У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Луспеника Д.Д., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_6, про визнання договору удаваним правочином, за касаційною ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Одеської області від 22 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 15 січня 2010 року він позичив ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 132 400 доларів США, що на день звернення до суду еквівалентно 1 057 876 грн, що підтверджується розпискою відповідача. Він неодноразово звертався до ОСОБА_5 з вимогою про повернення боргу, однак відповідач від зустрічі ухилявся. 24 вересня 2013 року він направив за місцем проживання ОСОБА_5 лист-претензію з вимогою повернути кошти, однак відповідач кошти не повернув.

У грудні 2013 року ОСОБА_5 звернувся до суду з указаним вище зустрічним позовом, посилаючись на те, що коштів не позичав у ОСОБА_4 і не має перед ним зобов'язань за договором позики. Наданою розпискою від 15 січня 2010 року ними були оформлені інші правовідносини - інвестування у будівництво малоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 та пайової участі ОСОБА_4 у цьому будівництві, що підтверджується доповненням на примірнику розписки. До моменту складання розписки у вересні 2010 року - розмір інвестицій ОСОБА_4 у вказане будівництво склав саме цю суму - 132 400 доларів США, що вбачається із численних робочих записів, у тому числі, виконаних самим ОСОБА_4

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20 травня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено. Визнано удаваним правочином договір позики від 15 січня 2010 року про отримання грошових коштів у борг, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 Визнано, що сторони вчинили договір про пайову участь у будівництві житла, який сторонами виконаний. Скасовано заходи забезпечення позову, накладені ухвалою від 15 жовтня 2013 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 22 вересня 2014 року зазначене судове рішення скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено. Позов ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 1 057 876 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_6 просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що відсутні правові підстави вважати, що між сторонами було укладено не договір позики, а договір про пайову участь у будівництві житла. Таким чином, з урахуванням норм ст. 1046 ЦК України, апеляційний суд дійшов правильного висновку про задоволення позову ОСОБА_4 та відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 22 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

Д.Д.Луспеник

С.П.Штелик