У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кафідова О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 18 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 07 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання неповнолітніх дітей,

в с т а н о в и в:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним позовом, у якому просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, та визначити місце проживання їх спільних дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з нею.

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про залишення без розгляду позову в частині визначення місця проживання неповнолітніх дітей.

Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 18 березня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 07 квітня 2015 року, позов в частині визначення місця проживання неповнолітніх дітей залишено без розгляду.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди першої та апеляційної інстанцій, постановляючи оскаржувані ухвали, вирішили справу з дотриманням норм процесуального права.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 про залишення без розгляду вимоги щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що ОСОБА_3 вправі розпоряджатись своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, в тому числі має право без згоди відповідача просити суд залишити її позовну заяву без розгляду.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних ухвал не дають підстав для висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 18 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 07 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання неповнолітніх дітей, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Кафідова