Справа № 638/4184/15-ц
Провадження № 2/638/3445/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого - судді РУДНЄВОЇ О.О.

При секретареві РОМАНОВІЙ О.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Комунального Закладу «Школа вищої спортивної майстерності», третя особа по справі - Дзержинський Відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про стягнення з ОСОБА_2 суми заборгованості по недоплаченим аліментам за період з 01.06.2014 року по 30 листопада 2014 року в сумі 502,81 гривень, про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та Комунального закладу«Школа вищої спортивної майстерності» пені за несплату аліментів за період з 01.06.2014 року по 27 липня 2015 року в загальній сумі 1334,50 гривень,-

УСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом 25 березня 2015 року, просила суд стягнути з відповідачів ОСОБА_2 заборгованість по аліментам за період з липня 2014 року по 30.11.2014 року в сумі 476,96 гривень, та стягнути солідарно з ОСОБА_2 та Комунального Закладу «Школа вищої спортивної майстерності» суму пені за несплату аліментів в розмірі 637,47 гривень. 28 липня 2015 року позивачка уточнила позовні вимоги (арк..150-154) та просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість по аліментам за період з 01.06. 2014 року по 30.11.2014 року в сумі 502,81 гривень та стягнути солідарно з ОСОБА_2 та Комунального Закладу «Школа вищої спортивної майстерності» суму пені за несплату аліментів в розмірі 1334,50 гривень.

В судовому засіданні позивачка уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити наполягаючи на тому, що заборгованість по поточним аліментам виникла у зв'язку з тим, що при стягненні аліментів з відповідача на утримання дитини Комунальним закладом «Школа вищої спортивної майстерності» зменшено розмір індексації, а за жовтень та листопад 2014 року ця індексація зовсім не була сплачена. Просить стягнути пеню за несплату аліментів за період з 01.06.2014 року по 27 липня 2015 року. Пояснила суду, що вважає, що відповідач ОСОБА_2. навмисно працює на низькооплачуваній роботі, що стало причиною її неодноразових звернень до суду. Той факт, що відповідач мало заробляє став підставою виникнення виконавчих проваджень, які фактично не виконуються. Звернула увагу суду на ті обставини, що відповідач знайшов кошти собі на куртку,в якій прийшов, він має кошти щоб поголитися та постригтися, а їй важко кормити дитину.

Відповідач ОСОБА_2. позовні вимоги не визнав, проти позову заперечував, пояснив, що з нього стягують з липня 2014 року 70% заробітку, іншої роботи в нього не має, він має на утриманні матір, похилого віку, інваліда 1 групи, добросовісно сплачує аліменти, частка суми іде на сплату поточних платежів, частка суми на сплату заборгованості по 7 виконавчим листам. В листопаді з нього завершено стягнення аліментів про стягнення заборгованості за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова в сумі 9161,13 гривень. Стягнення з нього аліментів контролює, регулярно спілкується з бухгалтерією після того, як з нього було стягнуто рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова 9161,13 гривень, які складалися саме з недоплаченої індексації аліментів. При стягненні поточних аліментів з нього стягують індексацію. В нього не має ніякої заборгованості по поточним аліментам, про що йому було видано відповідну довідку Дзержинською ВДВС Харківського міського управління юстиції.

Відповідач, Комунальний Заклад «Школа вищої спортивної майстерності» в особі представника за дорученням Нестерової Л.І. позовні вимоги не визнав, проти позову заперечував. Представник пояснила, що всі аліменти (поточні платежі) були стягнути своєчасно та належним чином та проіндексовані. Був збій в програмі та стягнення індексації за листопад 2014 року проведено та сплачено в січні 2015 року. Також мав місце збій в вересні 2014 року, але стягнення проведено та суму перераховано. Звернула увагу суду на ті обставини, що аліментні платежі виникають, виключно, з сімейних правовідносин. Вважає комунальний заклад неналежним відповідачем. Пояснила, що постанова по виконавчому провадженню про збільшення суми стягнення до 385,00 гривень надійшла з Дзержинського ВДВС 02.12.2014 року, тобто тоді коли стягнення вже було проведене, було стягнуто суму аліментів, але у зв'язку з тим, що у відповідності з Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затверджених Постановою КМУ від 17 липня 2003 року № 1078 базовим місяцем для індексації є березень 2015 року, то розмір індексації до березня 2015 року нараховано з суми 170,00 гривень аліментів. Проведено остаточне стягнення за виконавчим листом на суму 9161,13 гривень та в поточному місяці будуть проведені стягнення відповідної суми заборгованості по виконавчому провадженню на суму 1068,00 гривень

Третя особа по справі - Дзержинський Відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції в особі представника за дорученням Ковальової Є.С. пояснила суду, що за час розгляду справи судом неодноразово перевірила звіти бухгалтерії Комунального Закладу «Школа вищої спортивної майстерності» та прийшла до висновку, що ніякої заборгованості по поточним платежам аліментів та індексації в ОСОБА_2 не має. Має місце заборгованість за виконавчими провадженням за виконавчими листами Орджонікідзевського та Дзержинського районних судів м. Харкова. Позивачці своєчасно надсилаються відповіді на всі її звернення, надсилаються та надаються копії звітів. Дійсно в листопаді 2014 року мало місце не стягнення індексації з-за технічного збою в програмі нарахування заробітної плати, але бухгалтерія школи всю суму доплатила в січні 2015 року. З липня 2014 року нею було винесено постанову, згідно з якою розмір стягнення збільшено до 70%, більше стягувати Закон України «Про виконавче провадження» не передбачає. Після проведення відповідних перевірок підтвердила суду, що стягнення аліментів та індексації проводиться правильно і заборгованості у ОСОБА_2 по поточним аліментним платежам не має.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи та матеріали архівної цивільної справи №644/10912/14-ц, 2/644/613/15 від 03.03.2015 року Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, судом встановлено наступні обставини та правовідносини:

У відповідності з ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті ж самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, суд вважає такими, що не підлягають доказуванню всі вказані нижче за текстом судового рішення обставини, встановлені судовими рішеннями:

- 25.06.2012 року Дзержинським районним судом м. Харкова (справа 2011/4023/2012, 2/2011/3127/2012) стягнуто аліменти в сумі 567,00 гривень. Рішення скасоване ухвалою Апеляційного Суду Харківської області від 01.11.2012 року (арк..91-93),

- 24.10.2012 року Дзержинським районним судом м. Харкова (справа 2/2011/4511/2012, 2011/9639/2012) стягнуто 3929,26 гривень додаткові витрати на утримання дитини, ухвалою Апеляційного Суду Харківської області від 05.12.2012 року залишено без змін,

- 06.02.2014 року Орджонікідзевським районним народним судом м. Харкова (справа № 644/10912/14-ц, 2/644/613/15) стягнуто 3% річних за прострочення виконання зобов'язання за період з 05.12.2012 року по 17.06.2013 року, в задоволенні інших позовних вимог відмовлено,

- 22.09.2014 року Орджонікідзевським районним народним судом м. Харкова (справа №644/6130/14-ц, 2/644/1781/14) було збільшено розмір аліментів з 170,00 гривень до 305,00 гривень, скасоване рішенням Апеляційного Суду Харківської області від 04.11.2014 року та збільшено розмір стягнення до 385,00 гривень,

- 18.02.2014 року Дзержинським районним народним судом м. Харкова (638/2094/13-ц, 2/638/1296/14) стягнуто додаткові витрати в сумі 1068 ,00 гривень, рішенням Апеляційного Суду Харківської області від 12 травня 2014 року залишено без змін,

- 09.06.2015 року Орджонікідзевським районним народним судом м. Харкова (справа №644/1733/15-ц, 2/644/5158/15) стягнуто додаткові витрати 552,54 гривень, ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 06.07.2015 року залишено без змін.

Судом не аналізуються і не досліджуються ті рішення судів, які не стосуються стягнення додаткових сум, зміни розміру аліментів.

Відповідач ОСОБА_2 на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18.04.2006 року №2-1804/06 сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, розмір аліментів неодноразово був переглянутий та збільшений, остаточно на підставі рішення Апеляційного Суду Харківської області від 04.11.2014 року (арк..справи 98-99) та складає на час розгляду цієї справи 385,00 гривень щомісячно, починаючи з дня набранням рішенням законної сили, тобто через 20 днів після проголошення.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03.03.2015 року №644/10912/14-ц, 2/644/613/15, яке набуло чинності після розгляду апеляційної скарги Апеляційним Судом Харківської області від 26.03.2015 року (арк..справи 113-115,116-118), на підставі з цим рішенням на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 стягнуто 570,96 гривень інфляційних витрат та 125,41 гривень - 3% річних за прострочення виконання зобов'язання за період з 18.06.2013 року по 15 січня 2015 року. В мотивувальній частині вищевказаного рішення вказано, що ці витрати стягнути за несвоєчасне виконання зобов'язання по виконавчим провадженням, які знаходяться на виконанні в бухгалтерії КЗ «Школа вищої спортивної майстерності» в тому числі й за прострочення виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.02.2014 року щодо стягнення 1068 гривень 00 копійок додаткових витрат на утримання дитини.

Таким чином, станом на час розгляду справи судом на виконанні що до стягнення з відповідача ОСОБА_2 знаходилось 7 виконавчих проваджень, в тому числі на суму 9161,13 гривень за виконавчим листом №2-1807 від 04.05.2006 року, стягнення за яким завершено в жовтні 2015 року.

У відповідності зі ст.2 Сімейного Кодексу України:

1. Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір'ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання.

2. Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком.

3. Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між іншими членами сім'ї, визначеними у ньому.

4. Сімейний кодекс України не регулює сімейні відносини між двоюрідними братами та сестрами, тіткою, дядьком та племінницею, племінником і між іншими родичами за походженням.

Таким чином, суд приходить до висновку, що доводи відповідача Комунального Закладу «Школа вищої спортивної майстерності» в тій частині, що Комунальний Заклад «Школа вищої спортивної майстерності», не може бути належним відповідачем по цій справі обґрунтовані та відповідають вимогам діючого сімейного законодавства.

У відповідності зі ст..180 Сімейного Кодексу України «Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття».

Таким чином, обов'язок по утриманню дитини законодавець поклав не тільки на батька неповнолітнього ОСОБА_3, 2000 року народження - відповідача по справі ОСОБА_2, а й на матір неповнолітнього, позивачку ОСОБА_1

Суд приходить до висновку, що трудові стосунки між відповідачем ОСОБА_2 та його роботодавцем не мають відношення до стягнення заборгованості по аліментним зобов'язанням.

Порядок виконання рішення про стягнення аліментів визначений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» та п.7.5. Інструкції про проведення виконавчих дій, яка затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 року № 74/5 та зареєстрована в Міністерстві Юстиції України 15.12.1999 року 865/4158.

Ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що порядок стягнення аліментів визначається законом.

Ч.2 ст..8 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» зазначено, що за наявності підстав, визначених цим законом, право населення на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органами.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обов'язок проведення індексації розміру аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений Законом, а саме: Положеннями Сімейного Кодексу України, що покладає на державного виконавця обов'язок проводити таку індексацію автоматично, керуючись вимогами Закону України «Про індексацію щодо обчислення розміру заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувача та боржника.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» зазначено що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі і заробітна плата (грошове забезпечення), з якої відраховуються аліменти.

Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувача та боржника.

Суд приходить до висновку, що державний виконавець Дзержинського ВДВС ХМУЮ Ковальова Є.С., діючи виключно в межах своїх повноважень, належним чином провела перевірку порядку стягнення аліментів з ОСОБА_2 і встановила, що заборгованості в ОСОБА_2 по поточним платежам та по сплаті індексації не має.

Дзержинський відділ Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції своїм листом від 25.05.2015 року № 7424/05-35 повідомив відповідача по справі ОСОБА_2 про відсутність в нього заборгованості по поточним аліментам за виконавчим листом №644/6130/14-ц, 2/644/1781/14, виданим 19.11.2014 року Апеляційним Судом Харківської області при рішенні про збільшення розміру аліментів до 385,00 гривень (арк..75).

На вимогу суду державним виконавцем Дзержинського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Ковальовою Є.С. двічі проводилася ретельна перевірка стану сплати поточних аліментів боржником ОСОБА_2 стягувачці ОСОБА_1 (арк..справи 170-172,233-234) та порушень в виконанні судового рішення і наявності заборгованості по поточним платежам аліментів виявлено не було.

Позивачка ОСОБА_1 неодноразово пояснила суду, що має місце саме заборгованість по поточним аліментам і індексації аліментів за період з 01.06.2014 року по 30.11.2014 року, вказавши суду, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03.03.2015 року №644/10912/14-ц, 2/644/613/15, яке набуло чинності після розгляду апеляційної скарги Апеляційним Судом Харківської області від 26.03.2015 року (арк..справи 113-115,116-118), на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 стягнуто 570,96 гривень інфляційних витрат та 125,41 гривень - 3% річних за прострочення виконання зобов'язання за період з 18.06.2013 року по 15 січня 2015 року, саме з суми невиконаних виконавчих проваджень, які знаходяться на примусовому виконанні.

Ухвалою Верховного Суду України від 26.11.2003 року по цивільній справі передбачено, що «Індексація заробітної плати працівникам провадиться відповідно до ст. 33 Закону України "Про оплату праці" у період між переглядами Верховною Радою України розміру мінімальної заробітної плати і здійснюється згідно із Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" та відповідними положеннями Порядку проведення індексації грошових доходів громадян підприємством, установою чи організацією, які виплачують заробітну плату, при її нарахуванні починаючи з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, котрий перевищив 105% (величину порога індексації).

Компенсація втрати частини заробітної плати провадиться згідно зі ст. 34 Закону "Про оплату праці" і Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності й господарювання своїм працівникам за будь-яких причин затримки виплати нарахованої заробітної плати і проіндексованої за наявності необхідних для цього умов) на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на 1%.

В тій же Ухвалі Верховного Суду України вказано:

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. N13 (v0013700-99) "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" у справах, пов'язаних із вирішенням спорів про індексацію заробітної плати або компенсацію працівникам втрати її частини у зв'язку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що індексація заробітної плати провадиться на підставі ст. 33 Закону від 24 березня 1995 р. N 108/95-ВР ( 108/95-ВР) "Про оплату праці" в період між переглядами Верховною Радою України розміру мінімальної заробітної плати і здійснюється згідно із Законом від 3 липня 1991 р. N 1282-XII (1282-12) "Про індексацію грошових доходів населення" і відповідними положеннями Порядку проведення індексації грошових доходів громадян (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 1998 р. N 663 (663-98-п); зі змінами й доповненнями) підприємством, установою чи організацією, які виплачують заробітну плату, при її

нарахуванні починаючи з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, котрий перевищив 105% (величину порога індексації).

Компенсація втрати частини заробітної плати провадиться згідно зі ст.34 Закону "Про оплату праці" ( 108/95-ВР ) і Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати (затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 р. N 1427 (1427-97-п ); зі змінами, внесеними постановою від 23 квітня 1999 р. N 692 ( 692-99-п ) підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності й господарювання своїм працівникам за будь-яких причин затримки виплати нарахованої заробітної плати (проіндексованої за наявності необхідних для цього умов) на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на 1%.

Таким чином, суд приходить до висновку, що доводи відповідача Комунального закладу «Школа вищої спортивної майстерності» та третьої особи - Дзержинського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції в частині застосування до індексації доходів базового місяця законні та обґрунтовані, бо нарахування має бути проведено з першого числа місяця наступного за тим, в якому індекс споживчих чин перевищив 105% законні та обґрунтовані.

П.17 Постанови Пленуму Верховного України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачає:

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК ) і виплачуються щомісячно.

У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5-7 ст.181 СК.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Порядок стягнення аліментів визначено у ст.74 Закону "Про виконавче провадження", а також у статтях 194-197, 274 СК».

У відповідності до ч2 ст184 Сімейного Кодексу України встановлено: Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Судом неодноразово роз'яснені учасникам процесу вимоги ст..ст.10,11,60 ЦПК України, відносно того, що обов'язок доказування покладається законодавцем на учасників процесу, а судом докази тільки оцінюються.

Судом більш ніж п'ять разів пропонувалося позивачці призначити відповідну судово-бухгалтерську експертизу правильності проведення розрахунків суми індексації, яка на її користь стягнута, але позивачка від проведення судової бухгалтерської експертизи відмовилася.

На підставі ст.57 ЦПК України доказами по справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановить наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення по справі. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно вимог ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд приходить до висновку, що позивачка не надала суду належних доказів обґрунтованості своїх доводів та вимог, суд не може вважати належними доказами по справі індекси інфляції Держкомстату України (арк..218) та пропозицію з боку позивачки суду перерахувати розмір індексації аліментів в режимі «Онлайн-калькулятор», бо у відповідності з ч 2 ст.184 Сімейного Кодексу України аліменти індексуються за законом ,а не в судовому порядку.

Згідно з вимогами ч 3ст.194 Сімейного Кодексу України передбачено: Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.

Ст.195 Сімейного Кодексу України передбачає:

1. Заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення.

2. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує.

3. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

(Частина третя статті 195 із змінами, внесеними згідно із Законом N 2677-VI від 04.11.2010)

4. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

У відповідності з ч 1 ст.196 Сімейного Кодексу України - При виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Суд приходить до висновку, що вина відповідача ОСОБА_2 в наявності заборгованості по поточним аліментам та індексації не може бути встановлена судом, з тих підстав, що в судовому засіданні достеменно встановлено, що аліменти за поточний період та індексація аліментів стягнуті своєчасно та належним чином, тобто наявності заборгованості по поточним аліментам не встановлено.

П. 22 Постанови Пленуму Верховного України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказує , що «Передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

При розгляді справ про стягнення аліментів суд відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК повинен роз'яснювати сторонам їх відповідальність за прострочення сплати.

Якщо аліменти сплачуються не за рішенням суду, а згідно з укладеним між батьками договором, передбачена ст. 196 СК України санкція застосовується за наявності прямої вказівки про це в договорі».

У відповідності з вимогами Закону України «Про право на справедливий суд» від 12.02.2015 року, який набув чинності 28.03.2015 року та яким внесені відповідні зміни до ЦПК України, суди при постановленні рішень зобов'язані застосувати судову практику, ураховуючи позицію Верховного Суду України та Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Стаття 360-7 ЦПК України передбачає: «Висновки Верховного Суду України щодо застосування норм права, викладені в його постанові, прийнятої за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п.п.1-2 частини першої ст..355 цього Кодексу, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правові акти, що містять відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у Постанові Верховного Суду України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновку Верховного Суду України з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом…»

Виходячи з диспозиції ч.3 ст.360-7 ЦПК України суд зобов'язаний навести мотиви, які стали підставою для відступу від позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання відсутність заборгованості по сплаті поточних аліментів та стягнення індексації по аліментам на утримання неповнолітньої дитини, що викладено судом у мотивувальній частині судового рішення.

Статті 5-11 Конвенції про права дитини, яка прийнята резолюцію 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року визначають перелік прав на життя, ім'я, громадянство, право знати своїх батьків, право на піклування батьків, права та обов'язки батьків по відношенню до дітей.

Таким чином, суд при вирішенні спорів про стягнення аліментів діє виключно в інтересах неповнолітньої дитини та не допускає порушення права на утримання саме дитини.

На підставі ст.16 Цивільного Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним з способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, визнання правочину недійсним, відновлення становища, яке існувало до правопорушення і інше.

Дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги необгрунтовані, недоведені та задоволенню не підлягають, бо судом не встановлено винних дій відповідачів, які порушують право позивачки та її неповнолітнього сина.

Керуючись ст.ст.10,11,57,58,60,61,109,112,114-115 ЦПК України, ст.16 ЦК України, ст. ст.2,180,184,182,194,195,196 Сімейного Кодексу України, ст.2,8 Закону України « Про індексацію грошових доходів населення», Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 17.,07.2003 року №1078, ст..74 Закону України «Про виконавче провадження» та п.7.5. Інструкції про проведення виконавчих дій,яка затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 року № 74/5 та зареєстрована в Міністерстві Юстиції України 15.12.1999 року 865/4158,-

СУД В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Комунального Закладу «Школа вищої спортивної майстерності», третя особа по справі - Дзержинський Відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про стягнення з ОСОБА_2 суми заборгованості по недоплаченим аліментам за період з 01.06.2014 року по 30 листопада 2014 року в сумі 502,81 гривень, про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та Комунального закладу «Школа вищої спортивної майстерності» пені за несплату аліментів за період з 01.06.2014 року по 27 липня 2015 року в загальній сумі 1334,50 гривень - визнати необґрунтованими та недоведеними.

В задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_2 суми заборгованості по недоплаченим аліментам за період з 01.06.2014 року по 30 листопада 2014 року в сумі 502,81 гривень, про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та Комунального закладу «Школа вищої спортивної майстерності» пені за несплату аліментів за період з 01.06.2014 року по 27 липня 2015 року в загальній сумі 1334,50 гривень ОСОБА_1 - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного Суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня проголошення, а стороною, що не приймала участі у розгляді справи в той же термін після отримання копії судового рішення.

Рішення суду з мотивувальною частиною виготовлено у 5-ти денний термін після проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення, 24.11.2015 року.

Головуючий, суддя О.О.РУДНЄВА

Рішення виготовлено суддею особисто в нарадчій кімнаті.

Суддя О.О.РУДНЄВА