Справа 206/4731/15-ц
Провадження 2/206/1272/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" листопада 2015 р. Самарський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючий, суддя Сухоруков А.О.,

при секретарі Пучкова О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок ДТП,

в с т а н о в и в :

27 серпня 2015 року позивач звернувся з позовом до ОСОБА_2 акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія", ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок ДТП,

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АВ2 № 425319 від 21.12.2014 року, 20 грудня 2014 року о 22 год. 15 хв. у місті Дніпропетровську на перехресті вул. Янтарна та вул. Гринченка рухався автомобіль НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3, який поворотом ліворуч не дав дорогу іншому автомобілю, ЗАЗ, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням позивача ОСОБА_1, який рухався по рівнозначній дорозі вул. Янтарній в зустрічному напрямку, чим порушив вимоги п. 16.13 правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Внаслідок такого зіткнення та необережних дій водія ОСОБА_3 відбулася дорожньо-транспортна пригода, автомобілю позивача були нанесені технічні ушкодження, завдана матеріальна шкода. 21 січня 2015 року у судовому засіданні, що відбулося по адміністративній справі № 206/161/15-п, провадження № 3/206/48/15 в Самарському районному суді м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Поштаренко О.В. водій ОСОБА_3 свою вину визнав у повному обсязі. Вина відповідача доведена Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21.01.2015р., яка вступила в законну силу, протоколом про адміністративне правопорушення серії АВ2 № 425319 від 21.12.2014 року, схемою дорожньо-транспортної пригоди, поясненнями водія ОСОБА_3, поясненнями водія ОСОБА_1, рапортом від 20.12.2014 р. та фото таблицею. 06 січня 2015 року Висновком № 2566 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ експертом ОСОБА_5 було проведений огляд та встановлена вартість матеріального збитку у сумі 14 534,06 гривень.

Позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" на його користь збитки внаслідок дорожньо- транспортної пригоди у сумі 14534,06 гривень основного зобовязання по відновлювальному ремонту транспортного засобу згідно до оцінки транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_3 суму у розмірі 5000,00 гривень як витрати за надання послуг адвоката; суму у розмірі 5000,00 грн, як суму моральної шкоди. Стягнути солідарно з відповідачів судові витрати (а.с.2-6).

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити позов. Пояснив, що відповідач ОСОБА_3 виплатив йому 1000грн., як частина матеріальної шкоди.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, просив відмовити з підстав викладених у письмових запереченнях (а.с.47-48). Пояснив, що всі свої обов'язки перед позивачем виконав, страхову компанію протягом трьох днів повідомив про страховий випадок, тому інші обов'язки повинен нести другий відповідач страхова компанія, свою вину визнав. Сплатив позивачу обов'язкове відшкодування матеріальної шкоди (франшизу) в розмірі 1000,00грн.

Представник відповідача ОСОБА_6 акціонерне товариство "Українська транспортна страхова компанія" в судове засідання не зявився, надав суду письмові заперечення (а.с.63-64). Вказав, що страхове відшкодування підлягає стягненню у розмірі 10627,25 грн. та вважав, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Тому слід з'ясувати наявність двох обставин: фактичне здійснення ремонту автомобіля; чи зареєстрований надавач послуг з ремонту автомобіля є платником ПДВ. Тобто в даному випадку, сума страхового відшкодування має зменшитися на суму ПДВ від суми 14534,06, ПДВ 20%= 2906,81 грн.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився про час, дату та місце розгляду справи судом повідомлявся.

Вислухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21.01.2015р. по справі №206/161/15-п, провадження №3/206/48/15 ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення на користь держави у розмірі 374 грн. (а.с.9).

20 грудня 2014 року о 22 год. 15 хв. у місті Дніпропетровську на перехресті вул. Янтарна та вул. Гринченка автомобіль ЗАЗ 110307, номерний знак НОМЕР_3 отримав механічні пошкодження у вигляді капот, передній бампер, права фара, решітка, переднє праве крило та інше, що підтверджується довідкою Державтоінспекції, виданої ОСОБА_1 ГДН №009261(а.с.10).

Відповідно до висновку від 06.01.2015р. № 2566 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ експертом ОСОБА_7 був проведений огляд та встановлена вартість матеріального збитку у сумі 14 534,06 гривень (а.с.13-30). При цьому загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 18553,29 грн., але з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу експерт дійшов висновку, що вартість матеріального збитку складає 14 534,06 грн.

14.08.2014 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 акціонерним товариством "Українська транспортна страхова компанія" було укладеного договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на підтвердження якого було видано поліс № АІ/ 3660323, терміном дії з 15 серпня 2014 року по 14 серпня 2015 року (включно), де застрахованим транспортним засобом є ВАЗ 2109, номерний знак НОМЕР_4 (а.с.65).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ЯАА №639932 - транспортний засіб ВАЗ 2109, державний номер НОМЕР_4 належить гр. ОСОБА_4 (а.с. 68).

Відповідно до відомості ЗАКАЗ № ЗГ-0000001 від 05 лютого 2015 р., складеної ФОП ОСОБА_8, вартість ремонту транспортного засобу, яку позивач фактично сплатив, складає 20490 грн. (а.с. 74). ФОП ОСОБА_8 є платником єдиного податку, що підтверджується свідоутвом платника єдиного податку серія А №767301 від 22.05.2012р. (а.с. 78).

25 серпня 2015р. позивачем сплачено 5000грн. вартості правової допомоги за договором про надання юридичних та адвокатських послуг, що підтверджується товарним чеком від 25.08.2015р.(а.с.37).

Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

За змістом ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням, зокрема, в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Тобто зазначеною постановою суду була прямо встановлена винність відповідача у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, причинний звязок між порушенням правил дорожнього руху і як наслідок цього, зіткненням із автомобілем, що призвело до механічних пошкоджень та матеріальних збитків.

Відповідно до ст. ст. 22, 1166 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ч.ч.1 та 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода завдана діями фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Змістом ст. 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Вирішуючи питання про суму стягнення матеріальної шкоди, суд бере до уваги висновок автотоварознавчого дослідження про вартість матеріального збитку від 06.01.2015 року як більш актуального і наближеного в цінах на час ДТП, в розмірі 14 534,06 грн., з урахуванням фізичного зносу автомобіля.

Як встановлено в судовому засіданні на момент вчинення ДТП 20.12.2014р. цивільно-правова відповідальність ОСОБА_9 була застрахована в ОСОБА_2 акціонерному товаристві "Українська транспортна страхова компанія" згідно полісу № АІ/ 3660323. Ліміт відповідальності за заподіяння матеріальної шкоди 50000,00 грн., за заподіяння шкоди життю і здоров'ю 100000,00 грн., франшиза 1000,00 грн. Вказані умови кореспондуються з приписами пункту 9.2 статті 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обовязкове страхування власників транспортних засобів», передбачено, що при настанні страхового випадку, страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Як вбачається зі ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», то метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Враховуючи, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність особи ОСОБА_3, винної у заподіянні збитків, була застрахована у відповідача ОСОБА_10 акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія»», останній відповідно до статті 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повинен відшкодувати їх у межах встановлених лімітів.

Крім того, позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердив, що відповідач ОСОБА_3 сплатив йому 1000грн., як суму франшизи.

Твердження відповідача ОСОБА_6 акціонерне товариство "Українська транспортна страхова компанія", що в даному випадку, сума страхового відшкодування має зменшитися на суму ПДВ від суми 14534,06, ПДВ 20%= 2906,81 грн., суд не бере до уваги, оскільки експерт автотоварознавець ОСОБА_5 лише розраховує вартість збитків та не є особою, яка надає послуги з ремонту автомобіля. Позиція відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" в даній ситуації не узгоджується з позицією Верховного Суду України, яка викладена в судовій практиці розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування, на яку сам відповідач посилався, як на підставу своїх заперечень. Крім того, позивач ОСОБА_1 фактично скористався послугами ФОП ОСОБА_8, який є платником єдиного податку,тому підстави для зменшення суми страхового відшкодування на суму ПДВ відсутні.

Таким чином, враховуючи ліміт відповідальності ОСОБА_2 акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" згідно полісу № АІ/ 3660323 та виплату відповідачем ОСОБА_3 суми франшизи у розмірі 1000грн., суд вважає, що сума матеріальної шкоди завданої позивачу ОСОБА_1 внаслідок ДТП 20.12.2014 року в розмірі 13534грн.06коп. підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія".

Вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди суд виходить із наступного.

У відповідності зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, з урахуванням вимог розумності і справедливості, ступеня вини особи, що завдала шкоду. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана із розміром цього відшкодування.

На підставі ст.1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній особі каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка її завдала, незалежно від її вини.

Позовні вимоги позивач у частині відшкодування моральної шкоди у сумі 5000,00 грн. мотивує перенесенням негативних емоцій, порушенням звичайного способу життя через тривалу відсутність автомобіля.

Однак на думку суду зазначена сума є завищеною, не відповідає дійсним обставинам справи, глибині та періоду страждань, не ґрунтується на засадах розумності та справедливості, а тому розмір її відшкодування слід зменшити до 1000,00 грн.

У звязку із викладеним, суд вважає необхідним задовольнити позов і стягнути із відповідача ОСОБА_3 на користь позивача відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000грн.

Згідно норм ст. 3 ЦПК України кожна особа вправі звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а в інтересах інших осіб, або державних чи суспільних інтересах лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог та заперечень. Суд не приймає до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з вищенаведених обставин справи, а також діючого матеріального закону, розглядаючи позов в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів, у відповідності до вимог ст. 11 ЦПК України, оцінюючи їх в сукупності та аналізуючи зміст наведених вище норм права, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати на правову допомогу з урахуванням положень Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» слід стягнути на користь позивача з відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" в розмірі 1500,00 грн., з відповідача ОСОБА_3 В в розмірі 500,00 грн.

Згідно ст. 88 ЦПК України на користь позивача з кожного з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_10 акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243грн.60коп.

Керуючись ст.ст. 4-8, 10, 11, 18, 57-61, 88, 130, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_10 акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_113534 (тринадцять тисяч пятсот тридцять чотири) гривні 06 коп. матеріальної шкоди, судові витрати на правову допомогу в розмірі 1500,00 грн. та 243,60 грн. витрат на оплату судового збору, загалом 15277 (пятнадцять тисяч двісті сімдесят сім) гривень 66 коп.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_11000,00 грн. моральної шкоди, судові витрати на правову допомогу в розмірі 500,00 грн. та 243,60 грн. витрат на оплату судового збору, загалом 1743 (одну тисячу сімсот сорок три) грн. 60 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.О. Сухоруков