Справа № 274/515/15-ц
Провадження № 2/0274/624/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.11.2015 року . Бердичівський міськрайонний суд в складі: головуючого судді Хавронюк О.Л., з участю секретаря - Лободи В.Л.,позивача, представника позивача-Вольнюка В.В., відповідача - ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бердичеві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,ОСОБА_3 про стягнення коштів за невиконання грошового зобов"язання

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом з тих підстав, що всупереч укладеному між ним і відповідачем договору позики останній не виконує взяті на себе зобовязання щодо повернення грошових коштів .За умовами мирової угоди від 12.12.2012 року відповідачі зобов"язались повернути залишок боргу в сумі 48660 грн. частинами по 4055 грн. щомісячно, в разі прострочення боргу за минулий місяць зобов"язались сплачувати 1% від неповернутого місячного платежу за кожний день прострочення. Позивач просить стягнути 26706 грн. за невиконання грошового зобов"язання , в тому числі 21004 грн.за період з 1.03.2013 року по 1.08.2014 року,та 5702 грн. за період з 8.09.2014 року по 1.02.2015 року.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав повністю.Представник позивача зазначив, що мирова угода щодо порядку стягнення боргу за догвоором позики між сторонами була визнана судом, але її умови відповідами не виконуються.Позивачем надано розрахунок неустойки за невиконання грошового зобов"язання.

Відповідач позов не визнав. Ствердив, що дійсно отримав від позивача в борг грошові кошти , не заперечує того факту. шо не повернув позивачу залишок боргу. Однак ,просить врахувати. що він отримав позику в євро , курс якого на даний час по відношенню до гривні збільшився майже втричі . У нього скрутні матеріальні умови , є борги перед банком , по комунальним платежам .Пеню сплачувати не згоден, оскільки розмір нарахування є надмірним. він не має змоги повернути борг, а не те,що пеню.

Відповідачка ОСОБА_3 на неодноразові виклики в судове засідання не з"явилась, про час і місце судового розгляду була повідомлена відповідно до вимог ст.74,76 ЦПК України. Будь-яких заяв до суду не надсилала.

Суд, вислухавши пояснення сторін, представника позивача, дослідивши представлені письмові докази,прийшов до висновку про задоволення позову.

Судом встановлено, що між сторонами 12.12.2012 року була укладена мирова угода ,згідно з якою відповідачі зобов"язались в термін до 12.12.2013 року повернути позивачу решту боргу в сумі 48660 грн. рівними частинами по 4055 грн. щомісячно. В разі прострочення повернення боргу за минулий місяць відповідачі зобов"язались сплачувати позивачу 1% від неповернутого місячного платежу за кожний день прострочення.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 1 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Отже, судом встановлено, що договором між сторонами визначено інший, ніж в ч.2 ст.625 ЦК України ,розмір процентів ,які позичальники зобов"язані відшкодувати позивачу за прострочення грошового зобов"язання. Наданий позивачем розрахунок суми відсотків за прострочення грошового зобов"язання(а.с.74)є обгрунтованим, стягненню на користь позивача підлягає 26706 грн. за невиконання грошового зобов"язання , в тому числі: 21 004 грн.за період з 1.03.2013 року по 1.08.2014 року,5 702 грн. за період з 8.09.2014 року по 1.02.2015 року..

Доводи відповідача ОСОБА_1 про складний матеріальний стан судом до уваги не можуть бути прийняті на підставі ч.1 ст.625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання.

Витрати позивача по сплаті судового збору(а.с.2) суд , в силу ст.88 ЦПК України,стягує на його користь з відповідачів.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 88,212-215,209,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1,ОСОБА_3 про стягнення коштів за невиконання грошового зобов"язання задоволити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1,ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 26706 грн. за невиконання грошового зобов"язання , в тому числі 21004 грн.за період з 1.03.2013 року по 1.08.2014 року,5702 грн. за період з 8.09.2014 року по 1.02.2015 року.

Стягнути з ОСОБА_1,ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 по 133,53 грн.з кожного витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя :