У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Мостової Г.І.,
Карпенко С.О.,Наумчука М.І.,
розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення додаткових витрат, понесених на навчання неповнолітньої дитини, за касаційною скаргою ОСОБА_7 в особі представника ОСОБА_8 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 червня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області від 08 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Позивач зазначала, що вона з відповідачем перебувала в шлюбі з 13 листопада 1996 року до 27 листопада 2001 року, від якого мають дочку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу дочка залишилася проживати з нею. Позивач просила стягнути з відповідача кошти в сумі 5 200 грн за навчання дочки ОСОБА_9 в Інституті права та психології Національного університету «Львівська політехніка» за 1 курс навчання за 2014/2015 роки; кошти в сумі 880 грн за проживання їх дочки у гуртожитку Національного університету «Львівська політехніка» у період навчання на першому курсі за 2014/2015 роки; кошти в сумі 2400 грн за її навчання у Приватному вищому навчальному закладі «Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка С.Демянчука» у першому та другому півріччі 2014/2015 роки 2 тис. грн. витрат за надану правову допомогу. Рішенням Рівненського міськрайонного суду Рівненської області від 24 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової падати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області від 08 вересня 2015 року, позов ОСОБА_6 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 кошти в сумі 5 200 грн за навчання дочки ОСОБА_9, в Інституті права та психології Національного університету «Львівська політехніка» за перший курс навчання за період за 2014/2015 роки; кошти в сумі 880 грн за проживання дочки ОСОБА_9 у гуртожитку Національного університету «Львівська політехніка» у період навчання на першому курсі за 2014/2015 роки; кошти в сумі 2 400 грн за навчання дочки ОСОБА_9 у Приватному вищому навчальному закладі «Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка С.Демянчука» у першому та другому півріччі 2014/2105 роки. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 в особі представника ОСОБА_8 просить судові рішення першої та апеляційної інстанції скасувати, та ухвалити нове рішення згідно закону, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з положень ст. 185 СК України, ст.ст. 3, 6, 27 Конвенції про права дитини, зокрема, що витрати на навчання дочки сторін значно збільшились, а також збільшились витрати на її розумовий, фізичний і духовний розвиток, на належний рівень життя.

Проте повністю погодитися з такими висновками судів не можна виходячи з наступного.

Судами встановлено, що сторони з 13 листопада 1996 року до 27 листопада 2001 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 27 листопада 2001 року шлюб між сторонами розірвано та стягнуто з відповідача ОСОБА_7 аліменти в розмірі 25% від заробітку в місяць на утримання дочки ОСОБА_9

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 14 травня 2013 року відповідача ОСОБА_7 позбавлено батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до довідки, виданої Національним університетом «Львівська політехніка» від 08 жовтня 2014 року №16763 ОСОБА_9 є студентом першого курсу освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр» інституту права та психології Національного університету «Львівська політехніка» та закінчує навчання в червні 2018 року.

З договору №3433-16 про платні послуги вбачається, що цей договір укладений між ОСОБА_6 та Національним університетом «Львівська політехніка» про те, що виконавець бере на себе зобов'язання за рахунок коштів замовника здійснити навчання ОСОБА_9 на денній формі навчання, за галуззю знань право, за напрямом правознавства з присвоєнням кваліфікації при успішному навчанні бакалавр. Термін чинності договору з дня його підписання до 30 червня 2018 року. Загальна вартість освітньої послуги становить 48 540 грн.

Відповідно до довідки від 09 жовтня 2014 року №15.018, виданої Приватним вищим навчальним закладом «Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка С. Демянчука» вбачається, що ОСОБА_9 є дійсно студентом першого курсу, факультету економічного, спеціальності фінанси і кредит.

З договору № 01114119 від 01 вересня 2014 року на підготовку бакалавра з вищою освітою у Приватному вищому навчальному закладі «Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка С.Демянчука», укладеного із ОСОБА_9 вбачається, що університет бере на себе зобов'язання здійснити підготовку ОСОБА_9 за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр за заочною формою навчання за напрямом підготовки «фінанси і кредит». Вартість навчання за 2014/2015 роки становить 4 800 грн.

Судами встановлено, що за навчання дочки у вищих навчальних закладах та проживання її у гуртожитку сплачує позивач, що підтверджується наявними у справі квитанціями.

Відповідно до статті 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 6 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції, не надав належної оцінки наданим сторонами доказам у їх сукупності, не встановив належним чином в повному обсязі фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення та дійшовши передчасного висновку про задоволення позовних вимог.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з підстав позову, зокрема, положень ст. 185 СК України, яким врегульовано участь батьків у додаткових витратах на дитину, встановивши при цьому, що дочка сторін ОСОБА_9 продовжує навчання у вищих навчальних закладах та обов'язок по сплаті за таке навчання несе позивач, залишив поза увагою, що предметом позову є стягнення додаткових витрат саме за навчання ОСОБА_9, в той час як положеннями даної статті передбачена участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), а навчання останньої у вищих навчальних закладах до таких обставин не відноситься, оскільки вона фактично продовжує навчання з метою здобуття професійної освіти.

Судом першої інстанції залишено поза увагою, що незважаючи на позбавлення батьківських прав з відповідача на користь позивача стягувались аліменти на утримання неповнолітньої дочки, а після досягнення повноліття особисто вона чи в її інтересах позивач мають право на звернення до суду з позовом на підставі ст. 199 СК України.

Водночас судом першої інстанції залишено поза увагою, що договір від 01 вересня 2014 року № 01114119 на підготовку бакалавра з вищою освітою у Приватному вищому навчальному закладі «Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка С. Демянчука», укладений безпосередньо з ОСОБА_9

Апеляційний суд в порушення ст.ст. 303, 315 ЦПК України, зазначене не врахував, належним чином не перевірив як доводів апеляційної скарги, так і законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, не навів мотивів відхилення зазначених доводів.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом не встановлені, судові рішення першої та апеляційної інстанцій не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_7 в особі представника ОСОБА_8задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 червня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області від 08 вересня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова
С.О. Карпенко
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук