служби в мирний час і призову по мобілізації не підлягає.

Проаналізувавши вищевикладене в сукупності, враховуючи вік дитини, якій виповниться 12 років, ставлення кожної із сторін до виховання і утримання дитини суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини з нею як матір`ю слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212 215, 209 ч. 3 ЦПК України, ст. ст. 160, 161, 162 СК України

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у матері ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , відмовити.

На рішення на протязі десяти днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга в Чернігівський апеляційний суд через Ічнянський районний суд.

Суддя М. М. Головченко