Справа № 314/4034/15-ц
Провадження № 2/314/1265/2015
Повне рішення суду, складено 25 листопада 2015 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Вільнянськ 20 листопада 2015 року

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючий суддя Кофанов А.В.,

при секретарі Лазечна Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом СВК "Вільнянськ" до ОСОБА_1, СФГ "Форт", третя особа реєстраційна служба Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області, про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, скасування його державної реєстрації, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до СВК "Вільнянськ", реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області, про розірвання договору оренди земельної ділянки, визнання недійсною додаткової угоди, та скасування їх державної реєстрації,

в с т а н о в и в :

Позивач СВК "Вільнянськ" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та ФГ "Форт", який уточнив під час судового розгляду справи, і згідно якого вимагає визнати недійсним укладений між відповідачами договір оренди землі від 17.04.2014 року, скасувати рішення про його державну реєстрацію, та усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою.

Як зазначив позивач у своїй позовній заяві, 01.07.2004 року він уклав з ОСОБА_2, правонаступником якого є відповідач ОСОБА_1, договір оренди землі, згідно якого прийняв у користування належну відповідачу земельну ділянку площею 9,60 га; договір було укладено строком на 10 років, його державна реєстрація відбулася 05.04.2007 року, тобто договір, за думкою позивача, є чинним до 05.04.2017 року. Проте позивачу стало відомо про існування іншого договору оренди тієї ж земельної ділянки, що був укладений між відповідачами 17.04.2014 року; позивач вважає цей договір недійсним, оскільки земельна ділянка перебувала і перебуває в його користуванні, строк її оренди не закінчився, а тому відповідачі не могли укладати оспорювану угоду. Дії відповідачів, які уклали між собою договір оренди земельної ділянки, на думку позивача, порушують вимоги ст.203 ЦК України, ст.ст. 15, 33 Закону України "Про оренду землі". Крім того, земельна ділянка до укладення спірного договору у позивача не вилучалася, користування нею припинено не було, а у самому договорі відсутня така істотна умова, як кадастровий номер земельної ділянки. Враховуючи наведені обставини, позивач й звернувся до суду із зазначеними вимогами.

Відповідач ОСОБА_1, у свою чергу, звернувся до суду із зустрічним позовом до СВК "Вільнянськ" та реєстраційної служби Вільнянського РУЮ, в якому вимагає розірвати договір оренди землі, укладений 05.04.2007 року з СВК "Вільнянськ", визнати недійсним додаткову угоду до цього договору, укладену 28.05.2009 року, та скасувати державну реєстрацію зазначеного договору оренди.

У своїй зустрічній позовній заяві відповідач ОСОБА_1, визнаючи факт укладення договору оренди з СВК "Вільнянськ" від 05.04.2007 року, посилається на ч.1 п.40 цього договору, згідно якого перехід права власності на земельну ділянку до іншої особи є підставою для розірвання договору оренди; при цьому звертає увагу, що право власності на спірну земельну ділянку перейшло до нього в порядку спадкування після смерті його батька ОСОБА_2, який укладав договір в якості орендодавця. З приводу додаткової угоди від 28.05.2009 року відповідач вказав, що вона також укладена від імені його батька ОСОБА_2, що не може відповідати дійсності, оскільки його батько помер 01.01.2008 року.

Під час судового розгляду справи представник позивача ОСОБА_3 підтримав заявлені позовні вимоги, зустрічний позов ОСОБА_1 не визнав. Суду представник позивача пояснив, що договір, укладений між СВК "Вільнянськ" та ОСОБА_1, є діючим, орендар виконує свої зобов'язання належним чином, проте відповідач ОСОБА_2, незважаючи на наявність діючого договору оренди земельної ділянки, згідно оспорюваного договору від 17.04.2014 року передав її в оренду ФГ "Форт". Заперечуючи проти зустрічної позовної заяви, позивачі вказали, що вимоги відповідача ОСОБА_1 являють собою спробу розірвання договору оренди в односторонньому порядку, що згідно умов Закону України "Про оренду землі" та самого договору, не допускається.

Представник відповідачів адвокат ОСОБА_4 позов не визнав, підтримав зустрічний позов ОСОБА_1, посилаючись на доводи та обставини, викладені у зустрічній позовній заяві, наполягаючи на тому, що відповідач ОСОБА_1 має право на розірвання договору, укладеного з СВК "Вільнянськ", відповідач цьому перешкоджає, а додаткова угода від 28.05.2009 року є недійсною, оскільки укладена від імені ОСОБА_2 вже після його смерті.

Представник третьої особи реєстраційної служби Вільнянського РУЮ надав заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані йому докази, вважає, що позов СВК "Вільнянськ" не може бути задоволений, а зустрічний позов ОСОБА_1 має бути задоволений частково.

Так, 01.07.2004 року ОСОБА_2 як орендодавець та СВК "Вільнянськ" як орендар уклали між собою договір оренди землі, згідно умов якого позивачу в оренду була передана в строкове платне користування земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 9,60 га (а.с.79-81). Згідно п.8 цього договору, він був укладений на 10 років.

28.05.2009 року від імені ОСОБА_2 та СВК "Вільнянськ" була укладена додаткова угода (а.с.11), якою був уточнений порядок сплати орендної плати.

Вирішуючи питання про строк дії договору укладеного між СВК "Вільнянськ" та ОСОБА_2, суд звертає увагу, що хоча сам договір був підписаний сторонами 01.07.2004 року, але акт визначення меж земельної ділянки в натурі був підписаний у листопаді 2005 року (а.с.85), а акт прийому-передачі земельної ділянки у 2006 році (а.с.86; число та місяць в акті не визначені). Згідно положень ст.15 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, що діяла на момент укладання договору), ці документи розглядалися як невід'ємна частина договору оренди землі. Отже, 10-річний строк дії договору оренди, згідно з його умовами, не може закінчуватися раніше, ніж 01.01.2016 року.

Разом з цим, вбачається, що орендодавець і власник земельної ділянки ОСОБА_2 помер 01.01.2008 року (а.с.89); право власності на земельну ділянку перейшло до його спадкоємця ОСОБА_1 співвідповідача у справі, який 21.01.2009 року отримав відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с.90), а 26.02.2014 року зареєстрував право власності на цю земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 п.40 договору оренди землі від 01.07.2004 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_2, передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни умов або розірвання договору. Це положення договору відповідає положенням чч.3, 4 ст.31 Закону України "Про оренду землі", за змістом яких договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін, або в односторонньому порядку, якщо це передбачено договором. Також згідно ч.4 ст.32 Закону України "Про оренду землі", перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Зазначений пункт договору на момент розгляду справи сторонами не змінений і не скасований. Обставини справи свідчать, що сторони договору після переходу права власності на земельну ділянку умов договору не змінювали, сам договір з новим власником земельної ділянки не переукладався, відповідач ОСОБА_1 скористувався своїм правом розірвання договору, та, реалізовуючи його, передав спірну земельну ділянку в оренду ФГ "Форт".

За таких обставин зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання договору підлягають задоволенню, а дії його та відповідача ФГ "Форт" щодо укладання іншого договору оренди землі є такими, що не суперечать закону, оскільки спрямовані на реалізацію їх законних прав та інтересів. Доводи представників позивача про те, що земельна ділянка ОСОБА_1 досі не повернута згідно акту прийому-передачі, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, згідно положень Закону України "Про оренду землі", це не перешкоджає укладенню договору щодо її оренди. Крім того, суд наголошує, що оскільки договір від 01.07.2004 року, укладений позивачем, є таким, що підлягає розірванню, інший договір, укладений відповідачами 17.04.2014 року, ніяким чином не впливає на права та інтереси позивача.

У зв'язку із наведеним, суд не знаходить підстав для задоволення вимог СВК "Вільнянськ", і задовольняє зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 щодо розірвання договору від 01.07.2004 року.

Щодо вимог про визнання недійсною додаткової угоди від 28.05.2009 року, суд вважає обґрунтованими доводи відповідача ОСОБА_1 про те, що його батько ОСОБА_2 цієї угоди не укладав, оскільки той помер 01.01.2008 року (а.с.89), тобто приблизно за півтора роки до нібито її підписання.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про оренду землі", орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Згідно ж ч.2 ст.15 Закону України "Про оренду землі", порушення вимог статті 4 цього Закону є підставою для визнання договору недійсним. Таким чином, відповідачем ОСОБА_1 доведені підстави для визнання недійсною додаткової угоди від 28.05.2009 року, оскільки вона була укладена особою, яка явно не була власником спірної земельної ділянки.

Разом з цим, суд вважає необґрунтованими вимоги відповідача ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації договору оренди від 01.12.2005 року, оскільки судом розглянуті вимоги про розірвання договору, а не про визнання його недійсним, на момент вчинення державної реєстрації договір від 13.12.2005 року був діючим, а тому підстав для її скасування не вбачається. Крім того, реєстрація договору оренди та додаткової угоди до нього була здійснена Запорізькою регіональною філією ДП "Центр державного земельного кадастру", але відносно цієї особи чи її правонаступника відповідачем ОСОБА_1 зустрічних позовних вимог не заявлялося, також не було заявлено клопотань про її залучення як співвідповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 60, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову СВК "Вільнянськ" до ОСОБА_1, СФГ "Форт", третя особа реєстраційна служба Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області, про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, скасування його державної реєстрації, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до СВК "Вільнянськ", реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області, про розірвання договору оренди земельної ділянки, визнання недійсною додаткової угоди, та скасування їх державної реєстрації задовольнити частково.

Розірвати договір оренди землі від 01 липня 2004 року, укладену між ОСОБА_2 як орендодавцем, та СВК "Вільнянськ" як орендарем.

Визнати недійсною додаткову угоду від 28 травня 2009 року до договору оренди землі від 01 липня 2004 року, укладеного між ОСОБА_2 та СВК "Вільнянськ".

В задоволенні іншої частини зустрічного позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя А.В. Кофанов

20.11.2015 року

25.11.2015