Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/582/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Шевченко І. М.
Доповідач Карпенко О. Л.
РІШЕННЯ

Іменем України

04.06.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого - Карпенка О.Л.,

суддів - Гайсюка О.В.,

Голованя А.М.,

при секретареві - Дімановій Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, треті особи: Служба у справах дітей Кіровоградської міської ради, ОСОБА_3 про скасування рішення № 30 від 23 січня .2014 року виконавчого комітету Кіровоградської міської ради та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Служба у справах дітей Кіровоградської міської ради про забезпечення права на належне батьківське виховання та усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року ОСОБА_3. звернулась в суд з позовом до виконавчого комітету Кіровоградської міської ради про скасування рішення № 30 від 23 січня 2014 року зазначаючи, що оспорюваним рішенням було встановлено порядок спілкування її колишнього чоловіка ОСОБА_3 з їх донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 2 червня 2014 року до участі в справі в якості третьої особи був залучений ОСОБА_3

ОСОБА_3 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_4 у якому він, з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог, просив забезпечення дитині права на належне батьківське виховання та усунення перешкод у спілкуванні з малолітньою дитиною та участі у її вихованні та просив винести рішення, яким зобов'язати ОСОБА_4 забезпечити дитині право на належне батьківське виховання шляхом виконання рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 28 лютого 2013 року, усунути йому перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини шляхом надання побачень з дитиною двічі на місяць по четвергах з 09.00 до 20.00 за місцем проживання батька дитини в квартирі АДРЕСА_1; на час навчальних канікул до 30 днів щорічно з правом виїзду його з дитиною на відпочинок до моря, до бабусі з дідусем з метою оздоровлення дитини; у день народження дитини 13 вересня, на свято Новий рік з 11 до 17 години з можливістю виїзду його та дитини за межі Кіровограда, а на Різдво, Великдень, 1 та 9 травня, Трійцю, день Конституції, день Незалежності щорічно на 1-2 дні з ночівлею дитини за місцем проживання батька; у разі хвороби - безперешкодне відвідування дитини у зручний час по місцю проживання дитини чи у лікувальному закладі, про який ОСОБА_4 повинна повідомляти його негайно; безперешкодне телефонне спілкування дитини з батьком по телефону матері, номер якого ОСОБА_4 повинна повідомити державного виконавця, в будь-який день і час (за винятком часу сну дитини). Позов обґрунтовує тим, що на його думку рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 28 лютого 2013 року, всупереч вимогам діючого сімейного законодавства,висновку органу опіки та піклування, інтересам дитини, було визначено місце проживання дитини з матір'ю, на даний час ОСОБА_4 в АДРЕСА_2. 25 квітня 2013 року ОСОБА_4 забрала дитину з садочка і з цього часу він не має відомостей про дитину, лише двічі мав змогу спілкуватись з донькою. Він побоюється за дитину, посилаючись на зазначені в позові обставини, норми діючого законодавства, просить задовольнити позов.

Рішенням Ленніського районного суду м. Кіровограда від 14 січня 2015 року позов ОСОБА_4 а також позов ОСОБА_3 задоволено частково: суд вирішив скасувати рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради № 30 від 23 січня 2014 року та визначити наступний порядок участі у вихованні та спілкуванні ОСОБА_3 з його малолітньою дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: двічі на місяць по четвергах з 15-00 до 19-00 за місцем проживання матері дитини в м. Кіровограді. В задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

Рішення суду в частині визнання недійсним рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради № 30 від 23 січня 2014 року сторонами не оскаржується.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині вирішення позову ОСОБА_3, він подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення в цій частині і ухвалити нове рішення про задоволення його позову повністю. Апеляційну скаргу обґрунтовано суд визначив місце проведення його зустрічей з дитиною у квартирі, яка належить сторонній особі, без її згоди. Орган опіки і піклування не дослідував обраний судом спосіб його участі у вихованні дитини і відповідний висновок не надавав. Вважає, що позивач може не виконувати рішення суду. Вирішивши питання його спілкування з дитиною, суд фактично відмовив у задоволенні вимог щодо його участі у її вихованні.

Позивач надала суд письмові заперечення на апеляційну скаргу в яких підтримала висновки суду першої інстанції та зазначила, що апеляційна скарга не ґрунтується на нормах матеріального права а вимого ОСОБА_3 не підтверджені доказами.

У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав свою апеляційну скаргу.

Його представник, адвокат ОСОБА_6, просила апеляційну скаргу задовольнити.

Позивач, повідомлення належним чином про час та місце розгляду справи, особисто в судове засідання не з'явилася.

Її представник, ОСОБА_7, заперечив проти доводів апеляційної скарги. При цьому він зазначив, що рішення суду відповідає інтересам дитини, яка не повинна підлаштовуватися під бажання та графік батька та ще й на шкоду своєму розвитку так, як вона вимушена буде пропускати навчання на час зустрічей з батьком, як він того бажає.

Представник служби у справах дітей Кіровоградської міської ради та виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, ОСОБА_8, пояснила суду, що виконавчий комітет Кіровоградської міської ради визначив порядок участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею з урахуванням всіх обставин та в інтересах дитини. Підстав для його зміни не вбачається.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача та його представника, представників інших осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_3. та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі та є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_3 і ОСОБА_3 припинили шлюбні відносини і з 11 жовтня 2013 року ОСОБА_3 перебуває у шлюбі з ОСОБА_7 та змінила своє прізвище на ОСОБА_7 і проживає за місцем проживання чоловіка за адресою: АДРЕСА_3.

Рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 23 січня 2014 року № 30 визначено наступний порядок участі у вихованні та спілкуванні ОСОБА_3 з його малолітньою дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме по четвергах з 09.00 до 20.00 два рази на місяць за місцем проживання батька дитини в АДРЕСА_1

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 28 лютого 2013 року у справі за позовам ОСОБА_3 і зустрічним позовом ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини (Т. І а.с. 17) визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5, 13 вересня 20008 року народження, разом з матір'ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3; зобов'язано ОСОБА_3 повернути дочку матері.

Малолітня ОСОБА_9 проживає з матір'ю за визначеною судом адресою, відвідує дитячий навчальний заклад № 63 де проходить заняття з підготовки до школи, вивчає англійську мову, читання та інші предмети, займається в хореографічному гуртку, має у будні дні відповідний режим життя.

Правильність встановлення судом цих обставин справи сторонами не оспорююється.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 28 лютого 2013 року визначено місце проживання дитини з матір'ю, де створені всі належні умови для виховання та розвитку дитини, ОСОБА_3, проживає в АДРЕСА_1, проходить військову службу, через специфіку військової служби також має змогу лише в будній день - четвер спілкуватись з дитиною, а тому визначив день спілкування - четвер та час з 15-00 (після денного сну дитини) до 19-00 за місцем проживання матері, тобто в м. Кіровограді двічі на місяць. Щодо задоволення інших позовних вимог ОСОБА_3, то суд відмовив в їх задоволенні вважаючи їх передчасними, бо відсутній висновок органу опіки та піклування, який є обов'язковим, що розгляду заявлених ним вимог.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Проте оскаржуване рішення не повною мірою відповідає цим вимогам закону.

Згідно зі ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Права батьків щодо виховання дитини розцінюється - засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Праву на спілкування з дитиною та участі у її вихованні того з батьків, хто проживає окремо від дитини, кореспондує обов`язок того, з ким проживає дитина, не чинити перешкод у здійсненні свого права.

Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи (ч. 1, 2 ст. 159 СК України).

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд першої інстанції невірно застосував ч. 5 ст. 19 СК України, і не зобов'язав орган опіки та піклування, яким являється виконавчий комітет Кіровоградської міської ради і який приймав участь у справі, надати письмовий висновок щодо розв'язання спору з у рахуванням висунутих позивачем вимог.

Не виконавши вимог закону, всупереч ч. 4 ст. 10 СК України, суд зазначив відсутність висновку органу опіки та піклування щодо вирішення спору в якості підстави для відмови в задоволенні частини вимог ОСОБА_3

Апеляційним судом зобов'язано виконком Кіровоградської міської ради та службу у справах дітей Кіровоградської міської ради підготувати та надати суду висновок щодо розв'язання спору.

Згідно рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 2 червня 2015 року № 294 (Т. ІІ а.с. 25) запропоновано наступний порядок участі ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: кожний перший та четвертий четвер місяця з 16 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. за місцем проживання дитини у м. Кіровограді з правом відвідування дитячих розважальних закладів, кожний другий та четвертий четвер місяця з 9 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. за місцем проживання батька в будинку АДРЕСА_4 та під час відпустки в разі наявності відповідної путівки на визначений у ній строк.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки і піклування, якщо він є необґрунтованим.

Колегія суддів враховує, що місце проживання дитини біля матері за адресою: АДРЕСА_3 визначено рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 28 лютого 2013 року.

Власником квартири АДРЕСА_3 являється ОСОБА_10, свекруха позивача по справі, яка надала письмову згоду на участь батька у вихованні та спілкуванні ОСОБА_5 (Т. І а.с. 233) та зобов'язалася не чинити цьому ніяких перешкод.

За таких умов висновок суду першої інстанції щодо участі ОСОБА_3 у вихованні доньки та спілкуванні з нею шляхом систематичних побачень двічі на місяць по четвергах з 15 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. в цілому не суперечить висновку органу опіки та піклування і відповідає інтересам, як дитини, яка навчається у дошкільному навчальному закладі і проходить підготовку до школи, так і батька, ОСОБА_3, який являється військовослужбовцем та за графіком служби має лише один вихідний день - четвер (Т. І а.с. 158).

Водночас колегія суддів не погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо можливостей зустрічі батька з дочкою по четвергам двічі на місяць за місцем проживання батька, в с. Богданівці Знам'янського району з 9 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.

Апеляційний суд виходить з того, що малолітня ОСОБА_5 в цей час проходить дошкільну підготовку, яка для неї є вкрай важливою, адже їй вже виповнилося шість років і з 1 вересня 2015 року вона повинна відвідувати школу та здобувати шкільну освіту. Нехтування дошкільною підготовкою може негативно вплинути на дитину.

Крім того, ОСОБА_3 не надав доказів можливості забезпечення ним доставку дитини до нього додому та у зворотному напрямку (наявність у нього особистого транспорту або прямого транспортного сполучення між Кіровоградом і Богданівкою), з урахуванням віку дитини та непередбачуваності погодних умов з урахуванням зміни сезонів.

Поряд з цим суд погоджується з висновком органу опіки та піклування в частині можливості спільного проведення відпочинку ОСОБА_3 з його дочкою ОСОБА_11 у період його відпустки за наявності відповідної путівки до оздоровчого закладу або закладу відпочинку на визначений у ній строк.

З урахуванням позитивних характеристик батька дитини, його прихильного ставлення до дитини, тривалого проживання дитини з батьком без матері, будь-який перешкод для цього суд не вбачає.

Відвідування ОСОБА_12 діда та баби, про що ставить питання позивач, не може бути вирішено у даній справі та, як спір з цього питання відсутній, ні дід, ні баба дитини з цього питання до суду не зверталися.

Що ж до інших вимог ОСОБА_3: щодо його зустрічей з дочкою у день її народження, 13 вересня, на свято Новий рік з 11 до 17 години з можливістю спільного виїзду за межі м. Кіровограда, а на Різдво, Великдень, 1 та 9 травня, Трійцю, день Конституції, день Незалежності щорічно на 1-2 дні з ночівлею дитини за місцем проживання батька; у разі хвороби - безперешкодне відвідування дитини у зручний час по місцю проживання дитини чи у лікувальному закладі, про який ОСОБА_4 повинна повідомляти його негайно; безперешкодне телефонне спілкування дитини з батьком по телефону матері, номер якого ОСОБА_4 повинна повідомити державного виконавця, в будь-який день і час (за винятком часу сну дитини), то колегія суддів вважає їх надмірними, такими що не відповідають інтересам дитини, яка вимушена буде ділити свята, і більшість з них проводити лише з батьком, тим самим позбавляючись можливості святкування в сім'ї у якій вона виховується постійно: з матір'ю, вітчимом та молодшою сестрою.

Будь-які обмеження у відвідуванні ОСОБА_3 дочки, у разі її хвороби, у лікувальному закладі, в навчальних закладах відсутні.

Вимоги щодо зобов'язання позивача надавати номери власних засобів зв'язку є неправомірними, суперечать праву позивача на недоторканість особистого життя.

У зв'язку з встановленням апеляційним судом порушення з боку суду першої інстанції норм матеріального права, оскаржуване рішення підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 січня 2015 року змінити.

Доповнити абзац другий резолютивної частини рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 січня 2015 року наступним: «та в період відпустки ОСОБА_3 при наявності путівки на відпочинок на вказаний у ній строк».

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: