Справа № 640/7004/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2015 року

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Дмитрієва О.Ф.,

за участю секретаря Латко В.В.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2-ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові цивільну справу за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, 3- ті особи : ОСОБА_5, приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_6 про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив визнати за ПАТ «УкрСиббанк» право власності на нежитлові приміщення 1-ого поверху №№11, 12, І, 2-ого поверху №1-16, ( після реконструкція №№ 1,7,8,12, 14) ІІ в літ. «В-2», що розташовані за адресою: м. Харків, вул.. Воробйова, 10 ; витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 нежитлові приміщення 1-ого поверху №№ 1-16, ( після реконструкція №№ 1,7,8,12, 14), ІІ 2-го поверху в літ. «В-2», що розташовані за адресою: м. Харків, вул.. Воробйова, 10; витребувати з незаконного володіння ОСОБА_4 нежитлові приміщення №№ 11, 12 1-го поверху в літ. «В-2», що розташовані за адресою: м. Харків, вул.. Воробйова, 10 та стягнути з відповідачів судовий збір.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що між банком та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір, в забезпечення якого був укладений договір іпотеки, предметом якого є нерухоме майно - нежитлові приміщення 1-ого поверху №№11, 12, І, 2-ого поверху №1-16, ІІ в літ. «В-2».

05.06.2009р. нотаріусом за заявою банку був вчинений виконавчий напис про звернення стягнення заборгованості ОСОБА_5 за договором кредиту на предмет іпотеки. В подальшому банку було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно : нежитлові приміщення 1-ого поверху №№11, 12, І, 2-ого поверху №1-16, ІІ в літ. «В-2», однак зареєструвати банк право власності не взмозі, у зв'язку із наявністю договору купівлі продажу від 31.08.2011р. між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 нежитлових приміщень 1-ого поверху №№11,13-21 загальною площею 90.6 кв.м, розташовані в літ. «В-2» за адресою: м. Харків, вул.. Воробйова, 10 та подальшого відчуження ОСОБА_8 нежитлового приміщеня 1-ого поверху №11 у складі іншого нерухомого майна за договором дарування ОСОБА_4. Крім того, відбулося подальше неправомірне відчуження приміщення І першого поверху та приміщень 1-16 ІІ, що були реконструйовані в приміщення №№1,7,8,12,14 ІІ в літ. « В-2» по вул.. Воробйова, 10 в. м.Харкові ОСОБА_9 на відкритих торгах з продажу майна банкрута Повного товариства « ОСОБА_10 і крмпанія».

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів викладених у позові та просила задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2- ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову, пояснила, що Банк на надав доказів, того, що є власником спірного майна та на момент придбання ОСОБА_11 спірного майна, обтяження на нього були відсутні.

Відповідач ОСОБА_4 , у судове засідання не з'явилася, про час та місце справи була повідомлена належним чином.

3-я особа - ОСОБА_5, у судове засідання не з'явився, про час та місце справи був повідомлений належним чином.

3-я особа - приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_6 надала суду заяву про розгляд справи без її участі.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного.

Суд зазначає, що у відповідності до ст.11 ЦПК України , суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Також у відповідності до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд, заслухавши учасників процесу, вившивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

19 травня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «УкрСиббанк» ) та ОСОБА_5 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, у відповідності до якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 172 000 доларів США - з кінцевим строком повернення не пізніше 19 травня 2016 року, при цьому позичальник був зобов'язаний повертати кредит частинами, згідно встановленого графіка, що є додатком до цього договору. ( а.с. 10-14)

З метою виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором ОСОБА_5 за договором іпотеки від 19.05.2006 р. передав в іпотеку банку нерухоме майно - нежитлові приміщення 1-го поверху №№ 11,12,1, 2-го поверху № 1-16,ІІ в літ. В-2, загальною площею 272,8 кв.м., що розташовані за адресою: по вул.. Воробйова, 10 в. м.Харкові.( а.с. 15-16)

У зв'язку із невиконанням ОСОБА_5 умов кредитного договору від 05.06.2009 р. приватним нотаріусом ОСОБА_12 був вчинений виконавчий напис про звернення стягнення заборгованості за договором кредиту -№00, в сумі 149802,58 дол.США , на нежитлові приміщення 1-го поверху №№ 11,12,І, 2-го поверху № 1-16,ІІ в літ. В-2, загальною площею 272,8 кв.м., що розташовані за адресою: вул.. Воробйова, 10 в. м.Харкові .( а.с. 17)

Виконавчий напис був надісланий банком до Київського відділу ДВС Харківського міського управління юстиції для примусового виконання, 10.06.2009 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження. (а.с.18)

Протягом 2009-2011 року державним виконавцем здійснювались заходи, направлені на реалізацію вказаної нерухомості шляхом проведення аукціонів, однак, у зв'язку з відсутністю покупців, нерухомість реалізована не була.

Враховуючи викладене, банком було прийнято рішення про прийняття вказаної нерухомості у свою власність - в рахунок погашення боргу ОСОБА_5 за кредитним договором.

Згідно акту № 13237101 державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 15 вересня 2011 року, що складений старшим державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції в Харківській області ОСОБА_13, предмет іпотеки придбано Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» за 860 305,00 грн., розрахунки проведені шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. (а.с. 19)

На підставі вказаного акту 04 жовтня 2011 року приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_14 було видано свідоцтво про право власності ПАТ « УкрСиббанк» на нерухоме майно, що складається з нежитлових приміщень першого поверху №№ 11,12, І, другого поверху №№ 1-16, ІІ загальною площею 272,8 кв.м. в літ. «В-2», що розташовані по вул.. Воробйова, 10 в. м.Харкові . ( а.с. 21)

Судом встановлено, що ОСОБА_5 у 2007 році було здійснено самочинну реконструкцію другого поверху та будівництво мансарди в будівлі літ. «В-2» по вул.. Воробйова, 10 в. м.Харкові . Згідно вказаної реконструкції та будівництва мансарди, нежитлові приміщення у будівлі літ. «В-2» стали складатися із приміщень 1 -го поверху - №№11,12, І, приміщень другого поверху - №№1, 7, 8, 12, 14, ІІ, а також мансарди - №№1-4 загальною площею 532,9 кв.м. Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 17.12.2007р. за ОСОБА_5 було визнано право власності на реконструйовані та добудовані нежитлові приміщення в літ. «В-2». Рішення набрало законної сили та за ОСОБА_5 зареєстровано право власності.)(а.с. 26)

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 21.11.2008р. був визнаний дійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень 1 -ого поверху №№11,12 площею 13,7 кв.м. в літ. «В-2» по вул.. Воробйова, 10 в. м.Харкові , укладений 12.09.2008р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_7. Також вказаним рішенням суду визнано за ОСОБА_7 право власності на реконструйовані нежитлові приміщення 1-ого поверху №№11,13-21 загальною площею 90.6 кв.м, розташовані в літ. «В-2» по вул.. Воробйова, 10 в. м.Харкові. ( а.с.23)

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 12.07.2012р. - скасовано рішення Київського районного суду м.Харкова від 21.11.2008р. та в задоволені позову ОСОБА_7 відмовлено. Допущено поворот виконання рішення суду. ( а.с. 24-25)

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.12.2014 року вбачається, що приміщення 1-ого поверху №№11,13-21 в нежитловій будівлі в літ. «В-2» загальною площею 90.6 кв.м, розташовані по вул.. Воробйова, 10 в. м.Харкові належить на праві приватної власності ОСОБА_4 на підставі договору дарування.( а.с. 29)

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.12.2014 року вбачається, що приміщення 1-ого поверху № І, приміщення 2 -ого поверху №№1, 7, 8, 12, 14, ІІ в літ. «В-2» розташовані по вул.. Воробйова, 10 в. м.Харкові належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власносно, виданого 30.05.2014 року приватним нотаріусам ХМНО ОСОБА_15 за результатами відкритих торгів, проведених ТБ « Ресурс- Інформ» 30.05.2014 року з продажу майна ліквідатором товариства « ОСОБА_10 і компанія» ОСОБА_16 ОСОБА_2 в ліквідаційній процедурі справи про банкрутство даного товариства, одним з учасників якого є ОСОБА_5

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05 серпня 2015 року :

-- визнано незаконними дії ліквідатора повного товариства « ОСОБА_10 і компанія» ОСОБА_16 з включення до ліквідаційної маси та продажу нежитлових приміщень першого поверху № І, другого поверху №№ 1,7,8,12,14, ІІ в літ В-2, загальною площею 272,8 кв.м., розташовані за за адресою: м. Харків, вул.. Воробйова, 10.

