Справа № 192/1744/15-ц
Провадження № 2/192/610/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" листопада 2015 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Щербини Н. О.,

за участі секретаря судового засідання - Сербіної Л. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Фермерського господарства «АННА» про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів в сумі 3 402 180 гривень 00 копійок.

На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 12 жовтня 2015 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Алекс» було укладено договір відступлення права вимоги за укладеним між ТОВ «Алекс» та ФГ «АННА» договором поставки №040601 від 06 квітня 2015 року.

За умовами договору поставки №040601 відповідач зобовязався поставити ТОВ «Алекс» сільськогосподарську продукцію: зернові культури пшеницю не менше 30 тон; олійні культури соняшник не менше 240 тон; ріпак не менше 47,75 тон на умовах 100% передоплати у строк до 09 жовтня 2015 року. Загальна вартість товару на момент укладання договору поставки складала 3 402 180 гривень 00 копійок, в тому числі ПДВ 567 030 гривень 00 копійок.

Позивач посилається на те, що ТОВ «Алекс» на виконання умов укладеного договору поставки здійснило 100% передоплату сільськогосподарської продукції на загальну суму 3 402 180 гривень 00 копійок, проте відповідач у визначений договором строк не здійснив поставку оплаченої продукції.

12 жовтня 2015 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Алекс» було укладено договір відступлення права вимоги та позивач за цим договором набула всі права покупця за договором поставки від 06 квітня 2015 року, в тому числі щодо розірвання договору та вимоги про повернення коштів, сплачених ТОВ «Алекс», про що 13 жовтня 2015 року було направлено повідомлення відповідачу. Відповідач листом повідомив про те, що не заперечує проти вимог позивача щодо поставки товару, але виконати зобовязання не має можливості. На підставі зазначеного позивач 16 жовтня 2015 року направила відповідачу лист про розірвання договору поставки та з вимогою про повернення сплачених грошових коштів. У звязку з тим, що на час звернення з позовом до суду відповідач не повернув грошові кошти, сплачені на виконання договору поставки, а позивач в односторонньому порядку розірвала такий договір, то вона змушена звернутися до суду з позовом про примусове стягнення з відповідача зазначених коштів.

Позивач ОСОБА_2, яка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання 23 листопада 2015 року не зявилася, причини неявки суду не повідомила, а її інтереси в судовому засіданні представляє ОСОБА_3, який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 16 листопада 2015 року з усіма правами позивача у справі (а.с.30), у звязку з чим суд ухвалив здійснювати розгляд справи за відсутності позивачки.

У судовому засіданні 23 листопада 2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позові, просив їх задовольнити.

Представник відповідача ФГ «АННА» - ОСОБА_1, який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 23 листопада 2015 року з усіма правами сторони у справі (а.с.37), позов не визнав та пояснив, надавши і письмові заперечення проти позову, що на даний час відповідач не має можливості повернути позивачці сплачені ТОВ «Алекс» грошові кошти у звязку зі складною економічною ситуацією в країні (а.с.39-40). Просив відмовити в задоволенні позову.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом.

Відповідно до статті 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Судом встановлено, що 06 квітня 2015 року між ФГ «АННА» (продавець) та ТОВ «Алекс» (покупець) був укладений договір поставки № 040601, відповідно до умов якого продавець зобовязується виробити та передати у строк до 09 жовтня 2015 року зернові та олійні культури пшеницю, соняшник та ріпак, а покупець зобовязується прийняти та оплатити цей товар на умовах попередньої 100% оплати (а.с.6-12)

Згідно платіжних доручень № 21 від 23 вересня 2015 року на суму 2 200 000 гривень 00 копійок, № 22 від 24 вересня 2015 року на суму 102 180 гривень 00 копійок, №24 від 25 вересня 2015 року на суму 300 000 гривень 00 копійок, № 27 від 08 жовтня 2015 року на суму 800 000 гривень 00 копійок (а.с.14-17), ТОВ «Алекс» сплатило на користь ФГ «АННА» всього 3 402 180 гривень 00 копійок в якості попередньої оплати згідно договору поставки № 040601 від 06 квітня 2015 року, а відповідач в строк до 09 жовтня 2015 року не виконав своїх зобовязань щодо поставки оплаченої сільськогосподарської продукції, що не заперечував в судовому засіданні і представник відповідача.

Пунктом 6.5 договору поставки передбачено, що покупець має право розірвати цей договір в односторонньому порядку і вимагати повернення сплачених за договором коштів, в разі, якщо продавець допустив прострочення доставки товару для зберігання на зерновий склад у строк до 09 жовтня 2015 року. У такому випадку договір є розірваним в односторонньому порядку з ініціативи покупця з моменту направлення покупцем відповідного повідомлення продавця. А відповідно до п. 6.4.3 договору поставки покупець має право передавати в частині або в цілому будь-які свої права і/або обовязки за цією угодою третім особам (а.с.9).

Відповідно до положень ст. ст. 510-516 ЦК України, сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор, який може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові, а до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом, а якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Судом встановлено, що 12 жовтня 2015 року між ТОВ «Алекс» та ОСОБА_2 був укладений договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого первісний кредитор ТОВ «Алекс» відступає, а новий кредитор позивач по справі, набуває право вимоги, належне первісному кредиторові щодо усіх зобовязань ФГ «АННА», які випливатимуть з договору поставки від 06 квітня 2015 року № 040601, укладеного між ТОВ «Алекс» та ФГ «АННА».

Пунктом 1.2 договору відступлення права вимоги передбачено, що новий кредитор набуває всі права сторони покупця в Договорі поставки, в тому числі, але не обмежуючись, правом вимагати виконання зобовязань в натурі з правом розірвати договір в односторонньому порядку у передбачених законом випадках, правом вимагати повернення новому кредитору коштів, сплачених новим чи первісним кредитором за договором поставки. За відступлення права вимоги новий кредитор сплачує первісному кредиторові 35 000 гривень (а.с.18-20).

Статтею 517 ЦК України передбачено, що первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Матеріалами справи підтверджено, що 13 жовтня 2015 року ФГ «АННА» отримало повідомлення про заміну кредитора за договором поставки від 06 квітня 2015 року (а.с.21) та надало відповідь, згідно якої погоджується з правомірністю вимог нового кредитора, проте у звязку зі складною економічною ситуацією виконати зобовязання на даний час не вбачаться можливим (а.с.22).

Судом встановлено, що 16 жовтня 2015 року ОСОБА_2 надіслала ФГ «АННА» повідомлення про розірвання договору поставки на підставі п. 6.5 цього договору з вимогою про повернення сплачених покупцем за договором грошових коштів в сумі 3 402 180 гривень 00 копійок (а.с.23), а право на розірвання договору та на вимогу повернення сплачених коштів позивач мала на підставі п. 1.2 договору відступлення права вимоги (а.с.18).

ФГ «АННА» отримало таке повідомлення 16 жовтня 015 року, що не заперечував в судовому засіданні і представник відповідача, проте вимогу про повернення сплачених коштів за договором поставки на час розгляду справи судом не виконав, з посиланням на складну економічну ситуацію. В той же час представник відповідача в судовому засіданні не заперечував, що ФГ «АННА» не відмовляється від повернення сплачених за договором поставки коштів новому кредиту, тобто позивачу по справі.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням проведеним належним чином.

Судом встановлено, що на час подання позову до суду та на час розгляду справи відповідач не виконав свої зобовязання як щодо поставки сільськогосподарської продукції так і щодо повернення коштів, сплачених в якості попередньої оплати у звязку з розірванням договору поставки.

У звязку з невиконанням відповідачем обовязків щодо повернення суми, яка була сплачена ТОВ «Алекс» відповідно до умов договору поставки, а також у звязку з відступлення права вимоги за цим договором на користь позивача ОСОБА_2, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача сплаченої суми в розмірі 3 402 180 гривень 00 копійок підлягають задоволенню.

У звязку з задоволенням позовних вимог, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем під час звернення з позовом до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.202-208,510-516,517,525,526, 599,626,628,712 ЦК України, ст. ст.ст.10,11,57,60, 64, 88,ч.2 ст.197, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Фермерського господарства «АННА» про стягнення грошових коштів задовольнити.

Стягнути з Фермерського господарства «АННА» на користь ОСОБА_2 3 402 180 (три мільйони чотириста дві тисячі сто вісімдесят) гривень 00 копійок та 6 090 (шість тисяч девяносто) гривень 00 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 27 листопада 2015 року.

Головуючий: суддя Н. О. Щербина