Справа № 456/2698/14 Головуючий у 1 інстанції: Шрамко Р.Т.
Провадження № 22-ц/783/3507/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Шашкіної С.А.

Суддів: Богонюка М.Я., Ванівського О.М.

При секретарі: Жукровській Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 березня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулось із позовом до ОСОБА_2, 3-я особи ОСОБА_3, у якому просило стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 66133 грн. 91 коп., а саме за кредитом - 49731грн. 34коп, по відсотках 1181грн 14 коп, пеню в розмірі 15220,43 грн.

В уточненій позовній заяві ( а.с.59) просили стягнути заборгованість в розмірі 66133,91грн, а саме - за кредитом 56924,25 грн., по відсотках -704,43 грн., по пені 8505,23 грн.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 березня 2015 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в сумі 66 133 грн. 91 коп. та судових витрат в сумі 661 грн. 33 коп. відмовлено.

Рішення суду оскаржило Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк». В апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, при неповно зясованих обставинах справи. Зазначає, що при поданні позовної заяви позивачем було надано всі необхідні копії документів для вирішення справи, а тому явка представника позивача не була обовязковою. Судом не взято до уваги, що кредитним договором та графіком платежів, який є невідємною частиною встановлено порядок, строки та розміри повернення кредитних коштів, які відповідач не виконував, і позивач просив стягнути таку заборгованість. Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник апелянта, будучи належно повідомлений про час і місце розгляду справи (а.с.136-138), в судове засідання не з»явився у четвертий раз, про причини неявки не повідомив, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у його відсутності

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачки та третьої особи на заперечення скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що дане рішення суду відповідає вказаним вимогам зважаючи на наступне.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 12.06.2008 року між ЗАТ «Альфа Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №700007259, відповідно до умов якого, позивач надав відповідачу кредит у сумі 13 903,52 доларів США.

Позивач покликається на те, що відповідач порушуючи умови договору, свої зобов'язання не виконував, в результаті чого допустив заборгованість, яка з врахуванням платежів після 03.06.2014 року, станом на 10.12.2014 року складає 8 354 дол. США по курсу НБУ станом на 10.12.2014 року - 130 729,11 грн., а саме: 3 638,03 дол. США по курсу НБУ станом на 10.12.2014 року - 56 924,25 грн., по відсотках 45,02 дол. США по курсу НБУ станом на 10.12.2014 року - 704,43 грн., по пені 4671,85 дол. США по курсу НБУ станом на 10.12.2014 року 73 100,43 грн.

Згідно додатку №1 до договору №700007256 від 12.06.2008 року, встановлено графік погашення основної суми кредиту та проценти за користуванням кредитом. Так, із вказаного графіку вбачається, що відповідач зобов'язаний був сплачувати кредитні кошти, сума платежу за розрахунковий період якого становила 260,00 дол. США щомісячно, а саме: 13.07.2008 року - 97,91 дол. США погашення основної суми кредиту, 162,09 дол. США проценти за користуванням кредитом; 13.08.2008 року - 99,05 дол. США погашення основної суми кредиту, 160,95 дол. США проценти за користуванням кредитом; 13.09.2008 року - 100,20 дол. США погашення основної суми кредиту, 159,80 дол. США проценти за користуванням кредитом; 13.10.2008 року - 101,37 дол. США погашення основної суми кредиту, 158,63 дол. США проценти за користуванням кредитом; 13.11.2008 року - 102,55 дол. США погашення основної суми кредиту, 157,45 дол. США проценти за користуванням кредитом; 13.12.2008 року - 103,75 дол. США погашення основної суми кредиту, 156,25 дол. США проценти за користуванням кредитом й т.д.

Тобто, відповідач повинен був щомісяця сплачувати - 260 доларів США, з яких сплачувати майже рівні суми - відсотків за користування кредитом 162, 160, 159, 158, 157 доларів США, решту тіло кредиту. З даного графіку платежів, чітко вбачається, що сума відсотків однозначно зменшується, за умови погашення тіла кредиту.

Відповідно до п. 9.5 умов кредитного договору №700007256 від 12.06.2008 року при відсутності прострочення у виконанні зобов'язань позичальником, відсутності несплаченої пені чи у разі недостатності грошових коштів, за рахунок суми щомісячного платежу, отриманого банком, у першу чергу виконуються зобов'язання за нарахованими процентами та комісіями за управління кредитом, а кошти що залишилися, направляються в рахунок повернення кредиту. Підписаним договором позивальник доручає банку зараховувати кошти, сплачені на дострокове повернення кредиту, як сплату найближчого чергового платежу з поверненням кредиту, потім після його повної сплати за рахунок достроково сплачених сум грошових коштів - наступного за ним чергового платежу з повернення кредиту, і т.д. до повної сплати відповідних платежів з виконання зобов'язань за договором. При цьому, кошти, сплачені на дострокове повернення кредиту не зараховуються на сплату відсотків за відповідний період.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитом по кредитному договору №700007256, долученого до позовної заяви, ОСОБА_3 13.07.2008 року сплачено 300 дол. США, з яких зараховано тіло кредиту 137,91 дол. США та 162,09 дол. США відсотки за користуванням кредитом; 13.08.2008 року сплачено 300 дол. США, з яких зараховано тіло кредиту 139,52 дол. США та 160,48 дол. США відсотки за користуванням кредитом; 13.09.2008 року сплачено 315 дол. США, з яких зараховано тіло кредиту 145,69 дол. США та 169,31 дол. США відсотки за користуванням кредитом; 13.10.2008 року сплачено 300 дол. США, з яких зараховано тіло кредиту 114,64 дол. США та 185,36дол. США відсотки за користуванням кредитом; 13.11.2008 року сплачено 302,52 дол. США, з яких зараховано тіло кредиту 118,74 дол. США та 183,78 дол. США відсотки за користуванням кредитом і т.д. ( а.с.19).

Незважаючи на часткове порушення графіку платежу, позичальник і в подальшому систематично сплачував більші суми, ніж передбачено графіком, що повинно було б знизити суми боргу.

Відповідачкою та третьою особою категорично заперечувались розмір заборгованості та надавались відповідні розрахунки, копії квитанцій ( а.с.49,50, 51-53, 72-74, 82,83). Ознайомившись із запереченнями відповідачки та третьої особи, позивач подав уточнену позовну заяву, однак розрахунок заборгованості, долучений до уточненої позовної заяви, підписаний представником іншої юридичної особи - ТЗОВ «Кредитні ініціативи»( а.с.61-62), що є неналежним доказом.

Зважаючи на наведене, судом першої інстанції вірно встановлено, що банком не наведено доказів правильності нарахування сум заборгованості, зазначених в уточненій позовній заяві (а.с. 59-60),

Статею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, письмових доказів.

Частина 1 статті 58 ЦПК України передбачає, що належними є доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції неодноразово повідомлявся позивач щодо обов'язкової явки в судове засідання представника позивача для з'ясування обставин справи та правильності розрахунків заборгованості, однак позивачем така вимога була проігнорована.

Так, представник позивача викликався в судові засідання 30.10.2014 р., 25.11.2014 р., 25.12.2014 р., 04.02.2015р., 2.03.2015 р., однак такий після подачі заяви про розгляд справи у його відсутності, в судові засідання не зявлявся, в звязку з чим суд прийшов до обґрунтованого висновку про недоведеність уточнених позовних вимог.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд з метою перевірки правильності розрахунків обох сторін, неодноразово викликав представника банку в судові засідання, що призначались на 11.06.2015 р., 02.07.2015 р., 10.09.2015 р., 15.10.2015 р., однак такий незважаючи на належні повідомлення, жодного разу в судові засідання не з»явився, лист від 25 вересня 2015р. щодо забезпечення явки представника проігнорував ( а.с. 116,123,130, 136-138), що унеможливило перевірку доводів апеляційної скарги щодо наявності заборгованості за кредитним договором у зазначеній позивачем сумі.

Крім того, як зазначив суд першої інстанції у своєму рішенні, судом ставилось на обговорення питання щодо призначення по справі судово-бухгалтерської експертизи, проведення якої об»єктивно вимагалося за вказаними обставинами справи, однак апелянт, будучи ознайомленим з рішенням суду, ні в апеляційній скарзі, ні згодом не подав клопотання про проведення такої експертизи.

Таким чином, суд, виходячи із засад виваженості, розумності та справедливості, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову позивачу в задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не подано належних та допустимих доказів правильності нарахування заборгованості за кредитним договором, таких доказів ним не подано і в суді апеляційної інстанції, незважаючи на вжиті заходи для надання такої можливості, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду. Доводи апеляційної скарги щодо упередженості та необєктивності суду першої інстанції є безпідставними.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Таким чином, суд першої інстанції правильно вирішив спір по суті, давши належну оцінку доказам, які є в матеріалах справи, не допустив порушень процесуального закону, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 березня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді: