Ухвала

іменем україни

17 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ступак О.В., Дьоміної О.О., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, визнання недійсним акта звірки, стягнення майнової та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Донецької області від 23 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 10 квітня 2014 року Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго» (далі ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго») відключило від електропостачання належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1, без відповідного попередження. Незаконними діями відповідача йому завдано майнової шкоди, оскільки він змушений був наймати іншу квартиру вартістю 50 грн на добу, таким чином за період із 10 квітня 2014 до 20 травня 2014 року він сплатив 2 тис. грн., які просив стягнути на свою користь з відповідача на відшкодування майнової шкоди. Разом з тим просив визнати незаконними дії відповідача щодо відключення його квартири від електропостачання, зобов'язати підключити квартиру до електромережі. Крім того, зазначив, що він є інвалідом другої групи, невиліковно хворий, електропостачання в квартирі необхідно для зберігання ліків. Під час розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги та в остаточній редакції посилався на те, що твердження відповідача про наявність попередження про відключення від електропостачання від 10 липня 2013 року в акті звірки не є вірними, адже у попередженні був вказаний борг 748 грн 53 коп. з посиланням на акт звірки, проте цю суму боргу стягнуто з колишнього власника квартири ОСОБА_5 на підставі судового наказу від 05 листопада 2012 року. Оскільки сума боргу в акті звірки від 10 липня 2013 року вказана невірно, тому просив суд визнати його недійсним. Крім того, просив стягнути з відповідача на свою користь 1 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 січня 2015 року в задоволенні указаного позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 23 квітня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії скасовано, в задоволенні зазначених позовних вимог відмовлено. У решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, справу направити на новий розгляд до апеляційного суду, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 337 ЦПК України установлено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відмовляючи в задоволенні указаного позову, апеляційний суд, дослідивши докази у справі й надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212, 303 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, правильно виходив з необґрунтованості позовних вимог про визнання неправомірними дій відповідача щодо відключення квартири від електропостачання та зобов'язання вчинити дії щодо підключення квартири до електромережі, оскільки, як встановив суд на підставі наявних у справі доказів, на час відключення квартири від електромережі у позивача була наявна заборгованість за отримані послуги, про що його було повідомлено, як і про можливе відключення у разі непогашення заборгованості. У подальшому мало місце повторне відключення квартири від електромережі за самовільне підключення до електромережі, оскільки позивач боргу не сплатив, заяви про підключення не подавав, оплату вартості робіт щодо підключення не здійснив, у зв'язку з чим електропостачання до квартири не відновлювалося.

При цьому суд виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження сплати суми боргу, а надана позивачем квитанція такою не є, а свідчить про поточну оплату наданих послуг.

Правильним є висновок суду про те, що оскільки неправомірності дій відповідача та факту заподіяння йому моральної шкоди не встановлено, тому безпідставними є позовні вимоги про визнання незаконним акта звірки, відшкодування майнової та моральної шкоди.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що в силу вимог чинного ЦПК України на стадії касаційного розгляду справи недопустимо.

Отже, рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для його скасування відсутні, тому в силу вимог ч. 3 ст. 332 ЦПК України це рішення підлягає залишенню без змін, а касаційна скарга відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 23 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

О.О. Дьоміна

І.К. Парінова