АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/8041/2015 Суддя-доповідач Антоненко Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11червня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача Антоненко Н.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І. при секретарі Слащуку А.С.

за участю позивача ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

свідка ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Зверькова Наталія Володимирівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Зверькова Н.В. про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 травня 2011 року укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зверьковою Н.В. Відповідно до договору ОСОБА_7, від імені якого діяла ОСОБА_8, продав ОСОБА_9 зазначену квартиру, яка на праві власності належала продавцю на підставі договору купівлі продажу від 06.04.2001.

Також встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_7 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.01.1978.

Виходячи з того, що спірна квартира як спільне майно подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_3 була продана без згоди одного з подружжя в порушення вимог ч.3 ст.65 СК України, - суд першої інстанції на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України дійшов висновку про недійсність укладеного договору купівлі-продажу. Разом з тим, виходячи з положень ст.ст.257,261 ЦК України та ст.267 ЦПК України, суд відмовив у задоволенні позову з підстав пропуску позивачами строку позовної давності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду позивач та її представник просили задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній доводів. Представник відповідача просив відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення суду першої інстанції без змін. Інші сторони у судове засідання апеляційного суду не з'явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не подали, що відповідно до ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення - залишенню без змін з огляду на таке.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини, що мають значення для справи, дійшов висновків, які відповідають встановленим обставинам справи, та правильно застосував норми матеріального і процесуального права.

Предметом спору у даній справі є визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1 - 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недійсність оспорюваного договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, оскільки в порушення ч.2 ст.65 СК України ОСОБА_3 не надавала згоди ОСОБА_7 на продаж квартири, що є спільною сумісною власністю подружжя. В цій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується.

З матеріалів справи вбачається, що з позовом до суду ОСОБА_7 і ОСОБА_3 звернулися 05.08.2014 (ас.2), тобто більше ніж через три роки після укладення договору купівлі продажу 16.05.2011.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що про продаж квартири її чоловіком їй стало відомо лише у лютому 2013 року, не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Встановлено, що позивачі до теперішнього часу перебувають у зареєстрованому шлюбі, проте, тривалий час проживають окремо; ОСОБА_3 знала, що з ОСОБА_7 протягом певного періоду часу проживала якась жінка, про яку він піклувався; сам позивач ОСОБА_7 був обізнаний про те, що 16.05.2011 продав квартиру.

З урахуванням наведеного самі по собі пояснення ОСОБА_3 та допитаної у судовому засіданні свідка ОСОБА_6 про те, що про продаж квартири стало відомо лише у лютому 2013 року, не дають підстав вважати установленим цей факт.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За таких обставин, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_7, ОСОБА_3 з цих підстав, оскільки до ухвалення рішення представником відповідачів заявлено клопотання про застосування строків позовної давності.

Висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні, ґрунтуються на вимогах закону і підтверджуються матеріалами справи. Доводи апеляційної скарги таких висновків суду не спростовують і на їх правильність не впливають. Передбачених ст. 309 ЦПК України підстав для скасування рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М. Стрижеус

О.І.Шкоріна