АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4639/15 Головуючий 1 інстанції
Справа № 643/4160/15-ц ОСОБА_1
Категорія: сімейна Доповідач: Яцина В.Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року м. Харків

Судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді - Яцина В.Б.

Суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3

за участю секретаря : Костюченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 13 травня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 від усіх видів доходів, щомісячно, до їх повноліття.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 03.05.2003 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 12.11.2014 року було розірвано на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова. В шлюбі у них народились два сина: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження. Інших дітей відповідач не має. Діти мешкають разом із позивачкою за адресою м. Харків, пр.. Гагаріна, 38, кв. 70, а відповідач зареєстрований та мешкає окремо. На теперішній час відповідач взагалі матеріально не допомагає в утриманні дітей, не приймає участь у вихованні синів та не спілкується з ними.

Позивачка вважає, що відповідач повинен брати належну участь в утриманні обох синів, а тому повинен сплачувати аліменти.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні проти стягнення аліментів не заперечував, але був згодний їх сплачувати в розмірі 1000 грн., а не у заявленому розмірі, 1/3 частині від доходів.

В письмових запереченнях вказав, що він офіційно ніде не працює, позивачка відмовилася від сплати аліментів в добровільному порядку у розмірі 1000,00 грн. щомісячно. На його утриманні перебуває його мати, яка є особою похилого віку та потребує матеріальної допомоги, окрім цього 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку складає 309,60 грн., тобто на 2 дітей складає разом 695,40 грн. Тому він просить суд встановити суму сплачуваних аліментів у розмірі 1000,00 грн. на обох дітей.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13 травня 2015 року позовні вимоги - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання синів ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня її звернення до суду, а саме з 17.03.2015 року і до досягнення найстаршою дитини повноліття. Стягнуто з ОСОБА_4 (судовий збір на користь держави в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. Рішення звернуто до негайного виконання в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 місяць.

Не погоджуючись з таким рішенням, в апеляційній скарзі ОСОБА_4 послався на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Він просить змінити рішення та ухвалити нове рішення, яким стягнути аліменти у твердій грошовій сумі. у розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 17.03.2015 року, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В іншій частині рішення Московського районного суду м. Харкова від 13.05.2015 року по справі № 643/4160/15-ц не змінювати.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового засідання, що зявились у судове засідання, відповідно до ст. 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст.ст. 141, 180 СК України кожний із батьків у рівній мірі зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За правилами ст.ст. 182, 183, 184 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом із врахування стану здоровя дитини, стану здоровя та матеріального становища платника аліментів, наявності у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При цьому за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо дитини, не зважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.

Оскільки сини проживають із позивачкою і сторони не домовились про участь відповідача в утриманні дітей, то відповідно до ст. 181 СК України суд правильно стягнув аліменти з відповідача на користь позивача, і в цій частині апелянт погодився з рішенням суду.

Відповідно до довідки про доходи за 2014-2015р.р. позивач ОСОБА_5 працює на посаді доцента, розмір її доходу за період з вересня 2014 по лютий 2015 року склав 17818,09 грн.

Визначаючи розмір аліментів суд врахував положення ст.ст. 182, 183 СК України, і при цьому виходив з того, що у відповідача немає інших дітей чи непрацездатних осіб, які перебувають на його утриманні, не страждає на будь-яке захворювання, а також взяв до уваги інтереси дітей та необхідного для розвитку дітей прожиткового мінімуму. При цьому суд відхилив заперечення відповідача проти заявленого розміру аліментів, які ґрунтувалися на необхідності утримувати свою матір, ОСОБА_8, як перебуває у пенсійному віці і отримує пенсію 1146,44 грн., оскільки розмір її пенсії перевищує визначений ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум на одну непрацездатну особу, 949 грн., тобто вона не вважається малозабезпеченою особою і не потребує матеріальної допомоги, її матеріальне становище не можна визнати скрутним.

Згідно до записів у трудовій книжці ОСОБА_4, він не працює з 15 жовтня 2014 року (а.с. 31). Як пояснив відповідач ОСОБА_4, він тимчасово не працює, оскільки надає допомогу своїй матері, яка має певні захворювання, у зв?язку з чим звертається за медичною допомогою. При цьому позивач визнав, що на його ім?я оформлені дві кватири, одна з яких перебуває у спірній сумісній власності подружжя і підлягає поділу, як спільні автомобіль і дача.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Таким чином, з урахуванням пояснень ОСОБА_4 під час апеляційного розгляду справи, слід визнати доведеним, що відповідач лише тимчасово не працює, у зв?язку з чим не обліку в Центрі Зайнятості не перебуває, планує влаштуватися на роботу. При цьому він має можливість утримувати нерухоме майно і автомобіль, який фактично перебуває в його користуванні. При таких обставинах колегія суддів не вбачає підстав для зміни стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. У разі, якщо платник аліментів, присуджених у частці від заробітку (доходу), не працює, то згідно до діючого порядку державний виконавець визначає розмір такого стягнення, виходячи із середньої заробітної плати для даної місцевості (ч. 3 ст. 195 СК України). Висновки районного суду про те, що мати відповідача не потребує матеріальної допомоги відповідає положенням закону і доводами скарги не спростовується. Як встановлено апеляційним судом, позивач з двома дітьми також мешкає зі своєю матірю пенсійного віку, доказів про те, що позивачка в результаті присудження судом аліментів опинилася у кращому матеріальному стані, ніж відповідач, або що присуджені судом аліменти становлять для ОСОБА_4 надмірний тягар, - апелянтом до суду не надано.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростовують, тому з передбачених ст. 308 ЦПК України підстав апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 315, 317, 319-325 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 13 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя:

Судді колегії: