Справа №431/2554/15-ц
Провадження №2-зз/431/8/15
У Х В А Л А

11 червня 2015 року Старобільський районний суд Луганської області у складі :

головуючого - судді Кудрявцева І.В.

при секретарі Арабаджи Ю.О.

за участі заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Старобільського районного суду Луганської області у залі суду в м.Старобільську Луганської області заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, у якій посилається на те, що 09.08.2007р. Старобільським районним судом у справі №2-695/2007 в забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу був накладений арешт на належний йому автомобіль ВАЗ-21101 держ№ВВ8292Ам. 2006 року випуск, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, та до ВДВС Старобільського РУЮ було направлено виконавчий лист 2-695/2007 від 09.08.2007р., який державною виконавчою службою було виконано та арешт на автомобіль був накладений. Після винесення рішення у справі ним було погашено усі боргові зобовязання перед ОСОБА_2, однак до теперішнього часу арешт з автомобіля не занятий. У звязку з чим просив суд скасувати арешт автомобіля ВАЗ-21101 держ№ВВ8292АМ, 2006р.в., зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, який належить ОСОБА_1

У судове засідання стягувач ОСОБА_2 не зявився, у звязку з чим суд на підставі ч.5 ст.154 ЦПК України вважає за можливе розглянути дану заяву за його відсутності.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 свою заяву підтримав у повному обсязі та просив суд її задовольнити.

Вислухавши заявника ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, матеріали справи №2-695/2007, суд приходить до наступного:

Ухвалою судді Старобільського районного суду від 26.04.2007р. у справі 2-з-14/2007р. (а.с.5) з метою забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, накладено арешт на майно ОСОБА_1, який мешкає: м.Старобільськ, вул.Муранова, 32А.

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 30.05.2007р. (а.с.22 цивільної справи №2-695/2007) позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено та стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу у розмірі 40400 гривень, суму судових витрат у сумі 232грн., а всього 40632 гривні. Вказане рішення набуло чинності та стягувачем ОСОБА_2 отримано виконавчий лист (а.с.34 цивільної справи №2-695/2007).

Відповідно до повідомлення ВДВС Старобільського РУЮ від 04.06.2015р. (а.с.58). в період з 2013 по 04.06.2015р. виконавчі документи у відношенні ОСОБА_1 у відділі на примусовому виконанні відсутні.

Водночас, відповідно до копії постанови ст.державного виконавця ВДВС Старобільського РУЮ від 09.11.2009р. про повернення виконавчого документа стягувачеві (а.с.62) виконавчий лист №2-695 виданий 09.08.2007р. Старобільським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у сумі 40632грн. повернено стягувачеві на підставі ст.38, п.4 ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з не здійсненням стягувачем авансування на проведення виконавчих дій.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму верховного Суду України №9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Відповідно до ч.5 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на момент винесення даного судового рішення, повернення стягувачу виконавчого документу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно предявити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст.22 цього Закону.

Такі ж положення містились і в ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній на момент винесення постанови державного виконавця від 09.11.2009р. про повернення виконавчого документу

Таким чином, враховуючи що на теперішній час рішення Старобільського районного суду від 30.05.2007р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу у розмірі 40400 гривень не виконане та враховуючи передбачену законом можливість повторного предявлення стягувачем виконавчого документу до примусового виконання та передбачену законом можливість поновлення строку на предявлення такого документу до виконання, суд вважає за неможливе скасувати заходи забезпечення позову та вважає за необхідне у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову відмовити.

Керуючись ст.154 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя І.В. Кудрявцев