- визнано недійсними результати відкритих торгів у формі аукціону, оформленого Товарною біржею « Ресурс-Інформ» протоколом від 30.05.2014 року з продажу нежитлових приміщень першого поверху № І, другого поверху №№ 1,7,8,12,14, ІІ в літ В-2, загальною площею 272,8 кв.м., розташовані за за адресою: м. Харків, вул.. Воробйова, 10.

Відповідно до ст..392 ЦК України особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами; 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що позивачем у позові про визнання права власності є особа, яка вже є власником.

У главі 29 Цивільного кодексу України передбачені цивільно-правові способи захисту права власності. Зокрема, норми ст..ст.387,388 ЦК надають власнику право витребувати майно із чужого незаконного володіння або від добросовісного набувача.

Частина 1 статті 388 ЦК передбачає, у випадку, якщо майно за відплатним договором придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати ( добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Таким чином, право на витребування майна у добросовісного набувача має саме власник ( чи особа, яка має речове право на майно) і в тому випадку, коли майно перебувало безпосередньо у його володінні або в особи, якій він передав майно у володіння, та вибуло з такого їхнього володіння не з їхньої волі.

За правилом ч. З ст. 388 ЦК України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Приписами ст. 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 19 постанови від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснив, що застосовуючи положеннястатті 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 року №9 реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційногопозову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК. Відповідно до частини п'ятої статті 12 ЦК добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про

недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна. Рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті 19, 27 Закону України від 1 липня 2004 року №1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень").

Отже, важливою умовою звернення з віндикаційним позовом (стаття 388 ЦК України) є відсутність між позивачем і відповідачем зобов'язально-правових відносин.

Добросовісним повинен вважатися той набувач, який не знав і не повинен був знати, що набуває майно в особи, яка не має права його відчужувати, а недобросовісним володільцем - та особа, яка знала або повинна була знати, що її володіння незаконне.

За змістом наведеного майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, слід вважати таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 11.06.2014р. Справа №6-52цс14.

Відповідно до П.30 постанови Пленуму "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" застосовуючи положення частини другої статті 388 ЦК про те, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень, суд повинен мати на увазі, що позов власника про витребування майна в особи, яка придбала його в результаті публічних торгів, проведених у порядку, встановленому для виконання судових рішень, підлягає задоволенню лише в тому разі, якщо торги були визнані недійсними, оскільки відповідно до частини першоїстатті 388 ЦК власник має право витребувати майно, яке вибуло з володіння поза його волею, і в добросовісного набувача.

п. 25 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року « Набувач не може бути визнаний добросовісним, якщо на момент вчинення правочину з набуття майна право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстроване не за відчужувачем або у цьому реєстрі був запис про судовий спір відносно цього майна (обтяження). Водночас запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності відчужувача не є безспірним доказом добросовісності набувача» .

Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що спірні нежитлові приміщення вибули з володіння власника ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 незаконно, без відповідної правової підстави, а тому підлягають витребуванню у набувачів.

Що стосується вимоги про визнання за ПАТ «УкрСиббанк» права власності на спірні нежитлові приміщення , то вона задоволенню не підлягає, оскільки з віндикаційним позов може звернутися лише власник майна та визнання за ним права власності на спірне майне є помилковим.

Питання про розподіл судових витрат судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

вирішив :

Позовну заяву ПАТ «УкрСиббанк» - задовольнити частково.

Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 нежитлові приміщення 1-ого поверху І, 2-го поверху №№ 1-16 ( після реконструкція №№ 1,7,8,12, 14), ІІ в літ. «В-2», що розташовані за адресою: м. Харків, вул.. Воробйова, 10.

Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_4 нежитлові приміщення 1-го поверху №№ 11, 12 в літ. «В-2», що розташовані за адресою: м. Харків, вул.. Воробйова, 10 .

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_4 судовий збір у розмірі по 1 887 грн. 90 коп. з кожного.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: