Номер провадження: 22-ц/785/778/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Суворов В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2015 року м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі :

головуючого судді Суворова В.О.

судді Черевко П.М.

судді Артеменко І.А.

при секретарі Фабіжевській Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 02 квітня 2014 року по справі за позовом Відкритого акціонерного товариства Всеукраїнський ОСОБА_3 (ВАТ «ВіЕйБі Банк») до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 1 122 994 грн. 18 коп. , -

встановила:

13 лютого 2009 року позивач звернувся з зазначеним позовом. Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що між сторонами 25 травня 2007 було укладено кредитний договір № 149/07ф, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 150 000,00 доларів США.

В зв'язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов'язань за зазначеним вище кредитним договором у відповідача станом на 21 січня 2009 року виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 145 843,40 доларів США, що в еквіваленті національній валюті України становить 1 122 994,18 грн., яка складається в цілому з: загальної заборгованості за кредитом в розмірі 140 473,95 дол.США, що еквівалентно 1 081 649,42 грн., простроченої заборгованості по відсоткам в розмірі 3 309,97 дол.США, що еквівалентно 25 486,77 грн., штрафу за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 1 397,49 дол. США, що еквівалентно 10 760,67 грн., штрафу за несвоєчасне повернення процентів в розмірі 661,99 дол. США, що еквівалентно 5 097,32 грн.

Заочним рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 30 серпня 2010р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20 грудня 2012 року, позовні вимоги «ВАТ ОСОБА_4» задоволені.

Стягнуто з відповідача - позичальника ОСОБА_2 на користь позивача - ВАТ «ВіЕйБі Банк» суму заборгованості за Кредитним договором №149/07ф від 25.05.2007р. в сумі 1 122 994,18грн. і судові витрати в загальній сумі 1730,00грн.(а.с.85).

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційна скарга ОСОБА_2 задоволена частково. Заочне рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 30 серпня 2010р. та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 20 грудня 2012 року скасовано. Справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Суд касаційної інстанції скасовуючи судові рішення зазначив, що розрахунок банку не відповідає вимогам закону, оскільки не містить відомостей з якого часу виникла заборгованість в розмірі 145 843,40 доларів США за кредитним договором. Також не було зясовано, чи предявляло ПАТ «ВіЕйБі Банк» вимоги щодо належного виконання погашення заборгованості за кредитним договором. Судами не встановлено з якого часу виникла заборгованість , чи порушено відповідачем умови укладеного кредитного договору в частині повернення кредитних коштів та сплаті процентів за договором, не спростовані доводи ОСОБА_2 про правомірність нарахування штрафних санкцій за неналежне виконання умов кредитного договору.

Заочним рішенням суду першої інстанції від 02 квітня 2014 року позовні вимоги ВАТ «Ві ОСОБА_5» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в зв'язку з порушенням умов договору кредитування та стягнення судових витрат задоволені у повному обсязі.

Стягнуто з відповідача на користь ВАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором № 149/07ф від 25 травня 2007 року в сумі 1 122 994,18 гривень, яка складається в цілому з: загальної заборгованості за кредитом у розмірі 140 473,95 дол. США, що еквівалентно 1 081 649,42 гривень, простроченої заборгованості по відсоткам у розмірі 3 309,97 дол. США, що еквівалентно 25 486,77 гривень, штрафу за несвоєчасне поверненні кредиту у розмірі 1 397,49 дол. США, що еквівалентно 10 760,67 гривень, штрафу за несвоєчасне повернення процентів у розмірі 661,99 дол. США, що еквівалентно 5 097,32 гривень.

Стягнуто з відповідача на користь ВАТ «ВіЕйБі Банк» сплачене позивачем державне мито в сумі 1700,00 гривень, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 30,00 гривень.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 02 вересня 2014 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення по цивільній справі №2/509/5586/13 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в звязку з порушенням норм матеріального і процесуального права та ухвалення нового рішення, яким відмовити в задоволені позову повному обсязі .

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність рішення суду в межах вимог скаржника і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судовою колегією встановлено, що 25 травня 2007 року сторони уклали кредитний договір № 149/07ф, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 150 000 доларів США з встановленою платою за користування - 13,5 відсотків річних. Кредитні кошти надані позичальником строком до 27 травня 2017 року. Відповідно до п.п.1.4 за користування кредитними коштами встановлюються плата 13,5 процентів річних . При умові не виконання позичальником п. п. 2.7.1.2. договору плата за користування кредитними коштами встановлюється 20 процентів річних.

Згідно п. 2.7.1.1 та 3.2.4 Кредитного договору, у разі несвоєчасного погашення кредиту та/або процентів, ОСОБА_5 має право вимагати дострокового погашення кредиту в повному обсязі, сплати процентів за його користування та сплати відповідних штрафних санкцій.

Відповідно до п.4.3 Кредитного договору, за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, та за несвоєчасну повну чи часткову сплату плати за обслуговування кредиту та за несвоєчасну сплату комісій, передбачених п.2.6.3 цього Договору, позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 20 відсотків, від суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів, плати за обслуговування кредиту, але не менше еквівалента 50,00 гривень.

Відповідач в порушення умов кредитного договору в квітні 2008 року не сплатив черговий щомісячний платіж та відсотки за користування кредитом, чим допустив виникнення заборгованості. З вказаної дати відповідач нерегулярно вносив чергові платежі, а починаючи з жовтня 2008 року взагалі припинив сплату коштів за кредитним договором, у звязку з чим виникла заборгованість.

В зв'язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов'язань за зазначеним вище кредитним договором у відповідача виникла заборгованість перед позивачем, яка станом на 21 січня 2009 року складає 145 843,40 доларів США, що в еквіваленті - національній валюті України становить 1 122 994,18 грн., яка складається в цілому з: загальної заборгованості за кредитом у розмірі 140 473,95 дол. США, що еквівалентно 1 081 649,42 грн., простроченої заборгованості по відсоткам у розмірі 3 309,97 дол. США, що еквівалентно 25 486,77 гри., штрафу за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 1 397,49 дол. США, що еквівалентно 10 760,67 грн., штрафу за несвоєчасне повернення процентів у розмірі 661,99 дол. США, що еквівалентно 5 097,32 грн. Вказане підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором №149/07ф (т.2 а.с.40).

Банк не надав доказів того, що він звертався до відповідача про дострокове погашення зобовязань по кредитному договору. Судова колегія звертає увагу, що відповідно до п. 2.7.1.1 та 3.2.4 Кредитного договору, у разі несвоєчасного погашення кредиту та/або процентів, ОСОБА_5 має право вимагати дострокового погашення кредиту в повному обсязі. Тому у звязку з невиконанням умов кредитного договору банк з метою захисту свого порушеного права правомірно, відповідно до умов договору, звернувся до суду до закінчення терміну договору кредиту про дострокове погашення заборгованості.

Доводи ОСОБА_2 про неправомірність нарахування штрафних санкцій за неналежне виконання умов кредитного договору спростовуються розрахунком позивача. Апелянт в відповідності до ст. ч.ч. 2,3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України не надав жодних доказів того, що штрафні санкції були нараховані неправомірно.

Апелянт вказує, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню та підлягає ухваленню нове рішення про відмову у задоволенні позову з тих підстав, що він не був сповіщений належним чином про час та місце слухання справи, проте його доводи суперечать ст. 309 ЦПК України.

Враховуючи все вищевикладене, колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, ст. ст. 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 02 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області В.О. Суворов

ОСОБА_6

ОСОБА_7