Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/783/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Нерода Л. М.
Доповідач Кривохижа В. І.
УХВАЛА

Іменем України

03.06.2015 колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючої: Кривохижі В.І.

Суддів: Бубличенко В.П. Мурашка С.І.

при секретарі Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, треті особи: публічне акціонерне товариство «ПриватБанк» та управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області про стягнення кредитної заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 серпня 2014 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - банк) звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, треті особи: публічне акціонерне товариство «ПриватБанк» та управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області про стягнення кредитної заборгованості.

Позивач зазначав, що відповідно до кредитного договору від 14 грудня 2006 року ОСОБА_2 взяла на себе зобов'язання по поверненню кредиту у розмірі 48 285 швейцарських франків до грудня 2012 року. У забезпечення виконання зобов'язань передано в заставу автомобіль НОМЕР_1. Цього ж дня укладено договір поруки між банком та ОСОБА_3 Додаткову угоду №1 до кредитного договору від 14 грудня 2006 року було укладено 02 лютого 2009 року, за якою сторони дійшли згоди про зміну схеми погашення кредиту. 02 лютого 2009 року також укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору від 14 грудня 2006 року, якою сторони домовилися про зміну кінцевого терміну погашення кредиту за договором не пізніше 13 грудня 2014 року. Крім того, 22 грудня 2010 року укладено додаткову угоду № 3 до кредитного договору від 14 грудня 2006 року, де змінено пункт 2.1 розділу 2 основного кредитного договору щодо укладення договорів поруки з ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Оскільки ОСОБА_2 порушувала умови договору, заборгувавши на момент пред'явлення позову 20 137 швейцарських франків, що за курсом НБУ становить 195 157 грн. 74 коп., з яких: 152 198 грн. 39 коп. - кредитна заборгованість; 30 295 грн. 08 коп. - заборгованість по відсотках; 9 967 грн. 72 коп. - пеня за прострочення сплати кредиту; 2 696 грн. 55 коп. - пеня за прострочення сплати процентів, тому позивач і просив стягнути солідарно з відповідачів дану заборгованість, а також судовий збір у розмірі 1 951 грн. 58 коп.

Заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 серпня 2014 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідача ОСОБА_3 ставиться питання про скасування заочного рішення суду через порушення норм матеріального і процесуального права з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Зазначається, зокрема, що він не був повідомлений про розгляд справи, що позбавило надати суду пояснення та докази.

Сторони та треті особи належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення відповідно до ст.ст.74,76 ЦПК України ( а.с.4-7, 14-32), в судове засідання не з»явилися, що відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 3 червня 2015 року залучено до участі у справі правонаступника позивача ПАТ «УкрСиббанк» - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від виконання зобов»язань та одностороння їх зміна недопустима.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положеннями ст. ст. 546-548, 553, 554 ЦК України передбачено, що в разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що 14 грудня 2006 року між банком та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №0, згідно якого остання отримала кредитні кошти у розмірі 48 285 швейцарських франків та повинна була повернути до 13 грудня 2012 року, оплачуючи проценти за користування кредитом у розмірі 8,2 % річних (а.с.6-18).

2 лютого 2009 року між банком та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду №1 щодо зміни схеми погашення кредиту (розмір ануїтетного платежу складає 570 швейц.франків) та додаткову угоду №2 щодо зміни умов кредитного договору при реструктуризації, якою позичальник зобов»язався повернути кредит у повному обсязі у термін не пізніше 13 грудня 2014 року (а.с. 19-21).

Належне виконання зобов»язань позичальника перед банком було забезпечено договором поруки, укладеним 14 грудня 2006 року між банком та ОСОБА_3 (а.с.26,27).

Такі ж договори поруки укладені 22 грудня 2010 року між банком та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 (а.с.28-33).

22 грудня 2010 року між банком та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду №3, якою сторони домовились викласти п.2.1 розділу 2 Умови забезпечення кредиту у новій редакції: у забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором прийняти: у заставу автотранспорт, а саме автомобіль TOYOTA Prado; поруку ОСОБА_3 згідно договору поруки від 14 грудня 2006 року та поруку ОСОБА_4 і ОСОБА_5 згідно договорів поруки від 22 грудня 2010 року (а.с.25).

Згідно п.2.2 договорів поруки у випадку невиконання позичальником його зобов»язань за кредитним договором, банк має право пред»явити свої вимоги безпосередньо до поручителя.

Пунктом 7.1 кредитного договору також передбачено, що за порушення термінів повернення кредиту та/або процентів за кредит, та/або комісій, встановлених договором, позичальник зобов»язаний сплатити банку додатково до плати за кредит пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу.

Матеріалами справи підтверджується, що банк свої зобов»язання виконав у повному обсязі, видавши кредитні кошти, однак у зв»язку з неналежним виконанням їх ОСОБА_2 станом на 18 лютого 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 20 137 швейцарських франків, що за курсом НБУ складає 195 157 грн. 74 коп., з яких: 152 198 грн. 39 коп. - кредитна заборгованість; 30 295 грн. 08 коп. - заборгованість по відсотках; 9 967 грн. 72 коп. - пеня за прострочення сплати кредиту; 2 696 грн. 55 коп. - пеня за прострочення сплати процентів.

Також матеріалами справи підтверджується, що у зв»язку з невиконанням позичальником належним чином обов»язків щодо своєчасного і повного погашення кредиту та плати за кредит, відповідачам направлялись повідомлення з вимогою дострокового повернення кредиту (а.с.51-55).

Суд першої інстанції належним чином встановив обставини справи, дав правильну оцінку наданим доказам і відповідно до ст.ст.525-527, 530, 553, 554, 546-548, 1050, 1054 ЦК України дійшов огрунтованого висновку, що у зв»язку з порушенням позичальником своїх зобов»язань за договором кредиту, підлягає достроковому поверненню заборгованість у розмірі: 20 137 швейцарських франків, що за курсом НБУ складає 195 157 грн. 74 коп., з яких: 152 198 грн. 39 коп. - кредитна заборгованість; 30 295 грн. 08 коп. - заборгованість по відсотках; 9 967 грн. 72 коп. - пеня за прострочення сплати кредиту; 2 696 грн. 55 коп. - пеня за прострочення сплати процентів, яка підлягає стягненню солідарно з поручителями.

Тому не грунтуються на законі та є безпідставними доводи скарги, які не є істотними та не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції, вони були предметом розгляду в судовому засіданні і їм дана належна оцінка.

При цьому, доводи скарги щодо неповідомлення про судове засідання є необгрунтованими, оскільки відповідач та його представник ОСОБА_6 були присутні у судовому засіданні 25 липня 2014 року (а.с.122), у якому за їхнім клопотанням судом оголошено ухвалу про залучення третіх осіб та зазначено про призначення розгляду справи на 13 серпня 2014 року о 14 год.30 хв. (а.с.123) з врученням їм в той же день судових повісток, про що свідчать наявні у матеріалах справи розписки (а.с.124,125).

До того ж відповідно до ч.3 ст.309 ЦПК України порушення норм процесуального права не може бути підставою для скасування судового рішення, якщо це порушення не призвело до неправильного вирішення справи.

Надані сторонами докази оцінені судом відповідно до вимог ст.ст.10, 60, 212 ЦПК України.

Інші доводи скарги також не дають підстав для висновку про порушення або неправильне застосування судом норм матеріального або процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, вимоги матеріального і процесуального права при розгляді справи додержано. В межах доводів апеляційної скарги підстав для його скасування або зміни не встановлено (стаття 308 ЦПК

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 серпня 2014 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча:

Судді: