Справа 206/4573/15-ц
Провадження 2/206/1247/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" листопада 2015 р. Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Сухоруков А.О.,

при секретарі Пучковій О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Восьма дніпропетровська нотаріальна контора та Реєстраційна служба дніпропетровського міського управління юстиції про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

20 серпня 2015 року представник позивача ОСОБА_3 звернувся із вказаним позовом до суду.

Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 26 серпня 1967 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено шлюб. 07 червня 2009 року ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкрилася спадщина за законом, до складу, якої зокрема, входить домоволодіння розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Навгородська, 91, власником якого він був на підставі свідоцтва про право власності від 06.08.1980 року виданого Самарським районним відділом комунального господарства. На час відкриття спадщини разом з ОСОБА_4 у домоволодінні за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Навгородська, 91 постійно проживала його дружина ОСОБА_1 та його син ОСОБА_2

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не заявляли про відмову від спадщини після смерті ОСОБА_4 та вважаються такими, що прийняли спадщину. Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталися. У 2015 році ОСОБА_1 звернулася до Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Навгородська, 91.

31 липня 2015 року постановою державного нотаріуса дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Навгородська, 91 після смерті 07.06.2009 року чоловіка ОСОБА_4 з підстав відсутності у ОСОБА_1 правовстановлюючого документу на вищевказаний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями на імя спадкодавця.

Спадкодавець ОСОБА_4 був власником житлового будинку загальною площею 87,7 кв.м. з господарсько-побутовими будівлями розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Навгородська, 91, який складався із: літ. А-1 житловий будинок, літ. Б літня кухня жила, літ. В сарай, літ. Г вбиральня, літ. Д сарай-душ, літ. Е погріб з шийкою, літ. М 1, 2 паркан, літ. М 3 водоколонка, літ. І мощення та розташоване на земельній ділянці загальною площею 778 кв.м.

Свідоцтво про право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Навгородська, 91було втрачено та відновити його на даний час не можливо.

На підставі викладеного просить суд визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер 07.06.2009 року право власності на домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Навгородська, 91, що розташоване на земельній ділянці загальною площею 778 кв.м. та складається з: А-1 житловий будинок загальною площею 87,7 кв.м, літ. Б літня кухня жила, літ. В сарай, літ. Г вбиральня, літ. Д сарай-душ, літ. Е погріб з шийкою, літ. М 1, 2 паркан, літ. М 3 водоколонка, літ. І мощення (а.с.112-115).

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, обґрунтувавши їх з тих же підстав, що викладені в позовній заяві, просив суд задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечувала проти їх задоволення.

Третя особа - Восьма дніпропетровська державна нотаріальна контора в судове не зявилися, надали заяву з прохання слухати справу без їх участі та надали копії спадкових справ після смерті ОСОБА_4 (а.с.26-55).

Вислухавши доводи та пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав, встановлених в судовому засіданні.

26 серпня 1967 року ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 після чого змінила прізвище на ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 26 серпня 1967 року, серії VIII-УР № 170901, актовий запис № 1227 (а.с.10).

В шлюбі у ОСОБА_4 та ОСОБА_1 народився син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії III-КИ № 421314 від 22 вересня 1981 року, актовий запис 805 (а.с.15).

З відповіді Комунального підприємства «Дніпропетровського міжміського бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради вид 15.07.2015 року №8076 вбачається, що станом на 31.12.2012 року в інвентаризаційній справі містяться відомості, що ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності від 06.08.1980 року виданого Самарським районним відділом комунального господарства згідно рішення виконкому Самарської районної Ради народних депутатів №769 від 18.07.1980 року, зареєстрованого БТІ в реєстрову книгу №284 за реєстровим №43 є власником житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який розташований за адресою: м.Дніпропетровськ, вулиця Новгородська, 91 (а.с.17).

Із технічно паспорту на житловий дім по вулиці Новгородській №91 в м. Дніпропетровську вбачається, що він складається із: літ. А-1 житловий будинок, літ. Б літня кухня жила, літ. В сарай, літ. Г вбиральня, літ. Д сарай-душ, літ. Е погріб з шийкою, літ. М 1, 2 паркан, літ. М 3 водоколонка, літ. І мощення та розташоване на земельній ділянці загальною площею 778 кв.м. (а.с.18-21).

07 червня 2009 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії № І-КИ № 289228, виданого 09 червня 2009 року, актовий запис № 577 (а.с.11).

ОСОБА_1 станом на 07.06.2009 року на день смерті ОСОБА_4 проживала разом з ним та їхнім сином ОСОБА_2 за адресою: м.Дніпропетровськ, вулиця Новгородська, 91, що підтверджується довідкою про склад сімї виданою головою територіального комітету ж/м Шевченко від 20.08.2015 року (а.с.12).

Із наданої Восьмою дніпропетровською державною нотаріальною конторою копії спадкової справи №537/09 відкритої на майно ОСОБА_4, який помер 07.06.2009 року вбачається, що з заявою від 12.09.2009 року про відмову від належної частки спадщини на користь ОСОБА_1 звернулися ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2 (а.с. 28).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 31.07.2015р. державного нотаріуса Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями по вул. Новгородська, 91 в м. Дніпропетровськ, після смерті ОСОБА_4 було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на ім'я спадкодавця (а.с.16).

Аналізуючи спірні правовідносини, співвідношуючи їх із встановленими в судовому засіданні фактичними обставинами справи, суд доходить до наступного.

У відповідності до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В силу ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Положенням ст. 1222 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Згідно ст. 1258 ЦК України - спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Змістом ст. 1261 Цивільного кодексу України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Оскільки ОСОБА_1 була дружиною ОСОБА_4 та проживали разом з ним, всі спадкоємці відмовилися від належної їм за законом частки спадщини на користь ОСОБА_1, а документи на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Навгородська, 91 було втрачено та відновити його не можливо суд вваж є що ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом успадкувала домоволодіння.

Так, ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Положеннями ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

В силу ч. 3 ст. 59 ЦПК України, суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог так і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши та зясувавши всі необхідні обставини справи та оцінюючи усі наявні докази, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, приймаючи до уваги вищевикладене, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 16, 328, 1216-1218, 1220, 1222, 1225, 1258, 1261, 1265, 1268, 1269, 1276 Цивільного кодексу України, ст.ст.4-8, 10, 11, 18, 57-61, 88, 130, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер 07.06.2009 року, право власності на домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Новгородська, 91, що розташоване на земельній ділянці загальною площею 778 кв.м. та складається з: А-1 житловий будинок загальною площею 87,7 кв.м, літ. Б літня кухня жила, літ. В сарай, літ. Г вбиральня, літ. Д сарай-душ, літ. Е погріб з шийкою, літ. М 1, 2 паркан, літ. М 3 водоколонка, літ. І мощення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.О. Сухоруков