Справа №639/2703/15
№2/639/1145/15
11 червня 2015 року Жовтневий районний суд м. Харкова
у складі: головуючого судді - Іванової І.В.,
за участю секретаря - Тущенко Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, суд-
23 березня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.
У обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що з відповідачем перебували в зареєстрованого шлюбі з 22.10.1997 року , який було розірвано 15.05.2013 року відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Харкова. Від шлюбу мають дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 . В період шлюбу вони придбали відповідно до договору купівлі-продажу від 06.02.2002 року кімнату в будинку гостинного типу за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 34,9 кв. м, жилою 22,7 кв. м.. Після розірвання шлюбу вона, відповідач та дочка мешкають в даній квартирі. В період шлюбу кімната була поділена на 3 частини для виділення дитячої кімнати . Після розірвання шлюбу усі сімейні та побутові відносини між ними були припинені та вони стали мешкати окремо. Вона неодноразово пропонувала відповідачу викупити його частину кімнати , однак відповідач на її пропозиції реагує агресивно та негативно. Відповідач постійно стверджує,що вона не має право мешкати у квартирі , оскільки квартира була придбана на його імя . Вона має право на ? частину спірної квартири. Крім того просить відступити від принципу рівності часток подружжя та визнати за нею право власності на 2/3 частини квартири , оскільки з нею мешкає їх малолітня дитина. По рішенню суду з відповідача стягнуті аліменти, останній не приймає участі у вихованні дитини , розмір аліментів, які він сплачує недостатньо для забезпечення дочки.
У судове засіданні позивач не зявилася , надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутність , позов підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не зявився , належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення.
Зі згоди позивачу суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Перевіряючи обставини у справі судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.10.1997 року, який було розірвано 15.05.2013 року відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Харкова.. /а.с.6 /оборот/,8/.
В період зареєстрованого шлюбу сторонами набуто нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 06.02.2002 року року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрованого в реєстрі за № 628 (а.с.10).
Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини і навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України).
Згідно ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Пунктами 22, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК) відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Згідно п. 24 вищезазначеної Постанови до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.
У судовому засіданні встановлено, що придбання квартири АДРЕСА_2 відбулось на праві спільної сумісної власності сторін із визначенням рівності їхніх часток у цьому майні.
Суд, вирішуючи спір, дійшов висновку, що спірний об'єкт є спільним майном подружжя, в якому має бути визнано за кожною зі сторін право власності на зазначене майно в рівних частках - по 1/2 його частині без їх поділу в натурі.
При цьому суд виходив з роз'яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.
У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.
Виходячи з того, що сторони не досягли згоди про спосіб поділу спільного майна та попередньо не внесли на депозитний рахунок суду відповідної грошової сум, тому суд вважає необхідним поділити спільне майно без поділу його в натурі, лише визнати ідеальні частки подружжя в цьому майні, яке є спільною сумісною власністю подружжя і частки якого за сторонами визнаються рівними, та змінити режим спільної сумісної власності подружжя на ці об'єкти на режим спільної часткової власності.
За таких обставин суд повинен обмежитись лише визначенням ідеальних часток подружжя у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_2 .
Частинами 2, 3 ст. 70 СК України визначено, що при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Як стверджує позивач , за рішенням суду з відповідача стягнуті аліменти на утримання дочки у розмірі 500 грн. щомісяця, оскільки відповідач не має постійного місця роботи. Відповідач мав заборгованість по аліментам, яку сплатив, та на 1 квітня 2015 року заборгованості немає.
Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Позивачем суду не доведено будь-яких підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі спірного майна, що передбачено вищенаведеними ч. ч. 2, 3 ст. 70 СК України.
Таким чином ,повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши докази, які є у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги частково ґрунтуються на вимогах закону, та підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати.
Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 708 грн. грн.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 179, 208, 209, 212-215, 218, 224-226, 293 ЦПК України; ст.ст. 60, 61, 70,71 СК України, суд -
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково .
Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_3 у порядку поділу сумісного майна подружжя.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 708 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив,за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Суддя І.В. Іванова