АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 540/135/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1413/15Головуючий у 1-й інстанції Кравець С. В. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Хіль Л.М.

суддів: Мартєва С.Ю., Пікуля В.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу"

на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 11 березня 2015 року

по справі за позовом Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 року КП «Компанія «Вода Донбасу» звернулось до суду із вказаним позовом та просило стягнути з ОСОБА_2 заподіяну шкоду у розмірі 2500, 65 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказувало, що 24 грудня 2010 року між ним та ОСОБА_2 було укладено безстроковий трудовий договір за яким відповідача було прийнято на посаду керівника відділу охорони обєктів південного напрямку департаменту охорони обєктів дирекції з безпеки,, а 26 серпня 2014 року наказом № 188-к було звільнено у звязку зі скороченням штату.

На період дії трудових відносин відповідач в службових цілях використовував автомобіль. Заправка автомобіля здійснювалася за рахунок КП «Компанія «Вода Донбасу» з лімітом 250 л в місяць.

Однак після звільнення ОСОБА_2 смарт-картку №150040141 для заправки бензину марки А-95 не повернув і, продовжуючи її використовувати, в період з 27 серпня по 01 вересня 2014 року придбав бензину 449, 9 л на суму 7763, 28 грн.

Листом від 23 жовтня 2014 року відповідач повідомлений, що з нього буде утримано матеріальну шкоду в межах середньомісячного заробітку в розмірі 5262, 63 грн із заробітної плати, але решта покривається шляхом подання позову до суду.

Зазначали, що внаслідок збереження ОСОБА_2 майна без достатньої на це правової підстави, їм заподіяно майнової шкоди, частина якої у сумі 2500,65 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 11 березня 2015 року у задоволенні позовних вимог КП «Компанія «Вода Донбасу» - відмовлено за недоведеністю завдання ОСОБА_2 шкоди внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

Не погодившись із вказаним рішенням його в апеляційному порядку оскаржило КП «Компанія «Вода Донбасу», просило скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме неврахуванні судом першої інстанції, що на час заподіяння шкоди, відповідач не перебував з ними у трудових відносинах.

Позивач, будучи належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, на засідання не зявився, про причини неявки не повідомив. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Керуючись ч.2 ст. 305 ЦПК Україна, колегія суддів розглядає справу без участі сторін.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні

Судове рішення ухвалене у справі не відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що з 24.12.2010 року по 26.08.2014 року ОСОБА_2 працював начальником відділу охорони обєктів південного напрямку департаменту охорони обєктів дирекції з безпеки КП «Компанія «Вода Донбасу» та був звільнений на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у звязку зі скороченням штату (а.с. 5-6).

Як убачається з копії договору оренди транспортного засобу від 21.06.2013 року, наказу по КП «Компанія «Вода Донбасу» від 21.06.2013 року № 172/1 та акту приймання - передачі паливних карт (а.с.7-9), позивач отримав в оренду автомобіль, належний відповідачу ОСОБА_2,, який закріплюється за останнім, строком до 01.07.2014 року, а відповідач отримав в користування паливну картку № 150040141.

За випискою, наданою позивачем після звільнення ОСОБА_2 з займаної посади, за період з 27.08.2014 року по 01.09.2014 року по картці № 150040141 для заправки автомобіля бензином А-95 отримано на автозаправках Паралель в м. Курахово Донецької області та м. Павлоград Дніпропетровської області бензин марки А-95 Євро загальним обємом 449,9 літрів на суму 7763,28 грн. (а.с.10).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог КП «Компанія «Вода Донбасу» суд першої інстанції виходив з недоведеності завдання ОСОБА_2 шкоди внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком місцевого суду.

Відповідно до ст.3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Виходячи з того, що спір не повязаний з трудовою діяльністю ОСОБА_2, внаслідок якої заподіяно шкоду роботодавцеві, то застосування до спірних правовідносин положень трудового законодавства є безпідставним.

Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Всупереч вимогам ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, позивачем не було доведено факт безпідставного отримання бензину саме відповідачем ОСОБА_2

Як вбачається з наказу в.о. генерального директора КП «Компанія «Вода Донбасу» від 26 серпня 2014 року та обхідного листа ОСОБА_2, у звязку із звільненням, останній здійснив повний розрахунок з роботодавцем.

Відсутність в обхідному листі графи щодо повернення смарт-карти не вказує на те, що вона не була повернута відповідачем. Окрім того, жодних вимог щодо повернення такої карти КП «Компанія «Вода Донбасу» не заявлялося.

Факт використання смарт-карти №150040141 після припинення трудових відносин ОСОБА_2 та КП «Компанія «Вода Донбасу» не підтверджує, що вона була використана саме відповідачем.

Виходячи з того, що відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, позовні вимоги КП «Компанія «Вода Донбасу» не підлягають задоволенню.

Виходячи з викладеного, судом першої інстанції внаслідок порушення норм матеріального та процесуального права ухвалено помилкове рішення про відмову у задоволенні позову КП «Компанія «Вода Донбасу» у звязку з недоведеністю завдання шкоди працівником внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Таке рішення, відповідно до ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову КП «Компанія «Вода Донбасу»з підстав визначених у даному рішенні апеляційного суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.4, 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" задовольнити частково.

Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 11 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позову Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Л.М. Хіль

Судді С.Ю. Мартєв

В.П. Пікуль

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: