Справа №628/3688/14-ц
Провадження №2/628/67/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 червня 2015 року Купянський міськрайонний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Волчек О.О.,

при секретарі - Разєнковій Т.О.,

за участю:

представника

відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Купянську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 в інтересах малолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4, про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому просить стягнути зі ОСОБА_4 на її користь 185 грн. 57 коп. матеріальної шкоди та 20 000 грн. 00 коп. моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на наступні обставини.

Позивачка зазначає, що вона має неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 01 квітня 2014 р. в денний час, поблизу ЗОШ № 4, її донці неповнолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, наніс тілесні ушкодження, у вигляді перелому основної фаланги 1-го пальця правої кисті із зміщенням. 6 травня 2014 р. за даним фактом СВ Купянського МВ ГУМВС України були внесені відомості до ЄРДР за №0000701 за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження. Згідно висновку судово-медичної експертизи №191-КП/14 від 16 травня 2014 р. ушкодження її дочки експерт відніс до легких тілесних ушкоджень. У подальшому кримінальне провадження було перекваліфіковане з ч.1 ст.122 КК України на ч.2 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоровя.

Крім того, позивачка вказує, що 20 травня 2014 р. вона отримала постанову про закриття кримінального провадження у звязку з тим, що в діях неповнолітнього ОСОБА_5 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Позивачка посилається на те, що через травму, спричинену ОСОБА_5, її донька тривалий час лікується, з 1 квітня 2014 р. по теперішній час. За цей час на лікування було затрачено значну для позивачки суму коштів. Відповідач є батьком неповнолітнього ОСОБА_5, а тому він є законним представником свого неповнолітнього сина.

Відповідач відмовляється добровільно відшкодовувати всі витрати, понесені нею на лікування доньки.

Крім того, позивачка зазначає, що за час лікування вона витратила кошти в розмірі 185 грн. 57 коп.

Крім того, позивачка зазначає що своїми діями сина відповідача її донці було спричинено моральну шкоду.

Позивачка вказує, що вже півроку її донька лікується, постійно відвідує лікарів. Після лікування до теперішнього часу у неї не відновилася чутливість пальця. Лікар - невропатолог повідомив, що відновлення функції пальця її донці потрібно проходити курс реабілітації, відвідати санаторій. Через перенесену травму її донька боїться ходити до школи, щоб не зустрічатися зі ОСОБА_5 До теперішнього часу вона не заспокоїлася, її душевна травма є дуже глибокою, вона тривалий час перебувала у шокованому стані. Її донька тривалий час не відвідувала школи, до цього часу продовжує лікуватися.

Позивачка також зазначає, що вищевикладене спричинило її донці моральну шкоду, яку вона оцінила у 20000 грн. та яку повинен сплатити відповідач, як батько неповнолітнього ОСОБА_5 за вчинки свого сина.

Представником відповідача ОСОБА_1 були надані заперечення на позовну, у яких він просить відмовити у позовних вимогах, посилаючись на наступні обставини.

Позивачем по справі заявлено вимогу про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 185,57 грн. Заявлена вимога позивачем необґрунтована та не містить правового підґрунтя.

Відповідач зазначає, що з огляду на обставини справи, які стали підставою позову, а саме: отримане ушкодження малолітньою ОСОБА_3 датоване 01.04.2014 року, стає незрозумілим, яким саме чином лікарські засоби, придбані за чеками, що додаються позивачкою до справи пішли на лікування ушкодження, отриманого 01.04.2014 року. З копії чеку № 40844 на суму 20,92 грн. не має можливості встановити, який саме та коли придбавався лікарський засіб. Єдиний чек, доданий до позову за № К2-0012925, датований 01.04.2014 року, але з нього достовірноно не можливо встановити точну суму, оскільки має виправлення (зазначена сума 33,30 грн. та має дописку на суму 3,25 грн виконану рукописним текстом).

Крім того, відповідач зазначає, що позивачем по справі не надано листів лікарського призначення, згідно якого не можливо встановити, які саме ліки були необхідні та використовувалися для лікування ушкодження, отриманого 01.04.2014 року малолітньою ОСОБА_3.

За таких обставин він вважає, що позовна вимога про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 185,57 грн. цілком не обґрунтована та задоволенню не підлягає. Крім того, у запереченнях вказано, що шкода відшкодовується винною особою, за наявності її вини. Позовну вимогу щодо відкодування моральної шкоди не визнаю в повному обсязі. Підставою відповідальності за завдану моральну шкоду відповідно до діючого законодавства є наявність вини.

Відповідач також зазначає, що 01.04.2014 року малолітня ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому основної фаланги Іп. правої кісті. За даним фактом, за заявою матері - ОСОБА_2, слідчим відділом Купянського МВ ГУМВС України в Харківській області відомості були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000701 за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоровя. Як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження, яка стала підставою заявленого позову, вина та умисел малолітнього ОСОБА_5 доведені та встановлені не були. Крім того, малолітня ОСОБА_3, яка була допитана в рамках проведення перевірки за вказаним кримінальним провадженням, надала пояснення, згідно яких можливо зробити висновок про відсутність умислу та вини в діях малолітнього ОСОБА_5, направлених на спричинення тілесних ушкоджень або бажання настання таких, а отримання тілесного ушкодження малолітньою ОСОБА_3 є нічим іншим, як результат необачної та необережної поведінки (дій) самої потерпілої. Як вбачається з тексту постанови про закриття кримінального провадження, малолітня ОСОБА_3 пояснила: « що в неї є знайомий малолітній ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_3, з яким у потерпілої бувають конфлікти та непорозуміння. 01.04.2014 року, у ОСОБА_3 та ОСОБА_5, близько 13:10 год„ також відбувся конфлікт, в ході якого малолітній образив потерпілу. При цьому, малолітній ОСОБА_5, коли біг від малолітньої ОСОБА_3 упав поблизу шкільних сходів, на спині якого висів шкільний портфель. Коли малолітня ОСОБА_3 почала його піднімати за ручку портфеля, то ОСОБА_5 почав крутитися намагаючись утекти. На той час, палець правої кісті малолітньої ОСОБА_3 був закручений за ручку портфеля малолітнього ОСОБА_5 Коли малолітня ОСОБА_3 почала кричати, то малолітній ОСОБА_5 припинив крутитися, та на цьому інцидент був скінчений.»

Відповідач зазначає, що на підставі цього можливо зробити лише один висновок - малолітній ОСОБА_5 утікав від малолітньої ОСОБА_3, упав, вона, потерпіла, вхопила за ручку портфеля ОСОБА_5, котрий висів у нього на спині. Так, у малолітнього ОСОБА_5 був лише один намір - це втекти від ОСОБА_3 Таким чином, в діях ОСОБА_5 відсутні будь-які дії чи то в формі умислу, чи з необережності, спрямовані на спричинення ушкоджень малолітній ОСОБА_3, а ушкодження отримане останньою є результатом її необачної та необережної поведінки (дії). Причинний зв'язок між діями малолітнього ОСОБА_5, бажання втекти від ОСОБА_3, та отриманою травмою малолітньою відсутній. Також, відсутній й інший причинний звязок - ушкодження, отримане ОСОБА_3, не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення батьками малолітнього ОСОБА_5 від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. Також, показання малолітньої ОСОБА_3, знайшли своє підтвердження в показаннях свідків, які були попереджені про настання кримінальної відповідальності за дачу завідомо неправдивих показань, та були допитані в рамках проведення перевірки за фактом нанесення тілесних ушкоджень.

Також відповідач зазначає, що крім вище зазначених обставин, які спростовують заявлені позовні вимоги та обґрунтовують відсутність вини як малолітнього ОСОБА_5, так і батька, ОСОБА_4, в процесі виховання дитини. Отже, аналізуючи обставини справи, викладені в постанові про закриття кримінального провадження, стають цілком зрозумілі сам процес та механізм отриманого перелому пальця малолітньою ОСОБА_3 та обставини, за яких безпосередньо й було отримане зазначене ушкодження. Малолітній ОСОБА_5 утікав від малолітньої ОСОБА_3, остання, маючі на меті наздогнати ОСОБА_5, бігла за ним, коли малолітній ОСОБА_5 впав біля сходів школи, ОСОБА_3 ухопилася за ручку портфеля, який висів на спині у ОСОБА_5 та почала утримувати його, останній маючі на меті лише звільнитися від захвату почав пручатися, та оскільки малолітня ОСОБА_3 утримувала його за портфель знаходячись позаду нього, то відповідно малолітній ОСОБА_5 ніяким чином не міг бачити, що палець потерпілої закрутився за ручку портфеля. Однак, почувши, що ОСОБА_3 закричала припинив опиратися та на цьому, про що свідчить постанова про закриття кримінального провадження, інцидент був скінчений. З наведеного вбачається, що малолітня ОСОБА_3, маючи умисел наздогнати та затримати малолітнього ОСОБА_5, в запалі емоції, наздогнавши та утримуючи останнього ззаду за ручку портфеля, саме через свою необачність та необережність отримала ушкодження у вйгляді перелому основної фаланги 1п. правої кісті.

В судовому засідання позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, надавши суду заяву, у який міститься прохання про розгляд справи без його участі за участю його представника (а.с.27).

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 заперечував проти задоволення позову.

Дослідив матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження, актовий запис № 13, серія 1-ВЛ №228948, виданого відділом реєстрації актів громадського стану Куп'янського міського управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_2 є матірю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.7).

Згідно висновку експерта №1 91-КП/14 від 16.05.2014 р. (мовою оригіналу), «у ОСОБА_6 имел место перелом основной фаланги 1-го пальца правой кисти со смещением. Данное телесное повреждение образовалось от действия тупых твердых предметов, возможно в сроки и при обстоятельствах, указанных в постановлении. По степени тяжести это легкое телесное повреждение повлекшее за собой кратковременное расстройство здоровья» (а.с.8-9).

Постановою про закриття кримінального провадження від 20.05.2014 р. кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000701 від 06.05.2014 р., закрито у звязку з тим, що в діях ОСОБА_5 відсутній склад кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоровя (а.с.10).

Відповідно до довідки про отримання (неотримання) допомоги від 06.10.2014 р. ОСОБА_2, яка перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Купянської міської ради, з 01.01.203 р. до 01.02.2021 р. призначено допомогу як одинокій матері у розмірі 567 грн. 12 коп. (а.с.11).

Відповідно до довідки від 06.10.2014 р. № 03-4077, ОСОБА_2 у Купянському міськрайцентрі зайнятості на обліку як безробітна не перебуває (а.с.12).

Документи на а.с.13, 15, 64-71 суд не приймає як докази, оскільки вони неналежної якості і суд позбавлений надати їм відповідну оцінку, і відносно них позивачка не надала пояснень.

Як вбачається з медичного документу, який міститься на а.с.14, у ОСОБА_7 (мовою оригінала) «Срост. перелом 1 пальца прав. кисти».

Відповідно до довідки з лікувального закладу, (мовою оригінала), «ОСОБА_6. находилась на стационарном лечении в травматологическом отделении КГБ с 1.04. по настоящее время 2013 г. (а.с.16). В судовому засіданні позивачкою надані пояснення, що у довідці помилково вказаний 2013 рік, фактично перебування у стаціорані відбувалося у 2014 році. Суд приймає ці пояснення, і вважає, що дійсно у довідці помилково вказана дата « 2013 рік», замість «2014 рік»

Згідно довідки №18 від 18.04.2014 р. про тимчасову непрацездатність дитини, яка відвідує школу, ОСОБА_7 звільнена від занять з 1.04.2014 р. по 18.04.2014 р. (а.с.17). Відповідно до довідки від 08.10.2014 р., ОСОБА_7 знаходиться на «Д» обліку у лікаря невролога з диагнозом (мовою оригінала): «Посттравматическая гипестезия пальца правой верхней кисти» . (а.с.18).

На а.с.19-21 знаходяться чеки за купівлю лікарських засобів, яки суд відхиляє, як докази, оскільки з них неможливо зясувати, які саме ліки придбалися, і коли .

До товарного чеку №ЦР-0034956 від 13.10.2014 р. відсутнє чекове підтвердження того, що сума, зазначена у ньому, була сплачена позивачкою (а.с.22), тому суд відхиляє його як доказ.

Товарний чек №К2-0012925 від 01.04.2014 р. (а.с.23). має неофіційний характер і тому суд відхиляє його як доказ.

Документ на а.с.62-63 суд не бере до уваги як доказ, оскільки він не має значення для вирішення справи.

Документи, яки містяться на а.с. а.с. 64-67, суд не приймає, як доказ, оскільки вони неналежної якості, їх неможливо прочитати, і відносно них позивачкою не надані пояснення.

З матеріалів, яки містяться на а.с. а.с. 68-71 вбачається, що ОСОБА_3 призначалися певні лікувальні процедури у звязку з « посттравмат. гипестезией 1 п. правой верхней конечн.» (мовою оригінала).

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно вимогам ст.1178 ЦК України, шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно п.5 вищевказаної постанови, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про

відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання

заподіяна не з її вини.

Згідно п.9 вищезазначеної постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних,

душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та

справедливості.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що 1.04.2014 р. донька позивачки- малолітня ОСОБА_3 поблизу школи отримала травму першого пальця правої руки внаслідок неправомірних дій збоку неповнолітнього ОСОБА_5.

Оскільки ОСОБА_5 є малоллітнім, то відповідно вимогам ст.1178 ЦК України, шкода, завдана ним повинна відшкодовуваться його батьками, у даному випадку, батьком, тобто суд вважає, що у наявності є причинний зв'язок між шкодою і протиправним діянням заподіювача.

Суд вважає, що відповідачкою не надано доказів в обґрунтування своїх доводів щодо понесення нею витрат на придбання ліків, оскільки надані нею в якості доказів чеки на придбання ліків судом не взяті до уваги.

Крім того, позивачка не надала доказів, яки саме ліки були призначені лікарем її дочці для лікування отриманої нею травми.

Тому суд приходить до висновку про залишення без задоволення позов у частині відшкодування матеріальної шкоди.

Разом з цим, у суда не викликає сумніву, що внаслідок отриманої травми, завдано моральної шкоди як позивачці, так і її малолітній дитині. , оскільки судом встановлено, що дитині дійсно заподіяні фізичні страждання внаслідок отриманої нею травми, певний вона час проходила лікування, знаходилася на стаціонарному лікування у медичному закладі, внаслідок чого не відвідувала школу, тому виникли вимушені зміни у її життєвих стосунках.

У суда не викликає сумніву, що у зв'язку з ушкодженням здоров'я дитини, позивачка, яка бачила, як фізично страждає її дитина від завданої їй травми, перенесла моральні переживання.

При вирішенні питання про суму матеріальної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і вважає необхідним задовольнити моральну шкоду, у розмірі 4000 грн.

Тому, суд вважає позовні вимоги позивачки щодо відшкодування моральної шкоди обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 ЗУ «По судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись ст. 10,11, ч. 1 ст. 88, ст. 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, 23, 1166, 1167, 1178 ЦК України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 в інтересах малолітньої ОСОБА_3, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 4 000 гривень.

В іншій частині позов залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір в сумі 243, 60 грн.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення в апеляційний суд Харківської області через Куп'янський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 15.06.2015 р.

Головуючий Волчек О.О.