пр № 2/464/141/15
УХВАЛА

06.10.2015 року м. Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Борейка С.В.

при секретарі судового засідання Гевко О.-В.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Львові заяву представника позивача про забезпечення позову у справі №464/12733/14-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду із позовною заявою у якій з уточненням просить: зобовязати відповідача виплатити грошову компенсацію при розподілі спільного майна подружжя у вигляді двох автомобілів за фактичний продаж одного із них в сумі 13000,00 дол. США (305 630,00 грн.).

У судовому засіданні представник позивача подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно, яке належить відповідачу в межах суми позову. Відносно заяви додатково пояснив, що оскільки відповідач умисно унеможливила виконання поділу спільного майна подружжя, адже під час розгляду справи у суді продає другий транспортний засіб, тобто вчиняє дії які унеможливлять у майбутньому виконання рішення суду, у звязку з наведеним позивач просить здійснити грошову компенсацію при поділі спільного майна подружжя. Разом із тим, встановити все належне відповідачу майно стороні позивачу не вдалось можливим, просить застосувати саме такий вид забезпечення позову з метою подальшого виконання судового рішення.

У судовому засідання представник відповідача заперечив проти заяви про забезпечення позову, оскільки не вказано більш детальної інформації відносно якого майна необхідно накласти арешт.

Заслухавши учасників судового процесу відносно поданої заяви, дослідивши доводи викладені у заяві про забезпечення позову та оглянувши матеріали цивільної справи №464/12733/14-ц, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. При цьому, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК України, що розяснено у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2012 року №9 (із змінами і доповненнями).

До видів забезпечення позову, передбачених ст.152 ЦПК України, віднесено зокрема накладення арешту на майно, що належать відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб. Такий вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами.

З правової позиції викладеної у п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2012 року №9 (із змінами і доповненнями) позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачу і знаходяться у нього або в інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить переконання, що оскільки між сторонами дійсно існує спір; відповідач розпорядився майном, що було спільним майном подружжя, у звязку із чим заявлено саме такі позовні вимоги; ціна позову значна і саме невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити виконання судового рішення; а відтак, суд приходить висновку, що заходи забезпечення позову покликані гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі їх задоволення, не порушуючи при цьому інтересів сторін, а тому необхідно накласти арешт на все майно (рухоме і нерухоме), що належить на праві власності відповідачу у межах ціни позову 305630,00 грн., а заяву задовольнити повністю.

Разом із тим, суд враховує доводи представника відповідача щодо відсутності підстави застосування заходів забезпечення позову, адже ненадання стороною позивача інформації про наявність конкретного майна та місцезнаходження такого, на яке можна накласти арешт, оцінено судом у сукупності із іншими обставинами при вирішенні відповідного питання, однак такі доводи не можуть бути тією єдиною підставою для недоцільності застосування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.151-153, 208, 210 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

заяву про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на все рухоме і нерухоме майно, яке на праві власності належить ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1) в межах ціни позову 305630,00 грн., - боржник.

Стягувач ОСОБА_3, адреса АДРЕСА_2.

Копію ухвали про забезпечення позову вручити стороні позивача для предявлення до примусового виконання в органи Державної виконавчої служби у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвала підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова подається протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Строк предявлення до виконання ухвали становить один рік.

Головуючий С.В.Борейко