Р І Ш Е Н Н Я 325/1169/15-ц І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2015 року Приазовський районний суд Запорізької області

в складі:

головуючого судді: Апалькової О.М..

при секретарі: Цукановій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Приазовське справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,третя особа,Приазовський сектор Управління Державної міграційної служби України в Запорізької області про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в :

11 червня 2015 року позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 третя особа,Приазовський сектор Управління Державної міграційної служби України в Запорізької області про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме будинку АДРЕСА_1.

В обгрунтування позову ОСОБА_1 посилається на наступні підстави:

так, він є власником будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 26.04.1989 року державним нотаріусом Приазовською районною державною нотаріальною конторою 12 грудня 1986 року за реєстром № 1396,зареєстрованого в Мелітопольському міжміському бюро технічної інвентаризації 6 січня 1987 року за номером № 1503 ( а. с. ).

Відповідачка покинула житло, але значиться зареєстрованою і не проживає з червня 2012 року.

ОСОБА_2 в добровільному порядку знятися з реєстрації відмовляється. Тому позивач, ОСОБА_1 просить суд визнати такою, що ОСОБА_2 втратила право користування жилим приміщенням - будинком АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач просив позов задовольнити, послався на ті ж підстави, які були викладені в позовній заяві.

Відповідачка, ОСОБА_2 судовому засіданні проти позову не заперечувала та підтвердила,що не проживає в будинку АДРЕСА_1 з червня 2012 року,так як відповідач вигнав як її так ї дитину та чоловіка,при цьому висловлювався нецензурною лайкою,однак в ніякі органи не ставила питання щодо її вселення,так як не бажала цього робити, особистих та інших речей в будинку не має. Спочатку проживала з чоловіком та дитиною у матері,потім на квартирі, пізніше в домі,який був куплений на її гроші. На теперішній час шлюб з чоловіком розірвано і нею подано позов до суду про визнання права власності на куплений будинок. Комунальні послуги вона не сплачує.

Третя особа Приазовський сектор Управління Державної міграційної служби України в Запорізької області до суду не з'явився,хоча про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про що надав заяву про розгляд справи у відсутність представника з висловленням думки щодо винесення рішення на розсуд суду.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини:

- так, ОСОБА_1 є власником буд. № АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі продажу житлового будинку від 26.04.1989 року, посвідченого Приазовською районною державною нотаріальною конторою 12.12.1986 року за реєстром № 1396,зареєстрованого в Мелітопольському міжміському бюро технічної інвентаризації 6 січня 1987 року за № 1503 (а. с);

- відповідно домової книги ( а. с. ) видно, що відповідачка зареєстрована за вищевказаною адресою з 08.11.2011 року;

- відповідно довідки,виданої 02.06.2015 року за номером № 684 Приазовської селищної ради Приазовського району Запорізької області( а.с.) видно,що ОСОБА_2 мешкала та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 в період з 08.11.2011 року по 06.06.2012 року. З 07.06.2012 року за місцем реєстрації вона не мешкає,що засвідчують сусіди; - відповідно звернення від 22.04.2015 року ( а.с.), ОСОБА_1 пропонує ОСОБА_2 у добровільному порядку знятися з реєстрації;

Суд також вислухав свідка з боку позивача, ОСОБА_3,яка показала суду,що проживає разом з позивачем по сусідству. Один-два рази бачила відповідачку за адресою проживання позивача,гуляла разом з дитиною,однак з восени 2013 року останню зовсім на бачила за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до встановлених судом фактичних обставин, між сторонами склалися цивільні правовідносини.

Тому при розгляді справи слід керуватися нормами Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до вимог, які викладені в ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла ,які проживають разом з ним,мають право на користування цим житлом відповідного до закону. Житлове приміщення,яке вони мають право займати,визначається його власником.

Із цього вбачається,що право члена сім'ї власника будинку(квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно.

Відповідно до частини 2 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом при відсутності члена сім'ї без поважних причин більш одного року ,якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом» .

Судом встановлено,що з червня 2012 року відповідачка не проживає в названому будинку.

Таким чином, позов в цій частині є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню: ОСОБА_2 слід визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням - буд. АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15,88,213,215 ЦПК України на підставі ч.1, 2 ст.405 ЦК України суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити .

Визнати такою, що ОСОБА_2 втратила право користування жилим приміщенням, а саме буд. АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Приазовський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : О.М.Апалькова