Справа № 464/6893/15 Головуючий у 1 інстанції: Радченко Е.А.
Провадження № 22-ц/783/6918/15 Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар - Симець В.І.

з участю представника відповідача Цьвок Б.І. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 21 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» про стягнення страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся в суд з указаним позовом до відповідача та з посиланням на ст. 22 ЦК України, ст.. 35, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів просив стягнути з ПАТ «СК «АХА Страхування» 75 305 грн. 36 коп. страхового відшкодування та 1 000 грн. витрат понесених на оплату експертного автотоварознавчого дослідження.

Оскаржуваним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 21 вересня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач. Вважає його незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову. Мотивує тим, що суд дійшов до помилкового висновку про те, що позивач звернувся до відповідача про виплату страхового відшкодування по спливу одного року.

Вказує на те, що для вирішення питання щодо виплати страхового відшкодування правове значення має факт повідомлення страховика про настання страхового випадку в строк, який дає страховику можливість дослідити обставину випадку і дійти висновку про визнання його страховим випадком чи про відмову в цьому. Разом з тим, неподання страхувальником вчасно окремої заяви про страхове відшкодування не є безумовною підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Визначена правова позиція підтверджується судовою практикою Верховного Суду України, де чітко вказано, що сам факт порушення страхувальником визначеного договором страхування строку подання документів, що стосуються страхового випадку, за наявності факту своєчасного повідомлення страховика про настання страхового випадку не може бути підставою для відмови від здійснення страхової виплати.

Зазначає, що у встановленому законом порядку подав заяву про настання страхової події, що має ознаки страхового випадку, відповідно до укладеного між сторонами договору, а тому були відсутні підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування.

При розгляді справи апеляційній станції представник відповідача підтримав письмові заперечення на апеляційну скаргу. Вважає, що суд першої інстанції правильно застосував правові норми, якими врегульовано спірні правовідносини, дав належну правову оцінку таким та прийняв законне рішення. Просить врахувати, що відповідач 27.11.2014 року скеровувало лист позивачу про необхідність надання документів для проведення виплати, що позивачем не виконано. Незалежно від того, що і на цей час сплив визначений законом термін на подачу заяви про виплату страхового відшкодування, у разі реагування позивача на такий лист, відповідач міг би розглянути питання проведення виплати позитивно.

Інші учасники в судове засідання не з'явився, належно повідомлений про розгляд справи за апеляційною скаргою, про що до справи долучено розписки про завчасне отримання судової повістки. Тому колегія суддів вважає, що справу можна розглянути у відсутності осіб, що не з"явились, що відповідає вимогам ч.2 ст.305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до відповідача з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування лише 22.06.2015 року, тобто після спливу одного року та семи місяців з моменту дорожньо-транспортної пригоди, тобто по спливу строку, передбаченого п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів», якою передбачено підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати), зокрема, неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

З таким висновком не погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджено, що 27.11.2013 року в м. Львові на перехресті проспекту Червоної Калини та вулиці Чукаріна сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої було пошкоджено належний позивачу автомобіль марки «Вольво» д.н. НОМЕР_1.

Постановою судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 30.12.2013 року винним у настанні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди визнано громадянина ОСОБА_5, який, керуючи автомобілем НОМЕР_2, порушив вимоги п. 16.13 Правил дорожнього руху.

На час ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 була застрахована у відповідача згідно з полісом № АС/6404034, дійсним з 05.08.2013 року до 05.08.2014 року.

Дотримуючись вимог п. 33.1.4 ст. 33 Закону ОСОБА_3 як потерпіла сторона , повідомив страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди, подавши 29.11.2013 року до ПАТ СК «АХА Страхування» заяву про настання події, що має ознаки страхового випадку і одночасно просив виплатити йому страхове відшкодування /а.с.9/.

На виконання вимог ст. 34 Закону для встановлення розміру матеріального збитку саме відповідачем було замовлено проведення відповідного дослідження у ТзОВ Фірма «Експертиза». Згідно висновку автотоварознавчого дослідження №363 від 09.12.2013 року вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобілю марки «Вольво» д.н. НОМЕР_1 становила 36479 грн. 84 коп.

