Ухвала

іменем україни

19 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 03 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 19 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказував на те, що 17 грудня 2009 року між ним та ОСОБА_5 укладено договір позики, за умовами якого він передав останньому 17 700 доларів США зі строком повернення частинами не пізніше 17 червня 2010 року. Зазначивши, що відповідач умови договору не виконав, позивач просив стягнути з ОСОБА_5 у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ суму заборгованості у розмірі 15 000 доларів США, проценти за користування позикою в сумі 3 751 доларів США, 3 % річних в сумі 1 119 доларів США та неустойку в сумі 1 362 000 грн.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 03 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 19 лютого 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 за договором позики від 17 грудня 2009 року суму боргу з урахуванням відсотків за користування позикою та 3 % річних від простроченої суми боргу в розмірі 235 063,10 грн та штраф за неналежне виконання зобов'язання в розмірі 100 000 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з чим погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі і давши їм належну правову оцінку, дійшов вірного висновку про те, що зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору, тому на підставі ст. 526, 530, 536, 625, 1046, 1048, 1049, 1050 ЦК України боржник зобов'язаний повернути суму позики, сплатити проценти за користування позикою та 3 % річних.

Крім того, зменшуючи розмір неустойки за договором позики, укладеним між сторонами, суд правильно керувався положеннями ч. 3 ст. 551 ЦК України, згідно якій передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Таким чином, суди дійшли вірного висновку про обґрунтованість заявлених вимог щодо стягнення з боржника належних до сплати грошових сум за невиконання прийнятих зобов'язань за договором позики, а також про зменшення розміру неустойки.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують.

Оскільки при дослідженні та встановленні вказаних обставин справи та доказів судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, судові рішення є законними і обґрунтованими, в зв'язку з чим касаційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 03 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 19 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.С. Висоцька

О.В. Умнова

І.М. Фаловська