У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Мартинюка В.І., Мостової Г.І.,

Наумчука М.І., Олійник А.С.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 13 жовтня 2014 року, ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 28 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») звернулося до суду з указаним позовом, із урахуванням уточнених позовних вимог просило стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором від 30 липня 2007 року № ML-B00/055/2007 станом на 12 серпня 2013 року в розмірі 3 057 491 грн 81 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 264 859,80 доларів США, що еквівалентно 2 117 024 грн 38 коп., заборгованості за процентами - 102 749,02 доларів США, що еквівалентно 821 272 грн 92 коп., пені - 119 194 грн 51 коп., а також заборгованість за кредитним договором від 24 березня 2008 року № CrL-SMEB02/212/2008 станом на 12 серпня 2013 року в розмірі 1 822 941 грн 07 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 134 424,50 доларів США, що еквівалентно 1 074 455 грн 03 коп., заборгованості за процентами - 66 008,28 доларів СІІІА, що еквівалентно 527 604 грн 18 коп., пені - 220 887 грн 86 коп. (а.с. 153-157, т. 1).

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 30 липня 2007 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № ML-B00/055/2007, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 260 000 доларів США зі платою FIDR + 4,99 % річних (де FIDR - це процентна ставка за строковими депозитами фізичних осіб у валюті кредиту, що розміщені в банку на строк 366 днів, із виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору) строком до 29 липня 2037 pоку. У забезпечення виконання зобов'язання за зазначеним кредитним договором між банком та ОСОБА_4 30 липня 2007 року було укладено договір поруки. 5 лютого 2009 року, 25 травня 2009 року, 25 серпня 2010 року, 24 червня 2011 року між банком і позичальником укладені додаткові договори до вказаного кредитного договору та між банком і поручителем укладені відповідно додаткові договори поруки.

24 березня 2008 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № CrL-SMEB02/212/2008, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 130 000 доларів США зі сплатою FIDR + 5,4 % річних (де FIDR - це процентна ставка за строковими депозитами фізичних осіб у валюті кредиту, що розміщені в банку на строк 366 днів, із виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору) строком до 23 березня 2017 pоку. У забезпечення виконання зобов'язання за зазначеним кредитним договором між банком та ОСОБА_4 був укладений договір поруки. 20 травня 2009 року, 20 вересня 2010 року, 20 червня 2011 року між банком і позичальником укладені додаткові договори до вказаного кредитного договору та між банком і поручителем укладені відповідно додаткові договори поруки.

Внаслідок неналежного виконання зобов'язання за кредитними договорами виникла заборгованість, а саме: за кредитним договором від 30 липня 2007 року № ML-B00/055/2007 станом на 12 серпня 2013 року в розмірі 3 057 491 грн 81 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 264 859,80 доларів США, що еквівалентно 2 117 024 грн 38 коп., заборгованості за процентами - 102 749,02 доларів США, що еквівалентно 821 272 грн 92 коп., пені - 119 194 грн 51 коп.; заборгованість за кредитним договором від 24 березня 2008 року № CrL-SMEB02/212/2008 станом на 12 серпня 2013 року в розмірі 1 822 941 грн 07 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 134 424,50 доларів США, що еквівалентно 1 074 455 грн 03 коп., заборгованості за процентами - 66 008,28 доларів США, що еквівалентно 527 604 грн 18 коп., пені - 220 887 грн 86 коп.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 13 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 28 листопада 2014 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором від 30 липня 2007 року № ML-B00/055/2007 станом на 12 серпня 2013 року в розмірі: 264 859,80 доларів США, що еквівалентно 2 117 024 грн 38 коп., - заборгованість за тілом кредиту, 102 749,02 доларів США, що еквівалентно 821 272 грн 92 коп., - заборгованість за процентами, 119 194 грн 51 коп. - пеня, а всього - 3 057 491 грн 81 коп. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором від 24 березня 2008 року № CrL-SMEB02/212/2008 станом на 12 серпня 2013 року в розмірі: 134 424,50 доларів США, що еквівалентно 1 074 455 грн 03 коп., - заборгованість за тілом кредиту, 51 965,96 доларів США, що еквівалентно 415 363 грн 92 коп., - заборгованість за процентами, 220 476 грн 32 коп. - пеня, а всього 1 710 295 грн 27 коп. В іншій частині в позові відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати судові рішення у справі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У запереченнях на касаційну скаргу ПАТ «ОТП Банк» просить її відхилити та залишити ухвалені у справі судові рішення без змін.

Обговоривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 30 липня 2007 року № ML-B00/055/2007, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із доведеності та обґрунтованості позовних вимог.

Задовольняючи позов частково про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № CrL-SMEB02/212/2008 від 24 березня 2008 pоку, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що 26 479 доларів США фактично були сплачені відповідачем, тому дійшов висновку про стягнення заборгованості за кредитними договорами відповідно до розрахунку станом на 12 серпня 2013 року (а.с. 76 т. 4).

Переглядаючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції у порушення ст. 212 ЦПК України не оцінив висновок судово-економічної експертизи від 29 травня 2014 року № 190/14-21, що не впливає на правильність вирішення спору.

Із такими висновками апеляційного суду погодитися не можна з огляду на таке.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно із ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судами встановлено, що 30 липня 2007 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № ML-B00/055/2007, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 260 000 доларів США зі платою FIDR + 4,99 % річних (де FIDR - це процентна ставка за строковими депозитами фізичних осіб у валюті кредиту, що розміщені в банку на строк 366 днів, із виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору) строком до 29 липня 2037 pоку (а.с. 6-10 т. 1).

Згідно із п. 1.9.1 кредитного договору від 30 липня 2007 pоку № ML-B00/055/2007 банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем, та/або майновим поручителем своїх боргових зобов'язань та зобов'язань за цим договором (у тому числі, але не виключно, встановлених п. 2.3.7. та ст. 3 цього договору) та/або умов договору іпотеки, та/чи договору поруки. При цьому, виконання боргових зобов'язань має бути проведено позичальником протягом тридцяти календарних днів із дати одержання позичальником відповідної вимоги.

Відповідно до п. 4.1 цього договору позичальник несе відповідальність у порядку і на умовах, визначених у цьому договорі, а саме: за порушення прийнятих на себе зобов'язань щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1 % від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочення. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум. За прострочення виконання боргових зобов'язань понад 15 календарних днів позичальник, крім зазначеної пені, додатково сплачує на користь банку штраф у розмірі 0,02 % від суми прострочених боргових зобов'язань, але не менше 50 грн. За нецільове використання кредиту позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 5 % від суми кредиту, використаного не за цільовим призначенням. Вказаний штраф сплачується додатково до інших сум, що підлягають сплаті згідно цього договору. За невиконання чи неналежне виконання п. п. к), с), т) п. 2.3.7 цього договору позичальник сплачує на користь банку штраф у розмірі 10 % від суми кредиту. Сплата штрафу не звільняє позичальника від виконання п. п. к), с), т), п. 2.3.7 цього договору.

30 липня 2007 року у забезпечення виконання зобов'язання за зазначеним кредитним договором між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки № SR-B00/055/2007 та додаткові договори до нього від 25 травня 2009 року, 25 серпня 2010 року та 24 червня 2011 року (а.с. 25-27, т. 1).

5 лютого 2009 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_3 був укладений додатковий договір № ML-B00/055/2007/1 до кредитного договору від 30 липня 2007 року № ML-B00/055/2007 щодо розміру платежу (а.с. 12, т. 1).

Цього ж дня між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_3 був укладений додатковий договір № 1 до кредитного договору від 30 липня 2007 року № ML-B00/055/2007 про доповнення кредитного договору графіком платежів, щодо зміни процентної ставки, тощо (а.с. 12-13 т. 1).

25 травня 2009 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_3 був укладений додатковий договір № 2 до кредитного договору від 30 липня 2007 року № ML-B00/055/2007 про доповнення кредитного договору графіком платежів, щодо зміни процентної ставки, тощо (а.с. 14-15 т. 1).

25 серпня 2010 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_3 був укладений додатковий договір № 3 до кредитного договору від 30 липня 2007 року № ML-B00/055/2007 про доповнення кредитного договору графіком платежів, щодо зміни процентної ставки та проведення реструктуризації боргових зобов'язань шляхом зміни строків та розмірів погашення простроченого кредиту, тощо (а.с. 16-18 т. 1).

24 червня 2011 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_3 був укладений додатковий договір № 4 до кредитного договору від 30 липня 2007 року № ML-B00/055/2007 щодо зміни процентної ставки і викладення графіку платежів у новій редакції та інше (а.с. 19-21 т. 1).

18 квітня 2012 року банком було надіслано на адресу позичальника та поручителя вимоги та надано строк тридцять календарних днів для сплати простроченої заборгованості за кредитним договором від 30 липня 2007 року № ML-B00/055/2007 (а.с. 22-23, 28-29 т .1).

Зазначені вимоги залишилися без задоволення.

Крім того, 24 березня 2008 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № CrL-SMEB02/212/2008, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 130 000 доларів США зі сплатою FIDR + 5,4 % річних (де FIDR - це процентна ставка за строковими депозитами фізичних осіб у валюті кредиту, що розміщені в банку на строк 366 днів, із виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору) строком до 23 березня 2017 pоку (а.с. 31-35 т. 1).

Відповідно до п. 1.10.1 кредитного договору № CrL-SMEB02/212/2008 від 24 березня 2008 року банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором (у тому числі, але не виключно, встановлених п. 2.3 та ст. 3 цього договору), а також невиконання позичальником чи/та майновим поручителем, чи/та поручителем будь-яких документів забезпечення, а також у випадку пред'явлення третіми особами будь-яких претензій щодо предмета застави, а також у випадку втрати дійсності установчими документами позичальника та/чи майнового поручителя, та/чи поручителя. При цьому, виконання боргових зобов'язань має бути проведено позичальником протягом тридцяти календарних днів із дати надіслання банком відповідної вимоги.

Згідно із п. 4.1 цього договору позичальник несе відповідальність у порядку і на умовах, визначених у цьому договорі, а саме: за порушення прийнятих на себе зобов'язань щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1 % від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання, за кожний день прострочення Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум. За прострочення виконання боргових зобов'язань понад 15 календарних днів позичальник, крім зазначеної пені, додатково сплачує на користь банку штраф у розмірі 0,01 % від суми прострочених боргових зобов'язань, але не менше 50 грн. За прострочення виконання боргових зобов'язань понад 30 календарних днів позичальник, крім зазначених пені та штрафу, додатково сплачує на користь банку штраф у розмірі 0,02 % від суми прострочених боргових зобов'язань, але не менше 100 грн.

24 березня 2008 року у забезпечення виконання зобов'язання за зазначеним кредитним договором між банком та ОСОБА_4 був укладений договір поруки № SR-smeb02/212/2008 та додаткові договори до нього від 20 травня 2009 року, 20 вересня 2010 року, 20 червня 2011 року (а.с. 55-59, т. 1).

20 травня 2009 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_3 був укладений додатковий договір № 1 до кредитного договору від 24 березня 2008 року № CrL-SMEB02/212/2008 щодо строку дії ліміту кредитної лінії, зміни процентної ставки та інше (а.с. 43-44 т. 1).

20 вересня 2010 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_3 був укладений додатковий договір № 2 до кредитного договору від 24 березня 2008 року № CrL-SMEB02/212/2008 щодо зміни порядку повернення кредиту та сплати банку процентів за користування кредитом та інше (а.с. 45-49 т. 1).

20 червня 2011 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_3 був укладений додатковий договір № 3 до кредитного договору від 24 березня 2008 року № CrL-SMEB02/212/2008 щодо зміни процентної ставки та викладено графік платежів у новій редакції, тощо (а.с. 50-52 т. 1).

18 квітня 2012 року банком було надіслано на адресу позичальника та поручителя вимоги та надано строк тридцять календарних днів для сплати простроченої заборгованості за кредитним договором від 24 березня 2008 року № CrL-SMEB02/212/2008 (а.с. 53-54, 60-61 т. 1).

Зазначені досудові вимоги залишилися без задоволення.

Внаслідок неналежного виконання зобов'язання за кредитними договорами виникла заборгованість, а саме: за кредитним договором від 30 липня 2007 року № ML-B00/055/2007 станом на 12 серпня 2013 року в розмірі 3 057 491 грн 81 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 264 859,80 доларів США, що еквівалентно 2 117 024 грн 38 коп., заборгованості за процентами - 102 749,02 доларів США, що еквівалентно 821 272 грн 92 коп., пені - 119 194 грн 51 коп.; заборгованість за кредитним договором від 24 березня 2008 року № CrL-SMEB02/212/2008 станом на 12 серпня 2013 року в розмірі 1 822 941 грн 07 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 134 424,50 доларів США, що еквівалентно 1 074 455 грн 03 коп., заборгованості за процентами - 66 008,28 доларів СІІІА, що еквівалентно 527 604 грн 18 коп., пені - 220 887 грн 86 коп.

Згідно із ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Не можна погодитися із висновками судів про стягнення з ОСОБА_3 на користь банку заборгованості за кредитним договором від 30 липня 2007 pоку № ML-B00/055/2007 відповідно до розрахунку заборгованості станом на 12 серпня 2013 року (а.с. 156 т. 1), а також за кредитним договором № CrL-SMEB02/212/2008 від 24 березня 2008 року станом на 12 серпня 2013 року (а.с. 76, т.4).

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Переглядаючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що суд першої інстанції у порушення ст. 212 ЦПК України не оцінив висновок судово-економічної експертизи від 29 травня 2014 року № 190/14-21, проте це не впливає на правильність вирішення спору, оскільки висновки експертизи не спростовані відповідачем відповідно до ст. ст. 57-60 ЦПК України.

Із матеріалів справи вбачається, що за клопотанням відповідача ОСОБА_3 згідно із ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 22 серпня 2013 року було призначено судово-економічну експертизу (а.с. 140-164, т. 4).

Суд першої інстанції не дав жодної оцінки експертизі, не мотивував, чи бере її до уваги, чи відхиляє і чому.

Суд першої інстанції задовольнив позов на підставі поданих банком розрахунків за кредитними договорами (а.с. 156, т.1, а.с. 76 , т.4).

У порушення вимог ч. 2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не дослідив висновок судової економічної експертизи, у дослідженні якої було неправомірно відмовлено судом першої інстанції і яка могла мати значення для вирішення справи.

Із висновку судово-економічної експертизи від 29 травня 2014 року випливає, що банком при розрахунку пені за прострочення виконання зобов'язань за кредитними договорами від 30 липня 2007 року, 24 березня 2008 року застосовувалися відсоткові ставки, що суперечать умовам п. 4.11 кредитних договорів від 30 липня 2007 року та 24 березня 2008 року. Банк не подав на дослідження ні меморіальні ордери, ні виписки із рахунків, на яких банк здійснював облік щодо нарахування пені за кредитом та відсотками, сплату заборгованості із пені та заборгованість щодо нарахованої пені.

Експерт надав висновки про те, що за зазначеними вище договорами документально підтверджується розрахунок заборгованості в частині визначення розміру заборгованості за кредитом (тілом кредиту) та відсотками за користування кредитними коштами. Не можливо документально підтвердити чи спростувати розрахунок заборгованості в частині нарахування пені за прострочення виконання зобов'язань.

Апеляційний суд не дав належну оцінку доказам окремо та в сукупності, не з'ясував, у якій частині позовні вимоги є доведеними і підлягають задоволенню, а в якій частині - відмови в позові через недоведеність позовних вимог.

Є необґрунтованим і не відповідає вимогам ст. ст. 57-60 ЦПК України висновок апеляційного суду про те, що відповідач не спростував висновки експертизи. На підтвердження своїх заперечень проти позову відповідач просив провести судову експертизу, яку було проведено на підставі ухвали суду, висновком експерта частково спростований розрахунок заборгованості банку, наданий ним на обґрунтування позовних вимог. Висновок експерта є одним із доказів у справі, який за правилами ст. 212 ЦПК України оцінюється у сукупності з іншими доказами у справі.

З огляду на допущені апеляційним судом порушення норм процесуального права, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції відповідно до ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 28 листопада 2014 року скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: В.І. Мартинюк

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук

А.С. Олійник