АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/6863/15 Головуючий І інстанції -
Справа: №642/3107/14-ц Проценко Л.Г.
Категорія: договірні Доповідач - Міненкова Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Міненкової Н.О.

Суддів - Кругової С.С..,

Зазулинської Т.П.

за участю секретаря - Красношапка К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2014 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави,

встановила:

У квітні 2014 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з указаним позовом, який в подальшому уточнило, посилаючись на те, що 11 серпня 2005 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 345 та додатковий договір до нього, за умовами яких банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 30746,78 доларів США з розрахунку 13,5 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк до10 серпня 2010 року. На забезпечення виконання зобов'язань за цим договором між банком та ОСОБА_4 укладено договір застави транспортного засобу № 345 та 21 листопада 2006 року договір про внесення змін та доповнень до нього, відповідно до яких предметом застави є автомобіль марки BMW Х5, 2003 року випуску, ідентифікатор VIN НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4 на праві власності. 21 листопада 2006 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за згодою банку укладено договір переведення боргу у розмірі 30746,78 доларів США. 30 червня 2010 року між ПАТ «Дельта Банк», Національним банком України та ТОВ «Український промисловий банк», укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань останнього позивачу. Оскільки боржник умови кредитного договору протягом тривалого часу належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 4 червня 2014 року утворилася заборгованість у сумі 346729 грн 51 коп., просили задовольнити позов.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 5 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 23 березня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 21 листопада 2006 року у розмірі 346729 грн 51 коп., судові витрати у розмірі 5507 грн 14 коп. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 серпня 2015 року рішення апеляційного суду Харківської області від 23 березня 2015 року скасоване, справу передано на новий апеляційний розгляд.

В суді апеляційної інстанції представник апелянта апеляційну скаргу підтримав. Просив рішення суду скасувати та постановити нове про задоволення позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників сторін судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції було встановлено, що 11 серпня 2005 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 345 та додатковий договір до нього, за умовами яких банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 30746,78 доларів США з розрахунку 13,5 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк до 10 серпня 2010 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за цим договором- 11 серпня 2005 року між банком та ОСОБА_4 укладено договір застави транспортного засобу № 345 та 21 листопада 2006 року договір про внесення змін та доповнень до нього, відповідно до яких предметом застави є автомобільмарки BMW Х5, 2003 року випуску, ідентифікатор VIN НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4 на праві власності.

21 листопада 2006 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за згодою кредитора укладено договір переведення боргу у розмірі 30746,78 доларів США.

30 червня 2010 року між ПАТ «Дельта Банк», Національним банком України та ТОВ «Український промисловий банк», укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань останнього на користь позивача.

У зв'язку з тим, що .боржник умови кредитного договору протягом тривалого часу належним чином не виконував, станом на 4 червня 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 346729 грн 51 коп.

Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (ст. 264 ЦК України).

Судова колегія вважає, що викладені в заяві ОСОБА_3 на адресу Банку, обставини про передачу у 2009 році автомобіля на погашення боргу, не свідчать про визнання останнім боргу і переривання у зв'язку з цим позовної давності так як не міститься відомостей, які б вказували про визнання боргу.

На ці обставини є посилання в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 серпня 2015 року, висновки якої є обов'язковими при повторному розгляді справи( а.с.36), де зазначено, що у заяві ОСОБА_3 від 13 квітня 2011 року викладені обставини про звернення представника кредитора з приводу наявності боргу за кредитним договором. В ній ОСОБА_3 зазначав про передачу у 2009 році заставного автомобіля на його погашення, що не є відомостями, які б вказували про визнання останнім боргу. А тому судова колегія, скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції вказала на те, що висновок апеляційного суду про те, що у зв'язку з написанням відповідачем цього листа позовна давність перервалася є передчасним.

При новому розгляді справи представник апелянта, як на підставу переривання строку позовної давності посилався на ту ж саму заяву ОСОБА_3, інші обґрунтування не навів, у зв'язку з чим, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо застосування до даних правовідносин строків позовної давності та відмови в позові саме з цих підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції обґрунтовано виходив з вимог ст.ст. 530,589, ч.1, ч.5 ст. 261 ЦК України. Відмова в задоволенні позовних вимог з підстав пропуску позивачем строку позовної давності про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованою. Сплив строк позовної давності також і до вимог про звернення стягнення на предмет застави. Хоча в судовому засіданні було встановлено, що ще в 2009 році автомобіль ОСОБА_3 було передано ТОВ «Український промисловий банк» і яким чином останній розпорядився цим майном представник позивача пояснити не зміг, як і те, де знаходиться цей автомобіль. Не зміг пояснити ці обставини і представник ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308,313,317,319 ЦПК України судова колегія,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - Н.О. Міненкова

Судді - С.С. Круговая

Т.П. Зазулинська