10.06.2015 Справа № 756/7408/15-ц
Справа пр. № 2-н/756/87/15
ун. №756/7408/15-ц
У Х В А Л А

10 червня 2015 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду міста Києва Великохацька В.В., вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "ЖЕК-ПМ" про видачу судового наказу, -

в с т а н о в и в:

Заявник ТОВ "ЖЕК-ПМ" звернулося до суду в порядку цивільного із заявою про видачу судового наказу про стягнення із боржника ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що заяву слід залишити без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожен має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу встановлені ст.98 ЦПК України. Так, п.3 ч.1 ст.98 ЦПК України передбачено, що у заяві про видачу судового наказу зазначаються вимоги заявника та обставини, на яких вони ґрунтуються.

Як вбачається з заяви про видачу судового наказу, заявник просить суд стягнути заборгованість за житлово-комунальні послуги з боржника ОСОБА_1 та одночасно заявляє вимогу про накладення обтяження на майно ОСОБА_1 у вигляді арешту.

Зі ст.98 ЦПК України випливає, що докази, які подаються заявником при поданні заяви про видачу судового наказу, повинні бути безспірними, оскільки тільки такі докази можуть свідчити про безспірність стягнення та відсутність потреби в їх дослідженні. Таким чином, судовий наказ видається лише за відсутності спору про право.

Ч.1 ст.95 ЦПК України передбачено, що предметом вимог заявника можуть бути лише ті вимоги, що передбачені ст.96 цього Кодексу. З переліку підстав, передбачених ст.96 ЦПК України, випливає, що судовий наказ видається лише про стягнення грошових коштів.

Таким чином, вимога заявника про накладення арешту на майно боржника ОСОБА_1 є необґрунтованою та не може бути вирішена в порядку наказного провадження. Дана вимога може свідчити про наявність спору про право і не підлягає розгляду в порядку наказного провадження. Отже, заявнику слід визначитись з заявленими вимогами з урахуванням того, що заява про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги підлягає задоволенню лише у випадку відсутності спору про право.

Також суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до вимог ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Згідно ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. З огляду на зазначене, можна зробити висновок, що суд може забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно лише в разі пред'явлення позову, а не судового наказу.

Згідно з ч.6 ст.96 ЦПК України до неналежно оформленої заяви про видачу судового наказу застосовуються положення ст.121 ЦПК України.

Ч.1 ст.121 ЦПК України передбачає, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, передбачених ст.ст.119,120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

На виконання зазначеної ухвали заявник повинен подати до суду заяву в новій редакції відповідно до вимог ст.ст.119,120 ЦПК України, з урахуванням вимог про усунення недоліків, викладених в цій ухвалі.

Зважаючи на вищенаведене, керуючись ч.1 ст.121 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю "ЖЕК-ПМ" про видачу судового наказу залишити без руху та надати заявнику строк на усунення недоліків у термін до 16.06.2015 року, але не пізніше п'яти днів з дня отримання ним даної ухвали.

У випадку, якщо недоліки заяви про видачу судового наказу у визначений строк не будуть виправлені, вона вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Великохацька