АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Саліхова В.В.

суддів: Музичко С.Г., Прокопчук Н.О.

при секретарі: Бережняк Н.В.

за участю:

представника позивача Вінника А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10 березня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №К2А3F503920980 від 14.09.2012 в розмірі 9 897,74 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 10.03.2015 вищевказаний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № K2A3F503920980 від 14.09.2012, а саме: за кредитом у розмірі 5 457,90 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 5,12 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобовязань у розмірі 3 487,21 грн., штраф у розмірі 500 грн. фіксована частина та 447,21 грн. процентна складова, що разом складає 9 897,74 грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати. Апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що суд позбавив його права участі в судовому засіданні та посилається на упередженість суду при розгляді даної справи.

Апелянт в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. Враховуючи наведені обставини колегія суддів на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України ухвалила розглянути справу у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Справа №752/15314/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/6353/2014
Головуючий у суді першої інстанції: Пасинок В.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач свої обовязки за кредитним договором не виконав, а тому позовні вимоги є обґрунтованими.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів.

З матеріалів справи вбачається, що 14.09.2012 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № К2А3F503920980 строком дії до 13.10.2015, відповідно до умов якого останньому було надано кредит в розмірі 5 457,90 грн. зі сплатою 0,12 % за користування кредитом (а. с. 5-15). Позивач виконав взяті на себе зобовязання, надавши відповідачу кредитні кошти (а. с. 17). Останнійумови договору не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 9 897,74 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 5 457,90 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 5,12 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобовязань у розмірі 3 487,21 грн., штраф у розмірі 500 грн. фіксована частина та 447,21 грн. процентна складова відповідно до розрахунку заборгованості (а. с. 4). Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

За змістом статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статтей 610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобовязання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобовязується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що відповідач, який добровільно погодився на умови кредитного договору, повинен був належно їх виконувати.

Відповідно до матеріалів справи відповідач, всупереч умов вищевказаного кредитного договору, перестав сплачувати кошти, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 9 897,74 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 5 457,90 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 5,12 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобовязань у розмірі 3 487,21 грн., штраф у розмірі 500 грн. фіксована частина та 447,21 грн. процентна складова відповідно до розрахунку заборгованості (а. с. 4).

Таким чином, у відповідача перед Банком виникли зобовязання щодо повернення заборгованості за вищевказаним кредитом.

Відповідно ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України у разі порушення позичальником своїх зобовязань за кредитним договором, кредитодавець має право достроково стягнути заборгованість по кредиту, відсоткам та комісії.

Враховуючи наведені обставини, а також те, що в суді першої інстанції було встановлено, що відповідач свої обовязки за вищезгаданим кредитним договором не виконав, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача суми заборгованості правильними.

Посилання апелянта на те, що судом було порушено його право на участь у судовому засіданні, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Матеріали справи свідчать, що відповідач був належним чином повідомлений про судовий розгляд та представник відповідача ОСОБА_5 був присутній на судових засіданнях, які відбулися 16.01.2015 та 11.02.2015 (а. с. 40), однак 10.03.2015 не з'явився з невідомих суду причин.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що апелянт не прибув на розгляд справи і в порядку апеляційного провадження, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином.

Доводи апелянта про упередженість суду при розгляді даної справи, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки в порушення вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України на підтвердження вказаних обставин останній не надав будь-яких доказів.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, вимоги апелянта є недоведеними та такими, що не знайшли своє підтвердження при розгляді справи в апеляційній інстанції, а тому не заслуговують на увагу.

Отже, висновок суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи висновок суду не спростовують.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,308,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: С.Г. Музичко

Н.О. Прокопчук