У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право,договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Частиною 1 ст. 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з положеннями ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до ст. 6 цього Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Згідно з положеннями п. 22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 29 цього Закону визначено, що відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Факт настання страхового випадку відповідач визнає, розмір визначеної до сплати суми страхового відшкодування, зазначеним вище висновком складеним 09.12.2013 року 36 479 гр. 84 коп. за виключенням 510 гр. суми франшизи повине бути сплачений позивачу відповідачем.

Сума до стягнення заявлена у позові - 75 305гр. 36 коп. не може вважатись обґрунтованою, оскільки згідно висновку № 190 від 28 липня 2015 року експертного авто товарознавчого дослідження така визначена з врахуванням даних оглянутого пошкодженого авто позивача 02.12.2013 року, тобто враховано дані огляду як і в первинному висновку. Проведено нарахування вартості суми шкоди виключно з врахуванням росту цін на запасні частини та ремонтні роботи за період між проведенням досліджень. Доказів понесення таких витрат позивачем суду не надано.

Колегія суддів не погоджується з позицією суду першої інстанції, яка узгоджується з позицією відповідача про те, що позивачем пропущено строк на подачу заяви про виплату страхового відшкодування, було єдиною підставою для відмови у позові.

Статтею 35 Закону передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування, в якій має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява; б) прізвище, ім'я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви. До заяви додаються: паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Лише після отримання вищезазначеної заяви страховик приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) (п. 36.1 ст. 36 Закону).

За вимогами п. 36.2 ст. 36 Закону страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, а у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Зазначена норма закону відповідачем дотримана не була незалежно від того, що факт настання страхового випадку визнавався, розмір страхового відшкодування був визначений 09.12.2013 року висновком №363 експертного авто товарознавчого дослідження саме за скеруванням Страховика /а.с. 13/

Колегія суддів погоджується, що в тому числі обов'язковою підставою для виплати страхового відшкодування є заява потерпілого.

Така заява була подана позивачем одночасно з заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку 29.11. 2013 року.

Щодо посилання відповідача про те, що заява про виплату страхового відшкодування повинна відповідати вимогам ст. 35 Закону, то з цього приводу колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступні обставини.

Отримавши заяву позивача, як потерпілої сторони про подію 27.11. 2013 року, що має ознаки страхового випадку із одночасним проханням провести виплату страхового відшкодування, страховик аж до 27.11.2014 року не інформував позивача про результати вирішення його заяви.

Необхідно зазначити, що відповідачем не надано доказів скерування та отримання позивачем такого листа.

Якщо ж враховувати його зміст, то у виконання вимог листа адресованого ОСОБА_3 страховиком 27.11.2014 року, такий особа могла отримати уже по спливу визначеного законом строку на подачу заяви про виплату страхового відшкодування і відповідно не вкластись у терміни визначені зазначеними вище положеннями закону, на які посилається представник відповідача.

Згідно п. 37.1.4 ст. 37 Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Колегія суддів вважає, що позивачем як потерпілою стороною дотримано зазначені вище положення закону. З приводу невідповідності такому заяви позивача про повідомлення про подію, що має ознаки страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 29.11.2013 року страховик позивача не повідомляв, тому вимога позивача про стягнення страхової ви плати в межах зазначеної вище суми є обґрунтована.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції допустив неповноту з»ясування обставин у справі, що призвело до винесення незаконного рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 303, 304 , п.2 ч.1 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 309, 313, ч.2 ст. 314 , 316, 317 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 21 вересня 2015 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 до ПАТ «Страхова компанія» АХА Страхування» задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування»

на користь ОСОБА_3 35 969 гривен 84 коп. страхового відшкодування.

В решті в позові відмовити.

Стягнути з ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» на користь ОСОБА_3 359 гнр. 69 коп. судового збору за подачу позовної заяви та 396 гр. 65 коп. судового збору за подачу апеляційної скарги.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскарженим до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя

Судді