Справа № 433/897/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2015 року, Троїцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Суського О.І.,

при секретарі Яковлєвій В.А.,

представника позивачки - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Троїцьке цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа служба у справах дітей і сім'ї Ірпінської міської ради Київської області, про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди батька, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов вищезазначений позов, в якому в обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачка з відповідачем від відповідного шлюбу мають спільну дитину, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час виникла нагальна потреба у виїзді дитини за кордон, однак це не можливо без згоди батька, оскільки дитина не досягла 16-річного віку, у зв'язку з чим позивачка звернулася до суду з позовними вимогами про дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітньої дитини без згоди батька.

Позивачка та її представник у судове засідання не з'явилися, від представника позивачки до суду надійшла заява, в якій останній просить справу розглянути без його участі та участі позивачки, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через засоби масової інформації.

Служба у справах дітей і сім'ї Ірпінської міської ради Київської області у судове засідання свого представника не направила, надала до суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без участі представника.

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 сторони по справі є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Прізвище позивачки було змінено із «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2» у наслідок укладення шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2.

Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Судом також встановлено, що позивачка турбуючись про виховання та здоров'я дитини має бажання та можливість здійснити виїзд дитини за кордон для її оздоровлення (лікування).

Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами).

У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.

Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

п.18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Оскільки у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог та надання дозволу на виїзд неповнолітній дитині позивачки за кордон без згоди батька.

Керуючись ст. 313 ЦК України, ст. 4 п. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст.ст. 150, 154 СК України, ст.ст. 10, 60, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити у повному обсязі.

Визнати безпідставною відмову ОСОБА_3 у наданні згоди на виїзд за кордон неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Надати дозвіл на виїзд за межі України громадянину України, який не досяг 16-річного віку - неповнолітній дитині - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 - разом з матір'ю - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженкою м. Челябінськ Росія (СРСР) - без згоди та супроводу другого з батьків, а саме батька ОСОБА_3.

Надати дозвіл матері ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженці м. Челябінськ Росія (СРСР) - на оформлення усіх необхідних документів для виїзду неповнолітнього ОСОБА_4 з України - без згоди батька - ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Луганської області через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя