АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Фаркош Ю.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Гаращенка Д.Р.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 07 серпня 2015 року про відмову в ухваленні додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа: публічне акціонерне товариство «Сведбанк» про визнання кредитного договору недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2014 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просила визнати недійсним кредитний договір №2619/0708/71-059 від 22 липня 2008 року, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Сведбанк».

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 21 травня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

08 червня 2015 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою в якій просила ухвалити додаткове рішення у даній справі, визнавши недійсним кредитний договір №2619/0708/71-059 від 22 липня 2008 року, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Сведбанк».

Свої вимоги мотивувала тим, що суд не ухвалив рішення щодо позовних вимог з наступних правових підстав:

1. Невиконання переддоговірної роботи з позичальником, всупереч Закону України «Про захист прав споживачів» та Постанові НБУ «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» від 10 травня 2007 року № 168, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року.

2. Відсутність графіку погашення процентів - що також є підставою, в силу п.2 абз.2 ч. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» та постанови 168 НБУ, для визнання кредитного договору недійсним.

3. Порушення принципів справедливості.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07 серпня 2015 року у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження її розгляду.

Вказує на те, що суд не розглянув доводи, якими були обґрунтовані позовні вимоги.

В судовому засіданні апеляційного суду представники позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та адвокат Трайно Т.В. доводи апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити.

Відповідач та третя особа в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутності осіб, які не з'явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що при розгляді позову розглянуті всі позовні вимоги, а зміст заяви зводиться лише до непогодження з рішенням суду.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не ухвалив рішення про визнання договору недійсним з усіх підстав на які посилалась позивач при зверненні з позовом колегія суддів відхиляє виходячи з наступного.

Відповідно до ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати;

3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу.

Як роз'яснено в п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалене лише у випадках і за умов, передбачених ст.220 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги не досліджені в судовому засіданні.

Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах.

При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Між тим, обставини, на які посилається заявник, не є підставою для ухвалення додаткового рішення, оскільки її позовні вимоги були розглянуті судом, їм була надана правова оцінка, а зміст заяви зводиться лише до непогодження з ухваленим по справі рішенням суду.

Отже, відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції вірно виходив з відсутності законних підстав для задоволення заяви.

Відповідно до ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Оскільки, ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 07 серпня 2015року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: