Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 331/2909/15-ц Головуючий у 1-й інстанції: Жукова О.Є.
Провадження № 22-ц/778/3908/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Осоцького І.І.,

Суддів: Трофимової Д.А.,

ОСОБА_2,

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2015 року по справі за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа - ОСОБА_5, про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, заінтересована особа - ОСОБА_5

В обґрунтування заяви зазначав, що він та ОСОБА_5 зареєстровані та проживають з 1974 року у помешканні № 13 в будинку № 41-а по вул. Ілліча в м. Запоріжжі. Однак, незважаючи на це, різні організації, а саме, КП «Водоканал» та Концерн «Міські теплові мережі» вказують інше місце їх реєстрації та проживання, що створює судову тяганину та завдає їм великої матеріальної та моральної шкоди, зумовлює встановлення факту, що має юридичне значення, встановлення факту реєстрації та місця їх проживання рішенням суду. Встановлення факту їх проживання стане підставою для прийняття законних і обґрунтованих судових рішень щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Посилаючись на вказані обставини, заявник просив суд встановити факт, що він та заінтересована особа зареєстровані та проживають у помешканні № 13 будинку по вул. Ілліча, № 41-а в м. Запоріжжі; проживають у приміщеннях № 13 нерухомого обєкту 1908 року побудови, переобладнаного з колишніх заводських майстерень по вул. Ілліча, 41-а в м. Запоріжжі, визнаного рішенням Виконкому Запорізької міської ради народних депутатів № 366 від 11.12.1985 року ветхим, таким, що не підлягає капітальному ремонту внаслідок технічного зношення несучих конструкцій споруди понад 65%, невідповідності її санітарним і технічним вимогам.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2015 року відмовлено у відкритті провадження по справі за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа - ОСОБА_5, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Розяснено право заявнику на звернення до суду в порядку позовного провадження.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції послався на п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України та одночасно на ч. 2 ст. 256 ЦПК України, зазначивши, що розгляд заяви ОСОБА_3 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, є неможливий, так як законом визначений інший порядок встановлення цих фактів. Також, суд розяснив, що заявник має право на звернення до суду в порядку позовного провадження.

Так, п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, суд повинен зазначити до юрисдикції якого суду віднесений розгляд таких справ, що судом першої інстанції зроблено не було.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі з посиланням на ч. 2 ст. 256 ЦПК України суд виходив також із того, що законом визначений інший порядку встановлення фактів, які просив встановити ОСОБА_3, у звязку з чим такі факти не підлягають встановленню в судовому порядку.

Крім іншого, в резолютивній частині оскаржуваної ухвали суд зазначив, що заявник має право на звернення до суду в порядку позовного провадження.

Згідно ч. 4 ст. 256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

За положеннями ч. 6 ст. 235 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Таким чином, за наслідками апеляційного розгляду справи колегія суддів дійшла висновку, що суддя суду першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у справі не визначився з підставами звернення заявника до суду та їх характером, суддя одночасно дійшов взаємовиключних висновків при вирішенні вказаного питання.

Враховуючи зазначені обставини, оскаржувану ухвалу судді від 24 квітня 2015 року не можна визнати такою, що постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому на підставі п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України вона підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 312, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2015 року по цій справі скасувати та передати питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: