Ухвала

іменем україни

13 травня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «55» до виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «55» (далі - ОСББ «55») на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 24 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСББ «55» звернулося до суду з вищезазначеним позовом, у якому просило визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області № 858 від 07 вересня 2012 року про надання ОСОБА_3 дозволу на перепланування та об'єднання квартир № 1 і № 2 в одну квартиру № 1 в житловому будинку АДРЕСА_1; зобов'язати ОСОБА_3 за свій рахунок від'єднати частину загального коридору (тамбуру між квартирами № 1 та № 2) від жилої площі зазначених квартир; привести квартири № 1 та № 2 до попереднього стану, який відповідає поверховому плану будинку до реконструкції (перепланування); заборонити ОСОБА_3 проводити реконструкцію (перепланування) квартир № 1 та № 2 за відсутності згоди балансоутримувача - ОСББ «55». Свої вимоги обґрунтовувало тим, що рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на перепланування належних відповідачеві квартир є незаконним, оскільки прийняте за відсутності дозволу загальних зборів членів об'єднання. Крім того, на підставі незаконного рішення ОСОБА_3 провів реконструкцію з руйнуванням стін, відрізанням газових труб, руйнуванням вентиляційних каналів з пробиванням окремих виходів в несучих стінах будинку, тим самим незаконно втрутившись в загальні комунікації вказаного будинку.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 24 червня 2014 року, у задоволенні позову ОСББ «55» відмовлено.

У касаційній скарзі ОСББ «55» просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що перепланування квартир здійснено відповідачем за наявності дозволу органу місцевого самоврядування, а позивачем не доведено факт порушення діями відповідача його прав.

Апеляційний суд погодився с таким висновками суду першої інстанції, зазначивши при цьому, що відповідач здійснив перепланування квартир не самочинно, а на підставі дозволу уповноваженого органу місцевого самоврядування. Рішення виконавчого комітету про надання ОСОБА_3 дозволу на перепланування квартир прийнято без порушень вимог чинного законодавства на підставі наданих документів.

Проте повністю погодитися із такими висновками апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 313 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справ судом першої інстанції, за результатами якого апеляційний суд ухвалює рішення або постановляє ухвалу за правилами ст. 19 і гл. 7 розд. ІІІ цього Кодексу.

За змістом ухвала суду апеляційної інстанції повинно відповідати вимогам ст. 315 ЦПК України. Зокрема, у ній повинні бути зазначені мотиви, з яких апеляційний суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Проте, зазначеним вимогам ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає. Суд належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги; не перевірив законність і обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення; не навів достатніх мотивів прийнятого ним рішення; не зазначив обставини, якими б спростовувалися доводи апеляційної скарги.

Судами попередніх інстанцій установлено, що ОСОБА_3 є власником квартир № 1 та № 2 у будинку АДРЕСА_1

У липні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області із заявою про надання дозволу на перепланування (реконструкцію) зазначених квартир для поліпшення житлових умов та додав відповідний пакет документів, у тому числі протокол засідання правління балансоутримувача будинку ОСББ-«55» про надання згоди на перепланування квартир відповідача (а.с. 61).

Згідно протоколу засідання правління ОСББ «55» від 10 травня 2012 року вирішено надати члену ОСББ «55» ОСОБА_3 право на приєднання частини загального коридору (тамбур між квартирами № 1 та № 2) до жилої площі квартири № 1 та № 2 при дотриманні наступних умов: без права переводу квартир № 1, 2, 3 із жилого фонду до нежилого (без права реконструкції під адміністративно-торгово-побутові приміщення), без права влаштування з квартири № 1 та квартир № 2, 3 окремого виходу-входу на АДРЕСА_1, без втручання в несучі конструкції будинку АДРЕСА_1 (а.с. 24).

Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 07 вересня 2012 року дозволено перепланування та об'єднання квартир № 1, № 2 в одну квартиру № 1 в жилому будинку АДРЕСА_1 згідно з проектною документацією (а.с. 10).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Згідно з ч. 2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до ст. 385 ЦК України власники квартир для забезпечення експлуатації багатоквартирного житлового будинку, користування квартирами та спільним майном житлового будинку можуть створювати об'єднання власників квартир (житла). Таке об'єднання може бути створено також власниками житлових будинків. Об'єднання власників квартир, житлових будинків є юридичною особою, яка створюється та діє відповідно до статуту та закону.

Відповідно до п. 4.5 Статуту ОСББ «55» питання про використання об'єктів, що перебувають у спільній власності членів об'єднання та прийняття рішень про реконструкцію та ремонт будинку або про зведення господарських споруд відносяться до виключної компетенції загальних зборів членів об'єднання.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» вищим органом управління об'єднання є загальні збори, до виключної компетенції яких відноситься, зокрема, питання про використання об'єктів, що перебувають у спільній власності членів об'єднання, прийняття рішення про реконструкцію та ремонт будинку або про зведення господарських споруд.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем для отримання дозволу на переоформлення квартир надано усі передбачені законодавством документи.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, позивач в апеляційній скарзі зазначав, що загальний коридор (тамбур між квартирами № 1 та № 2) відноситься до спільної власності членів об'єднання, а тому виконавчий комітет органу місцевого самоврядування вправі прийняти рішення про надання дозволу на його приєднання до квартир № 1 та № 2 лише за наявності дозволу загальних зборів об'єднання, але відповідач зазначеного дозволу загальних зборів у встановленому законом порядку не отримував.

За змістом ст. ст. 303, 315 ЦПК України апеляційний суд зобов'язаний надати відповіді на всі доводи апеляційної скарги. Недотримання вказаних вимог є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду у частині мотивування судового рішення судом, який має право на дослідження нових доказів і переоцінку доказів.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд на зазначене уваги не звернув, у порушення вимог ст.ст. 303, 315 ЦПК України обставини справи встановив неповно, у достатній мірі не перевірив доводи апеляційної скарги, не навів достатніх мотивів прийнятого ним рішення, не зазначив обставини, якими б спростовувалися доводи апеляційної скарги. Так, посилаючись в обґрунтування своїх висновків про безпідставність позову на протокол засідання правління ОСББ «55» від 10 травня 2012 року, яким ОСОБА_3 надано дозвіл на приєднання частини загального коридору (тамбур між квартирами № 1 та № 2) до жилої площі зазначених квартир, залишив поза увагою той факт, що такий дозвіл обумовлений необхідністю дотримання відповідачем наступних обмежень: без права переводу квартир № 1, 2, 3 із жилого фонду до нежилого (без права реконструкції під адміністративно-торгово-побутові приміщення); без права влаштування з квартири № 1 та квартир № 2, 3 окремого виходу-входу на АДРЕСА_1; без втручання в несучі конструкції будинку АДРЕСА_1 (а.с. 24); не з'ясував та не зазначив в оскаржуваній ухвалі, чи дотримані відповідачем зазначені умови при здійсненні реконструкції квартир. Крім того, відхиляючи доводи позивача щодо відсутності у правління ОСББ «55» повноважень на розпорядження спільною власністю членів об'єднання (дача дозволу на приєднання до квартир відповідача частини загального коридору), суд не звернув увагу на те, що відповідно до положень статуту ОСББ «55» питання про використання об'єктів, що перебувають у спільній власності членів об'єднання належить до виключної компетенції загальних зборів членів ОСББ та дійшов передчасного висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи те, що допущені апеляційним судом порушення норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для її скасування із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «55» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного Полтавської області від 24 червня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до апеляційного суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. КасьянГоловуючий
Судді:В.І. Амелін В.П. Гончар Д.О. Остапчук В.О. Савченко Судді:В.І. Амелін