печерський районний суд міста києва
Справа № 757/380/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

08 червня 2015 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Москаленко К.О.,

при секретарі - Котко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто»

- про стягнення страхового відшкодування, штрафних санкцій та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

06.01.2015 позивач звернулась до суду з позовом до відповідача ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 30038,06 грн., суму відшкодування відновлювальних робіт у розмірі 47499,07 грн., 3% річних від простроченої суми у розмірі 1529,50 грн., інфляційні витрати у розмірі 12007,23 грн., витрати на проведення автотоварного вивчення у розмірі 700 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн та моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08.04.2014 по автодорозі М-14 та в районі 4км. сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль марки «Seat Leon», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, який належить позивачу, отримав механічні пошкодження. Відповідно до постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.05.2014 року винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_3 Відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС/3848556 ОСОБА_3 застрахувала свою цивільно-правову відповідальність у відповідача ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто». Того ж дня вона повідомила відповідача про настання страхового випадку. 10.04.2014 вона звернулася до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування. Вартість відновлювального ремонту згідно висновку оцінки автомобіля № 158 становить 47499,07 грн. та матеріальна шкода становить 30038,06 грн. Разом з тим, відповідач станом на 13.10.2014 взяті на себе зобов'язання не виконав, зокрема, не виплатив позивачу суму страхового відшкодування. Оскільки відповідач відмовляється добровільно відшкодувати завдані збитки, позивач просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування та штрафні санкції в судовому порядку. Крім того, позивач вважає, що діями відповідача їй завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях.

Позивач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, одночасно зазначивши, що позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв'язку з чим суд визнав можливим розгляд справи за відсутності позивача.

Відповідач, який повідомлений належним чином, в судове засідання уповноваженого представника не направив, про причини його неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи без участі представника до суду не надходило.

За вказаних обставин, суд на підставі ч.4 ст. 169, ч.1 ст.224 ЦПК України, з огляду на відсутність заперечень представника позивача, визнавши причини неявки відповідача, який не направив до суду свого уповноваженого представника, неповажними, визнав можливим провести заочний розгляд справи, у відсутність відповідача, та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних та доказів, які вважає достатніми для правильного вирішення справи.

Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, надходить до наступних висновків.

На підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів судом встановлено наступні обставини.

08.02.2014 о 12 год.45 хв. по автодорозі М-14 та в районі 4 км. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Кіа», д.н.з НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля марки «Seat Leon», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля марки «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_3, внаслідок чого було пошкоджено автомобіль марки «Seat Leon», д.н.з. НОМЕР_1, належний позивачу. /а.с.11/

Відповідно до постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.05.2014 винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_3 /а.с.15/

Згідно наданого позивачем звіту № 158 про оцінку автомобіля марки «Seat Leon», д.н.з. НОМЕР_1 від 08.08.2014 вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу складає 47499,07 грн., а вартість матеріальної шкоди, внаслідок пошкодження автомобіля складає 30038,06 грн. (а.с.7-10)

Відповідно до п.1.7 ст.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Як встановлено судом, цивільно - правова відповідальність ОСОБА_3 відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС/3848556 застрахована у ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто». Відповідно до умов вказаного Полісу, франшиза складає 0%, ліміт відповідальності по майну складає 50000грн. (а.с.57)

Згідно з п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.04.2014 позивач звернулась до відповідача з заявою про виплату суми страхового відшкодування (а.с.12). Разом з тим, станом на час розгляду справи сума страхового відшкодування позивачу не виплачена.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленим цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний:у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Отже та обставина, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання, зокрема, не виплатив позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 30038,06грн. знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позовні вимоги в цій частині обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Разом з тим не підлягають задоволенню вимоги про стягнення суми відшкодування відновлювальних робіт без урахування значення коефіцієнта фізичного зносу у розмірі 47499,07грн., як безпідставні, оскільки не ґрунтуються на діючому законодавстві.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при стягненні на користь потерпілого вартості пошкодженого майна враховується зношеність пошкодженого майна. Розрахунок зношеності проводиться відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24 листопада 2003 р. № 142/5/2092 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 24листопада 2003 р. за № 1074/8395).

Крім того, згідно з Положенням про порядок та умови проведення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 вересня 1996 р. № 1175, страхувальником відшкодовується третій особі завдана внаслідок пошкодження транспортного засобу саме пряма шкода, в якій враховується вартість пошкоджених деталей транспортного засобу на момент ДТП, а саме з урахуванням фізичного зношення транспортного засобу, а не вартість нових деталей.

З огляду на викладене, відсутні підстави для стягнення суми відшкодування відновлювальних робіт без урахування значення коефіцієнта фізичного зносу у розмірі 47499,07 грн.

Також не підлягають задоволенню заявлені вимоги про стягнення трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 1529,50грн. та інфляційних витрат у розмірі 12007,23 грн., оскільки виходячи з положень ст. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказані розміри трьох процентів річних та інфляційних витрат, зокрема, за період з 08.04.2014 необґрунтовані та недоведені.

Вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн. також не підлягають задоволенню, у зв'язку з необґрунтованістю.

Згідно з п.п.4,5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах по відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 р. №4 у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Разом з тим, в порушення наведеної норми позивач не надала належних та достатніх доказів на підтвердження того, що відповідачем заподіяно моральну шкоду та не довела з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Що стосується вимог про стягнення витрат на проведення автотоварного вивчення в розмірі 700 грн., то по суті ці вимоги є необґрунтованими та недоведеними, оскільки доказів на підтвердження таких витрат позивачем суду не надано і такі дані матеріали справи не містять, а відтак в цій частині вимог слід відмовити.

При цьому вважаю відсутніми згідно положень Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат, на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» та ст.84 ЦПК України для відшкодування заявлених позивачем витрат на правову допомогу, оскільки відсутні дані, які б свідчили, що представник позивача ОСОБА_4 є фахівцем у галузі права та його повноваження підтвердженні у встановленому законом порядку. Зокрема, не надано свідоцтва про право на заняття адвокатської діяльності.

Враховуючи встановлені судом обставини справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

У зв'язку з частковим задоволенням позову на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягненню підлягає судовий збір у розмірі 300,03грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", Законом України «Про страхування», ст.ст. 988, 990, 992 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 61, 84,88,169, 212, 213, 215, ст.223, 224-226, ст. 228, ст.ст.292, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення страхового відшкодування, штрафних санкцій та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» () на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 30 038 (тридцять тисяч тридцять вісім)грн. 06 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» () на користь ОСОБА_1 у відшкодування судових витрат судовий збір у розмірі 300 (триста) грн. 03 коп.

У задоволенні іншої частини вимог- відмовити.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Згідно загального порядку оскарження, дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається Апеляційному суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Заочне рішення суду набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України, згідно якого рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя К.О.Москаленко