Справа № 303/2461/15-ц
Провадження № 2/303/1556/15
Ряд. стат. звітн. 57
25 червня 2015 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого Котубей І.І.
при секретарі Панас М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до міського відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_1, про звільнення майна з-під арешту, -
Представник позивача в судове засідання не зявився, до початку судового засідання подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідачі в судове засідання також не зявилися повторно, про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомили.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.
В забезпечення виконання зобовязань за даним договором між банком та ОСОБА_1 укладено договір застави рухомого майна, відповідно до якого відповідач ОСОБА_1 надав в заставу автомобіль тягач марки RENAULT MAGNUM, 2001 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить йому на праві власності.
Постановою державного виконавця ВП № 23203586 від 20.12.2010 року накладено арешт на все майно ОСОБА_1, в тому числі і на майно, забезпечене заставою (а.с. 21). Як вбачається з даної постанови, стягувачем у виконавчому провадженні є Управління Пенсійного фонду, заборгованість становить 1365,24 грн.
Постановами державного виконавця ВП № 21721477 від 04.10.2010 року та від 16.06.2011 року накладено арешт на все рухоме майно ОСОБА_1, в тому числі і на майно, забезпечене заставою (а.с. 22-25). Відповідно до постанови від 16.06.2011 року, стягувачем у даному виконавчому провадженні є ПАТ КБ «Приватбанк», заборгованість становить 19969,11 грн.

Постановою державного виконавця ВП № 30093851 від 03.08.2011 року накладено арешт на все майно ОСОБА_1, в тому числі і на майно, забезпечене заставою (а.с. 26). Як вбачається з даної постанови, стягувачем у виконавчому провадженні є Управління Пенсійного фонду, заборгованість становить 2628,27 грн.

Відповідно до постанови державного виконавця від 17.08.2012 року, винесеної у виконавчому провадженні № 33829294, накладено арешт на все майно ОСОБА_1, а постановою державного виконавця від 21.08.2012 року у даному виконавчому провадженні оголошено в розшук транспортні засоби, що належать ОСОБА_1, в тому числі і тягач RENAULT MAGNUM (а.с. 27, 28).

Як вбачається з даних постанов, стягувачем у виконавчому провадженні № 33829294 також є ПАТ КБ «Приватбанк».

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що на тягач марки RENAULT MAGNUM, 2001 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить на праві власності ОСОБА_1 і перебуває в заставі банку, накладено арешт та оголошено в розшук у виконавчий провадженнях, які відкриті саме за заявою позивача ПАТ КБ «Приватбанк», саме позиває і є стягувачем у цих провадженнях.

В інших виконавчих провадженнях, а саме ВП № 30093851 та ВП № 23203586, стягувачем є Управління Пенсійного фонду України.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Тобто, звертаючись до суду з позовом, особа повинна вказати, які саме її права, свободи чи інтереси порушено, в чому такі порушення полягають.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

У поданій позовній заяві позивач зазначає, що внаслідок накладення арешту на автомобіль, який перебуває в заставі, порушується його право на задоволення вимог за рахунок предмету застави. При цьому позивач не вказує, які саме його вимоги не можуть бути задоволені, в чому саме полягають порушення.

Порядок звернення стягнення на заставлене майно врегульовано ст. 54 Закону України про виконавче провадження, відповідно до якої передбачено право на звернення стягнення на заставлене майно не тільки для задоволення вимог стягувача-заставодержателя, яким є позивач, а і для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Відповідно до ст.589 ЦК України у разі не виконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

Позивачем у даному спорі не надано жодних доказів і навіть не зазначається у позові про факт невиконання боржником зобовязань, забезпечених заставою, тобто про виникнення у нього права на звернення стягнення на предмет застави, про наявність судового рішення на звернення стягнення.

Крім того, позивачем не надано суду жодних доказів, на підставі яких можна було б встановити, яка вартість предмета застави та який розмір заборгованості боржника перед заставодержателем.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факт порушення його прав внаслідок накладення арешту на майно боржника.

Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, безпідставними і до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 213, 214, 215, 222-224 ЦПК України, ст.589, ЦК України, ст.20 ЗУ «Про заставу», суд

в и р і ш и в :

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до міського відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_1, про звільнення майна з-під арешту - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд.

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду ОСОБА_2