Справа № 157/549/15-ц
Провадження №2/157/183/15
РІШЕННЯ

Іменем України

11 червня 2015 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Гончарука О.Н.,

за участю секретаря - Раковець Р.М.,

представника позивачки ОСОБА_1,

відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Камені-Каширському цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів дарування житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами та земельної ділянки для будівництва та обслуговування цих будівель

встановив:

У поданій до суду позовній заяві позивачка зазначає, що в січні 2014 року між нею та її онукою ОСОБА_2 було укладено два договори дарування за якими вона подарувала останній житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами та земельну ділянку для їх обслуговування, що по вул.Яблунева,26 с.Запруддя Камінь-Каширського району.

Підставою для укладення даних договорів була домовленість, що у звязку з її похилим віком відповідачка буде здійснювати догляд за нею. Тобто фактично між ними було укладено два удавані правочини з метою приховання договорів довічного утримання.

Зважаючи на те, що відповідачка не здійснює догляд за нею, після укладення згаданих договорів переїхала проживати до своєї свекрухи, яка теж проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, фактично дарунку не прийняла, просить суд згадані договори визнати недійсними.

У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених в позовній заяві і пояснила, що даруючи нерухоме майно своїй онучці ОСОБА_3 думала, що та буде доглядати її з сином ОСОБА_4, який разом з нею проживає та є батьком відповідачки. Побачив, що та залишила їх і перейшла проживати до батьків свого чоловіка, ОСОБА_3 зрозумівши свою помилку має намір повернути дароване майно у свою власність.

Відповідачка позовні вимоги не визнала та пояснила суду, що її баба по лінії батька з власної ініціативи подарувала їй житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами та земельну ділянку. Ніякої домовленості з нею про її довічне утримання не було. Так, була розмова про те, що вона як онучка проживаючи з бабою та її (відповідачки) хворим батьком у її (позивачки) будинку буде доглядати їх. Такий догляд повязувався близькими родинними відносинами, а не укладенням оспорюваних договорів.

Прийняв дарунок і прожив із своєю сімєю у будинку баби близько року змушена була перейти проживати з двома малолітніми дітьми та чоловіком до батьків останнього, так як баба їх вигнала з цього будинку і не хоче щоб вони проживали разом із нею.

Доглядати її вона не може, так як та цього не хоче.

Просить в задоволенні позову відмовити.

Позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.ст.717, 719, 722 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобовязується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Право власності обдарованого на дарунок виникає з моменту його прийняття.

Як вбачається з доданих до позовної заяви договорів (а.с.4,5), 20 січня 2014 року сторони уклали і посвідчили у державного нотаріуса Камінь-Каширської державної нотаріальної контори два договори дарування за умовами якого ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_2 відповідно житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку площею 0,25 га. для будівництва і обслуговування цих будівель, що по вул.Яблунева,26 с.Запруддя Камінь-Каширського району.

Дарунок було прийнято обдарованою, що підтверджується проживанням її у подарованому будинку близько одного року, реєстраціями її права власності на вказаний будинок з надвірними будівлями і спорудами та присадибну земельну ділянку.

Та обставина, що між сторонами укладено саме договори дарування, зміст яких їм був розяснений, підтверджується цими договорами. Будь-яких умов щодо довічного утримання дарувальниці обдарованою у них не обумовлено (а.с.4,5).

Звертаючись з позовом про визнання договорів дарування недійсними з тих підстав, що угоди є удаваними, позивачка посилається на те, що ці договори були укладені з метою приховати дійсні правочини про довічне утримання, однак будь-яких належних і достовірних доказів на підтвердження цього суду не подала.

Покликання її на те, що вона подарувала будинок і земельну ділянку біля нього у звязку з тим, що відповідачка зобовязувалась доглядати її з сином суд до уваги не приймає, оскільки договори дарування за своїм змістом є безоплатними і, відповідно, ніякого зустрічного задоволення даритель від обдарованого не отримує.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, ч.2 ст.235, ст.717, ч.2 ст.719, ч.1 ст.722, ст.727 ЦК України суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання недійсними посвідчені 20 січня 2014 року державним нотаріусом Камінь-Каширської державної нотаріальної контори, договори дарування житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами та земельної ділянки площею 0,25 га. для будівництва та обслуговавуння цих будівель, що по вулиці Яблунева,26 села Запруддя Камінь-Каширського району Волинської області, відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено до судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Волинської області через Камінь-Каширський районний суд шляхом подачі апеляційних скарг протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_5