Справа № 182/912/15-ц
Провадження № 2/0182/1341/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12.06.2015 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області

в складі: головуючого - судді Шестакової З.С.

при секретарі - Пометій Є.Т.

за участю: представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, в якості третьої особи Реєстраційна служба Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності, суд

встановив:

Спочатку ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, в якості третьої особи комунальне підприємство „Нікопольське МБТІ, про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності.

02 березня 2015 року ОСОБА_3 уточнила свої позовні вимоги, залучивши в якості відповідача ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_2 року в звязку зі смертю ОСОБА_4 та прийняття після її смерті спадщини її дочкою ОСОБА_2, позивач знову уточнила свої позовні вимоги, залучивши в якості належного відповідача ОСОБА_2, а в якості третьої особи - Реєстраційну службу Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, та остаточно просила суд скасувати рішення державного реєстратора від 26 лютого 2003 року, номер запису: 3471-9 в книзі 13, реєстраційний номер майна 161619 про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на підставі рішення Нікопольського міського суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2002 року по справі № 2-4637/2002 на квартиру АДРЕСА_1.

Свої вимоги мотивує тим, що 10 липня 1997 року між нею (дошлюбне прізвище ОСОБА_3) та ОСОБА_6 було укладено договір довічного утримання, згідно якого ОСОБА_6 передав їй у власність належну йому квартиру АДРЕСА_1, а вона, в свою чергу, взяла на себе зобовязання довічно повністю його утримувати.

Рішенням Нікопольського міського суду Дніпропетровської області від 02 квітня 1998 року був задоволений позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання та було розірвано договір довічного утримання від 10 липня 1997 року.

Оскільки до ухвалення рішення Нікопольським міським судом Дніпропетровської області ОСОБА_7 помер Постановою Президії Дніпропетровського обласного суду від 26 серпня 1998 року був задоволений протест прокурора Дніпропетровської області, рішення Нікопольського міського суду Дніпропетровської області від 02 квітня 1998 року було скасовано та справа направлена на новий розгляд.

Ухвалою Нікопольського міського суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2008 року позовна заява ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання угоди недійсною та визнання права власності на житло була залишена без розгляду.

Однак, ОСОБА_4 приховала факт смерті ОСОБА_7 та факт скасування рішення Нікопольського міського суду Дніпропетровської області від 02 квітня 1998 року, та звернулася до суду з позовом до Нікопольської ОДПІ про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_7

Рішенням Нікопольського міського суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2002 року позов ОСОБА_4 був задоволений та за нею визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_7

Ухвалою колегії суддів Судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2005 року була задоволена апеляційна скарга ОСОБА_3 та рішення Нікопольського міського суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2002 року було скасовано та справа направлена на новий розгляд.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2010 року позовна заява ОСОБА_4 до Нікопольської ОДПІ, Нікопольської міської ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом залишена без розгляду.

В той же час, ОСОБА_4 зареєструвала у КП „Нікопольське МБТІ визнане за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі рішення Нікопольського міського суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2002 року. Рішення про державну реєстрацію було прийнято 26 лютого 2003 року, номер запису: 3471-9 в книзі 13, реєстраційний номер майна: 161619.

Зважаючи на те, що рішення Нікопольського міського суду Дніпропетровської області від 02 квітня 1998 року про розірвання договору довічного утримання та рішення Нікопольського міського суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2002 року про визнання за ОСОБА_4 права власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом були скасовані, позивач вважає, що єдиним легітимним правовстановлюючим документом на дану квартиру є договір довічного утримання, укладений 10 липня 1997 року між нею (дошлюбне прізвище ОСОБА_3) та ОСОБА_6, який був посвідчений державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 за реєстровим № 2-534, згідно якого вона набула право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 постійно користується вказаною квартирою, виконує обовязки власника житла по його утриманню та оплаті житлово-комунальних послуг.

26 січня 2015 року вона звернулася до Реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області з заявою про скасування державної реєстрації права власності на вказану квартиру за ОСОБА_4

Листом № 62/05-02/76 від 02 квітня 2015 року їй було розяснено, що скасування запису про реєстрацію права власності можливе лише за рішенням суду відповідно до вимог ч. 2 ст. 26 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав та нерухоме майно та їх обтяжень.

Враховуючи те, що державна реєстрація права власності за ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 порушує права позивача, як власника даної квартири, ОСОБА_3 просила суд задовольнити її позовні вимоги.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги ОСОБА_3 та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_3 не визнала, та вважає їх безпідставними, оскільки позивач не виконувала належним чином умови договору довічного утримання та не здійснювала належного догляду за ОСОБА_6

До того ж, на її думку, державна реєстрація права власності ОСОБА_4 на квартиру була проведена законно. Тому, просила суд в позові відмовити.

Третя особа - реєстраційна служба Нікопольського міськрайонного управління юстиції Головного управління юстиції у Дніпропетровської області з позовом ознайомлена, про день розгляд справи належним чином повідомлена. 29 квітня 2015 року до суду надійшло клопотання про розгляд справи без представника реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції.

Заслухавши пояснення сторін, які зявилися в судове засідання, дослідивши письмові докази, оглянувши цивільну справу № 2-1/08 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання угоди недійсною та визнання права на житло, цивільну справу № 2-119/10 за позовом ОСОБА_4 до Нікопольської обєднаної податкової інспекції, Нікопольської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, суд приходить до наступного.

Як встановлено судом, 10 липня 1997 року між ОСОБА_3 (зараз шлюбне прізвище ОСОБА_3) та ОСОБА_6 було укладено договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 за реєстровим № 2-534, згідно якого ОСОБА_6 передав у власність позивача належну йому однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, а вона, в свою чергу, взяла на себе зобовязання довічно повністю утримувати ОСОБА_6, забезпечувати його харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою та зберегти в його безкоштовному довічному проживанні одну житлову кімнату (а.с.6,7,9,10).

Рішенням Нікопольського міського суду Дніпропетровської області від 02 квітня 1998 року був задоволений позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання та було розірвано договір довічного утримання від 10 липня 1997 року (справа № 2-1/08 а.с.34,35).

28 липня 1998 року в Президію Дніпропетровського обласного суду був внесений протест прокурора Дніпропетровської області на рішення Нікопольського міського суду Дніпропетровської області від 02 квітня 1998 року, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_3 року, тобто до розгляду спору в суді, позивач ОСОБА_7 помер, а його представник ОСОБА_4 дані обставини приховала (справа № 2-1/08 а.с.36,37).

Постановою Президії Дніпропетровського обласного суду від 26 серпня 1998 року протест прокурора Дніпропетровської області був задоволений, рішення Нікопольського міського суду Дніпропетровської області від 02 квітня 1998 року було скасовано та справа направлена на новий розгляд (справа № 2-1/08 а.с.40,41).

Ухвалою Нікопольського міського суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2008 року позовна заява ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання угоди недійсною та визнання права власності на житло була залишена без розгляду (справа № 2-1/08 а.с.180).

Ухвалою судді Апеляційного суду Дніпропетровської області Григоренко Е.І. апеляційна скарга ОСОБА_4 на ухвалу Нікопольського міського суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2008 року залишена без розгляду та повернута скаржнику (а.с.210).

ОСОБА_4, незважаючи на те, що рішення Нікопольського міського суду Дніпропетровської області від 02 квітня 1998 року скасовано, 24 квітня 2000 року звернулася до суду з позовом до Нікопольської ОДПІ про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_7 (справа № 2-119/10 а.с.2,3).

Рішенням Нікопольського міського суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2002 року позов ОСОБА_4 був задоволений та за нею визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_7 (справа № 2-119/10 а.с.18).

04 липня 2005 року на рішення Нікопольського міського суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2002 року ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, яка ухвалою колегії суддів Судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2005 року була задоволена, рішення Нікопольського міського суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2002 року було скасовано та справа направлена на новий розгляд (справа № 2-119/10 а.с.22,23,40,41).

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2010 року позовна заява ОСОБА_4 до Нікопольської ОДПІ, Нікопольської міської ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом залишена без розгляду (справа № 2-119/10 а.с.127).

В той же час, ОСОБА_4 зареєструвала у КП „Нікопольське МБТІ право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі рішення Нікопольського міського суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2002 року. Рішення про державну реєстрацію було прийнято 26 лютого 2003 року, номер запису: 3471-9 в книзі 13, реєстраційний номер майна: 161619 (а.с.24,25).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_4 протиправно та в порушення діючого законодавства набула у власність квартиру АДРЕСА_1.

Оскільки рішення Нікопольського міського суду Дніпропетровської області від 02 квітня 1998 року про розірвання договору довічного утримання та рішення Нікопольського міського суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2002 року про визнання за ОСОБА_4 права власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом були скасовані, суд приходить висновку, що єдиним легітимним правовстановлюючим документом на квартиру АДРЕСА_1 є договір довічного утримання, укладений 10 липня 1997 року між позивачем та ОСОБА_6, на підставі якого позивач ОСОБА_3 набула право власності на дану квартиру.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується актовим записом про смерть № 1655 від 15.10.2012, проведеним відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Нікополю (а.с.35).

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла її дочка ОСОБА_2, що підтверджується спадковою справою № 136/2013, відкритою 25 березня 2013 року.

Відповідно до ст. 26 Закону України „Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав державним реєстратором до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Враховуючи те, що рішення Нікопольського міського суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2002 року про визнання за ОСОБА_4 права власності на квартиру АДРЕСА_1 було скасовано, суд вважає, що скасуванню також підлягає і запис про державну реєстрацію за ОСОБА_4 права власності на квартиру АДРЕСА_1.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачаОСОБА_2 підлягають стягненню на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 243,60 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10,11,14,15,57,60,61,88,212,213-215,217 ЦПК України, 182,328 ЦК України, Закону України „Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати рішення державного реєстратора від 26 лютого 2003 року, номер запису: 3471-9

в книзі 13, реєстраційний номер майна 161619 про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на підставі рішення Нікопольського міського суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2002 року по справі № 2-4637/2002 на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 30,0 кв.м, житловою площею 15,9 кв.м

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три грн. 60 коп.).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: З. С. Шестакова