УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.
суддів: Кадєтової О.В.,Леванчука А.О.,
Мостової Г.І.,Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Тертична Е.В., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, за касаційною скаргою ОСОБА_9, яка діє в інтересах ОСОБА_6, на рішення Апеляційного суду Львівської області від 07 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_6 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до умов кредитного договору від 25 лютого 2008 ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» надало ОСОБА_10 кредитні кошти у розмірі 79 000,00 доларів США на строк до 25 лютого 2023 року. На забезпечення виконання умов кредитного договору банк того ж дня уклав із нею договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

У результаті порушення позичальником умов кредитного договору утворилася заборгованість.

25 травня 2012 року приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Тертична Е.В. вчинила виконавчий напис на іпотечний договір.

Оскільки, при вчиненні виконавчого напису нотаріус не перевірив безспірності кредитної заборгованості, позивач просила визнати зазначений виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 24 жовтня 2013 року позов ОСОБА_6 задоволено. Визнано виконавчий напис, вчинений 25 травня 2012 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тертичною Е.В., таким, що не підлягає виконанню. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 07 жовтня 2014 року рішення Сихівського районного суду м. Львова від 24 жовтня 2013 року, скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено ОСОБА_6 у задоволенні позову.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування рішення апеляційного суду із залишенням в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що нотаріусом вчинено виконавчий напис на суму, яка не є безспірною.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної виходив з того, що при вчиненні виконавчого напису про звернення стягнення на іпотечне майно нотаріус не порушив вимоги Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Однак, із такими висновками суду апеляційної інстанції повністю погодитися не можна з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 25 лютого 2008 року ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» уклало із ОСОБА_10 кредитний договір, відповідно до умов якого позичило йому кредитні кошти у розмірі 79 000,00 доларів США.

На забезпечення виконання умов кредитного договору банк того ж дня уклав зі ОСОБА_6 договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

У результаті порушення умов кредитного договору за ОСОБА_10 утворилася заборгованість, на підставі чого приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Тертична Е.В. 25 травня 2012 року вчинила виконавчий напис, яким звернула стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання не менш як тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса у разі незадоволення іпотекодавцем вимоги іпотекодержателя про виконання порушення боржником зобов'язання у тридцятиденний строк.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» та п. п. 1.1-1.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок), передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 472 від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису подаються документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно п. 3.1 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до умов укладеного сторонами кредитного договору у позичальника встановлений строк виконання ним зобов'язання зі сплати процентів частинами - кожна із них має повертатись з 20 по 26 число кожного місяця з моменту отримання коштів.

З розрахунку заборгованості ОСОБА_10 перед ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» за вказаним кредитним договором, наданого банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, вбачається, що останній платіж на погашення відсотків за користування кредитом позичальником було здійснено 02 березня 2009 року, в той же час прострочення сплати процентів за кредитним договором виникло ще у 2008 році.

Враховуючи те, що у кредитному договорі передбачено, що його виконання, зокрема, сплата процентів здійснюється частинами згідно з графіком, колегія суддів приходить до висновку, що початок перебігу позовної давності для стягнення процентів за користування кредитом є день, коли боржник повинен був сплатити черговий платіж, однак не сплатив його, і відповідно загальна позовна давність застосовується до кожного щомісячного простроченого платежу, який був визначений графіком.

У порушення ст. ст. 212 - 214, 316 ЦПК України апеляційний суд на зазначені положення закону уваги не звернув, доводів сторін належним чином не перевірив, не послався у рішенні на обставини і докази, які спростовують доводи ОСОБА_6 про те, що виконавчий напис вчинено поза межами позовної давності.

Допущені судом неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення, судове рішення суду апеляційної інстанції на підставі ч. 2 ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_9, яка діє в інтересах ОСОБА_6, задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Львівської області від 07 жовтня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.І. Мартинюк О.В. Кадєтова А.О. Леванчук
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук