Провадження №2/359/979/2015
Справа №359/1833/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2015 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Чирки С.С.,

при секретарях судового засідання Компанець О.В., Пустовіт А.Б.

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

До суду із даним позовом звернувся позивач. Свої вимоги обгрунтував тим, що 04.10.2013 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №87242-45.1-13-2, за яким позивач як кредитодавець зобов'язується надати відповідачу як позичальнику кредит на споживчі цілі в сумі 50 000, 00 грн. строком з 04.10.2013 року до 04.10.2016року, а позичальник зобов'язується погашати кредит, сплачувати проценти за користування кредитом та можливі штрафні санкції в порядку і на умовах цього договору.

Згідно п. 1.3 кредитного договору, процента ставка по кредиту встановлюється в розмірі 30 % річних.

Пунктом 2.1.1 кредитного договору встановлено, що позичальник зобов'язаний погашати заборгованість з 1-го по 10-те число кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем видачі кредиту, погашати кредит рівними частинами в сумі 1389 грн.

За змістом п. 3.1 даного кредитного договору, позивач як кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту в частині або в цілому, сплати процентів за користування ним та інших платежів, встановлених договором.

Згідно з п. 5.1. кредитного договору, нарахування процентів за користування кредитом починається з дня видачі кредиту.

Крім того, кредитним договором передбачено, що у випадку порушення позичальником строків погашення заборгованості за договором, позичальник зобов'язаний сплатити кредитодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, за кожний день прострочення.

На виконання умов вказаного кредитного договору, позивачем було видано відповідачу ОСОБА_1 кредитні кошти у сумі 50 000, 00 грн.

ОСОБА_1 в свою чергу, обов'язок вчасно повернути надані грошові кошти виконаний не був, у зв'язку з чим 24.11.2014р. банком було направлено вимогу №7632/29 про дострокове погашення існуючої кредитної заборгованості, сплату відсотків і штрафу. Зауважу, що зазначена вимога була отримана відповідачем 04.12.2014р. проте залишена останнім без уваги.

Таким чином, ОСОБА_1 свій обов'язок з повернення суми кредиту не виконав, чим грубо порушив право та майновий інтерес позивача, що й стало підставою для останнього звернутися до суду з вимогою про стягнення заборгованості.

В забезпечення виконання основного зобов'язання за наведеним вище кредитним договором, 04.10.2013р. між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір поруки №87243-45.1-13-5 (далі - договір поруки), у відповідності до якого відповідач ОСОБА_2 як поручитель зобов'язується солідарно та у повному обсязі відповідати перед позивачем як кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором, який було укладено між кредитором та боржником.

Так, станом на 24.02.2015р. (дату підготовки позову) у ОСОБА_1 утворилася заборгованість перед позивачем у загальній сумі 62 433, 90 грн., з яких 42 994, 03 грн. - основна заборгованість за кредитом; 11 762, 43 грн. - сума несплачених відсотків; 645, 62 грн. - пені за несвоєчасне сплату процентів; 999, 75 грн. - пені за несвоєчасне повернення кредиту; 2 794, 61 грн. - 30% річних від простроченої суми боргу; 614, 83 грн. - 30% річних від простроченої суми процентів; 2 622, 63 грн. - прострочена заборгованість за кредитом з урахуванням індексу інфляції.

В судове засіданння представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та наполягав на задоволенні позовних вимог.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, повідомлялися належним чином про час та місце судового розгляду, про своє ставлення до пред'явленого позову суд не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обгрунтованість заявленного позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 04 жовтня 2013 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» позивачем по справі та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 87242-45.1-13-2 відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит на споживчі цілі в сумі 50 000 грн., (що підтверджується заявою на видачу готівки №125 від 03.10.2013 року) строком з 04 жовтня 2013 року по 04 жовтня 2016 року з процентною ставкою 30 % річних. (а.с.13). Кредит було надано відповідачу шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника НОМЕР_3, який відкритий у кредитодавця (а.с. 7). З метою забезпечення належного виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором 04 жовтня 2013 року ПАТ «Київська Русь» уклав з ОСОБА_2 договір поруки №87243-45.1-13-5 (а.с.23-26). ОСОБА_2, зобов'язалася перед ПАТ «Київська Русь» відповідати за невиконання ОСОБА_1 усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору №87242-45.1-13-2 від 04 жовтня 2013 року, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, та і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

У відповідності до ст. 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

За нормою ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У відповідності до ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо, ч. 2 зазначеної статті визначено, що солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Відповідно до п.п. 1.1, 2.1-2.3 Кредитного договору. відповідач зобов'язався погашати отриманий кредит щомісячно, згідно з графіком погашення та здійснити остаточне погашення кредиту не пізніше 04.10.2016 року. а також сплачувати позивачу відсотки за користування кредитом щомісячно. не пізніше 10-го числа місяця наступного за місяцем. за який вони нараховані, а також разом з повним погашенням кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними коштами в місяці, в якому здійснюється погашення (а.с. 7).

Відповідачем були порушенні умови договору і станом на 24.02.2015 року, за ним рахується заборгованість у розмірі 62433,90 грн., яка складається з: 42994, 03 грн. - основна заборгованість по кредитному договору, 11762,43 грн. - заборгованість за несплаченими відсотками, 999, 75 грн. - пеня за прострочення погашення кредиту, 645, 62 грн. - пеня за прострочення погашення відсотків, 2622, 63 грн. - заборгованість з урахуванням індексу інфляції, 2794, 61 грн. - розрахунок 30 % річних від прострочеої основної заборгованості, 614,83 грн. - розрахунок 30 % річних від прострочених процентів (а.с. 6).

Враховуючи викладене, позивач має обгрунтовані підстави, у зв'язку з невиконання боржником за основним зобов'язанням умов кредитного договору та враховуючи положення підписаного всіма сторонами договору поруки, звернутися з позовними вимогами про стягнення заборгованості й до поручителя такого боржника.

Як встановлено ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно приписів ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

ст. 530 ЦК України передбачено що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст. 612 ЦК України).

Вже згаданою вище ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється віл відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З огляду на ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» визначає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. ст. З вказаного Закону встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

З меморіального ордеру №8042 від 25 лютого 2015 року (а.с.35) вбачається, що при пред'явленні позову до суду ПАТ «Київська Русь» сплатив судовий збір у розмірі 625 гривень 00 копійок. Позов ПАТ «Київська Русь» задоволений. З огляду на це, з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача слід солідарно примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 625 гривень 00 копійок.

Керуючись ст.1 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»ст.509, 530, 543, 553, 554, 612, 629, ч.1 1054 ЦК України, ч.1 ст.88, п.2 ч.1 та ч.3 ст.208, ст.ст.213-215, ст.218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов публічного акціонерного товариства «Київська Русь» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого в АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 та з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої в АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер:НОМЕР_2 на користь публічного акціонерного товариства «Київська Русь» (04071, м. Київ, вул. Хорива, 11-а, МФО 319092, ) заборгованість по кредитному договору №87242-45.1-13-2 у розмірі 62433, 90 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого в АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 та з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої в АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер:НОМЕР_2 на користь публічного акціонерного товариства «Київська Русь» (04071, м. Київ, вул. Хорива, 11-а, МФО 319092, ) витрати на оплату судового збору у розмірі 625 гривень 00 копійок в рівних частинах.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С.С. Чирка