Справа № 362/1275/15-ц
Провадження № 2/362/1185/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2015 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Марчука О.Л.,

при секретарях Лущик Т.М., Шевченко О.Г.,

за участю представника позивачів ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Плесецької сільської ради Васильківського району Київської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати за кожним із них право власності на ? частину житлового будинку, загальною площею 46,7 кв. м., що розташований за адресою: Київська обл., Васильківський р-н., с. Плесецьке, вул. Кірова 78, в порядку спадкування за законом після їх батька ОСОБА_4, який помер 16 листопада 2008 року.

Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що після смерті батька вони звернулися до нотаріальної контори для прийняття спадщини, однак, нотаріусом було відмовлено в оформленні права власності на вказаний житловий будинок, оскільки у них відсутній правовстановлюючий документ на вказане нерухоме майно.

Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з викладених у заяві підстав. Пояснила, що дійсно спадкодавець не оформив у встановленому законом порядку права власності на спірне майно, яке перейшло йому від своїх родичів у порядку спадкування та знаходилось у його фактичному володінні та користуванні.

Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у відсутності його представника.

Вислухавши пояснення представника позивачів та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Із змісту позовної заяви встановлено, що ОСОБА_4 володів і користувався житловим будинком, що розташований за адресою: Київська обл., Васильківський р-н., с. Плесецьке, вул. Кірова 78.

16 листопада 2008 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_5 І-ОК № 139652 від 18.11.2008 року (а.с. 14).

Спадкоємцями померлого ОСОБА_6 за законом є його діти ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про що свідчать копія свідоцтво про народження Серії IV-БК № 453160 від 14.01.1986 року, копія свідоцтво про шлюб Серії 1-ОК № 094543 від 08.06.2010 року та копія свідоцтво про народження Серії IV-БК № 479462 від 12.06.1992 року (а.с. 9, 10, 12).

Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

У встановлений законом строк позивачі звернулися до державної нотаріальної контори з метою прийняття та оформлення спадщини за законом після померлого батька.

Постановою державного нотаріуса Васильківської районної державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_7 від 03.03.2015 року № 108/02-31, позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок з тих підстав, що право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно не виникло (а.с. 16).

Частина четверта статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Зазначений закон набрав чинності в серпні 2004 року.

Із копії погосподарської книги № 18 на житловий будинок № 78 по вулиці Кірова в селі Плесецьке Васильківського району Київської області вбачається, що його господарями були ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

При цьому, враховуючи зазначені у даній книзі дати смерті вказаних осіб, слід зробити висновок, що після смерті ОСОБА_9, який помер 17.09.2000 року після нього спадкували його дружина і син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Тобто, станом на дату смерті ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, що є моментом виникнення у його дружини і сина прав на спадкування зазначеного житлового будинку 2000 рік, діяв Цивільний кодекс Української РСР від 18.07.1963 року, положення якого не передбачали обовязкової реєстрації прав на нерухоме майно.

Враховуючи, що відповідно до вимог частини першої статті 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв та, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, а згідно із пунктом 1 частини першої статті 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, суд приходить до висновку, що після смерті ОСОБА_9, його спадкоємці ОСОБА_8 і ОСОБА_4 належним чином, відповідно до законодавства, що діяло на час виникнення їх спадкових прав, прийняли спадщину у вигляді спірного житлового будинку, оскільки фактично вступили в управління і володіння зазначеним нерухомим майном, що підтверджується записами у погосподарській книзі.

Отже, суд приходить до висновку, що права ОСОБА_8 і ОСОБА_4 на нерухоме майно у вигляді житлового будинку № 78 за адресою: Київська обл., Васильківський р-н., с. Плесецьке, вул. Кірова були дійсними, оскільки на момент виникнення вказаних прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Крім того, пункти 1.4 і 1.5 (а) Правил державної реєстрації обєктів нерухомого майна, що знаходиться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56, що діяли станом на час спадкування ОСОБА_8 і ОСОБА_9 спірного житлового будинку, передбачали, що державну реєстрацію обєктів нерухомого майна здійснюють державні підприємства бюро технічної інвентаризації місцевих органів державної виконавчої влади, а до обєктів нерухомого майна, що підлягають державній реєстрації, відносяться жилі будинки (домоволодіння) розташовані на земельній ділянці, під окремим порядковим номером по вулиці, площі, провулку.

Згідно із архівної довідки КП Київської обласної ради «Західне бюро технічної інвентаризації» від 17.02.2015 року № 102, нерухоме майно за адресою: Київська обл., Васильківський р-н., с. Плесецьке, вул. Кірова 78, заінвентаризоване за ОСОБА_4 /інвентаризаційна справа № 2306/ (а.с. 18).

Про вказану обставнину також сввідчить копія технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 78 по вулиці Кірова в селі Плесецьке Васильківського району Київської області (а.с. 19 20).

Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке повязується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

Таким чином, суд приходить до висновку, що права спадкодавця позивачів на нерухоме майно у вигляді спірного житлового будинку, виникли до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме: у 2000 році після спадкування після свого батька ОСОБА_9, а тому, вони визнаються дійсними і у разі відсутності його державної реєстрації, з урахуванням тієї умови, що вказане нерухоме майно було за інвентаризоване за спадкодавцем позивачів, як встановлено в судовому засіданні.

Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять всі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із частиною пятою статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними.

При цьому суд враховує, що спадкодавець позивачів не встиг оформити право власності на спадкове нерухоме майно відповідно до вимог законодавства.

Проте, суд вважає, що такі обставини не перешкоджають позивачам, як і не перешкоджали їх спадкодавцю реалізувати своє право на спадкове майно після померлих родичів.

Отже, та обставина, що ОСОБА_4 за життя не встиг право власності на вказаний житловий будинок на своє імя не є достатньою підставою для відмови у визнанні за позивачами права власності на вказане нерухоме майно, яке залишились після смерті їх батька.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини та положення законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що право позивачів щодо спадкування підлягає захисту шляхом визнання за кожним з них права власності на 1/2 частину житлового будинку.

За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1218, 1267, 1267, 1268, 1297 ЦК України, ст. ст. 1 11, 57 62, 64, 88, 169, 208, 209, 212 215 ЦПК України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину житлового будинку, загальною площею 46,7 кв. м., що розташований за адресою: Київська область, Васильківський район, село Плесецьке, вулиця Кірова 78, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4, який помер 16 листопада 2008 року.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частину житлового будинку, загальною площею 46,7 кв. м., що розташований за адресою: Київська область, Васильківський район, село Плесецьке, вулиця Кірова 78, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4, який помер 16 листопада 2008 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особою яка була відсутня при проголошенні рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий