Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Інвестиційно-фінансовий консалтинг» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, товариство з обмеженою відповідальністю «Хартія», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Харківської області від 18 листопада 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2011 року публічне акціонерне товариство «Інвестиційно-фінансовий консалтинг» (далі - ПАТ «Інвестиційно-фінансовий консалтинг» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, у якому просить стягнути з відповідачів у порядку регресу суму страхового відшкодування у розмірі 11 718 грн.

Вимоги обґрунтовано тим, що 09 червня 2008 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), за участю автомобілів ВАЗ 21083, д/н НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, автомобіля ВАЗ 2109, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, автомобіля ГАЗ 3110, реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_6 та автомобіля ВАЗ 210994-20, реєстраційний номер НОМЕР_4, власником якого є ОСОБА_8, під його керуванням.

В результаті ДТП завдано шкоду автомобілю ВАЗ 210994-20, власником якого є ОСОБА_8

Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 серпня 2008 року, згідно з якою ДТП сталася внаслідок порушення відповідачами правил дорожнього руху, провадження у справі закрито у зв'язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

03 липня 2007 року між ЗАТ «ВУСО» та ОСОБА_8 був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту № 51386-20-02. Виплата страхового відшкодування здійснена у відповідності із Законом України «Про страхування» на підставі заяви страхувальника, страхового акта й листа вигодонабувача за договором страхування - АКІБ «Укрсіббанк», за платіжним дорученням № 11857 від 28 липня 2008 року відшкодування сплачено у повному обсязі.

Згідно з договором відступлення права вимоги від 23 грудня 2009 року ПАТ «Інвестиційно-фінансовий консалтинг» набуло належне ЗАТ СК «ВУСО» право вимоги, яке виникло у останнього на вищевказаних підставах.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ скасовані рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 28 листопада 2011 року та ухвала апеляційного суду Харківської області від 28 лютого 2012 року, справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2013 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 18 листопада 2014 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення про задоволення позову. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Інвестиційно-фінансовий консалтинг» 11 718 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні указаних фактів досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів (ст. 179 ЦПК України).

На суд апеляційної інстанції такі обов'язки покладаються в силу ст. 303 ЦПК України.

У справі встановлено, що 09 червня 2008 року сталася ДТП за участю автомобілів ВАЗ 21083, д/н НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, автомобіля ВАЗ 2109, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, автомобіля ГАЗ 3110, реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_6 та автомобіля ВАЗ 210994-20, реєстраційний номер НОМЕР_4, власником якого є ОСОБА_8, під його керуванням.

В результаті ДТП завдано шкоду автомобілю ВАЗ 210994-20, власником якого є ОСОБА_8 Відповідно до наряду-замовлення № 25 від 02 липня 2008 року вартість відновлювального ремонту складає 11 635 грн.

Майнові інтереси ОСОБА_5, пов'язані із використанням транспортного засобу, застраховані за договором добровільного страхування наземного транспорту № 51386-20-02 від 03 липня 2007 року, укладеним із ЗАТ «ВУСО».

Страхове відшкодування виплачено 28 липня 2008 року на підставі заяви страхувальника, страхового акта № 4781-02 від 28 липня 2008 року та листа вигодонабувача за договором страхування АКІБ «УкрСиббанк» у розмірі 11 780 грн із урахуванням витрат страхувальника на оплату довідки ДАІ у розмірі 83 грн.

До відповідачів позов заявлено у порядку суброгації.

За змістом ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Диспозиція наведеної норми у взаємозв'язку зі ст. 60 ЦПК України покладає на позивача обов'язок доказати факт заподіяння шкоди відповідачем та її розмір. Відсутність вини у заподіянні шкоди згідно ч. 2 ст. 1166 ЦК України має доводити відповідач (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-183цс14 від 03 грудня 2014 року).

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, суд повинен всебічно і повно з'ясувати усі обставини, що складають предмет доказування, дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (ст. ст. 58, 59 ЦПК України), окремо та всі докази у їх сукупності у порядку, передбаченому ст. ст. 185, 187, 189, 212 ЦПК України, що відображається у судовому рішенні. Відхилення того чи іншого доказу, перевагу одного доказу над іншим має бути мотивованим.

У постанові Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 серпня 2008 року зазначається, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 205109 від 09 червня 2008 року ОСОБА_4, керуючи автомобілем ВАЗ 2109, реєстраційний номер НОМЕР_2, рухаючись по пр-ту Гагаріна, 48, не обрав безпечної швидкості та дистанції і здійснив зіткнення із автомобілем ГАЗ 3110, реєстраційний номер НОМЕР_3 (ОСОБА_6.) та автомобілем ВАЗ 210994-20, реєстраційний номер НОМЕР_4 (ОСОБА_8), які рухалися спереду, чим завдав майнової шкоди.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 305110 від 09 червня 2008 року ОСОБА_3, керуючи автомобілем ВАЗ 21083, д/н НОМЕР_1, не обрав безпечної швидкості та дистанції і здійснив зіткнення із автомобілем ВАЗ 2109, реєстраційний номер НОМЕР_2 (ОСОБА_4), чим завдав майнової шкоди.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за ст. 124 КЗпАП закрито у зв'язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Відсутність своєї вини у завданні шкоди внаслідок ДТП ОСОБА_8 відповідач ОСОБА_3 доводив зокрема посиланням на вказані документи, у яких зазначається про його зіткнення із автомобілем ОСОБА_4 та завдання цим майнової шкоди, про такі наслідки відносно автомобіля ОСОБА_8 не вказано. Крім того, вказував на те, що схема ДТП відображає, що на момент зіткнення його автомобіля із автомобілем ОСОБА_4 транспортний засіб ОСОБА_8 вже знаходився на відстані 1 метра від інших учасників ДТП, що виключає його вину у заподіянні шкоди ОСОБА_8

Разом з тим, апеляційний суд, дійшовши висновку про те, що постанова Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 серпня 2008 року беззаперечно підтверджує вину ОСОБА_3, не дослідив обставин, що складають зміст заперечень ОСОБА_3 проти позову, не навів мотивів на відхилення таких доводів та дійшов передчасного висновку про наявність підстав для стягнення із нього суми страхового відшкодування у порядку суброгації.

Таким чином, фактичні обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, не встановлені, а тому рішення апеляційної інстанції підлягає скасуванню у частині заявленого до ОСОБА_3 позову з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, із передачею справи у цій частині на новий апеляційний розгляд.

Перегляд рішення апеляційного суду щодо ОСОБА_4 за касаційною скаргою ОСОБА_3 змістом ч.1 ст. 335 ЦПК України не передбачається. Проте, враховуючи, що судом визначений солідарний порядок стягнення суми із ОСОБА_4 та ОСОБА_3, колегія суддів вважає за необхідне скасувати у повному обсязі рішення апеляційного суду поза межами доводів касаційної скарги на підставі ч.3ст.335 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 18 листопада 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко