Справа № 486/1789/15-ц
Провадження № 2/486/821/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Падалка В.О.

при секретарі - Коршак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в особі філії «Миколаївське регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк», третя особа без самостійних вимог: Відділ державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції, про заборону стягнення на майно,

ВСТАНОВИВ:

23.09.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі філії «Миколаївське регіональне управління» ПАТ «ПриватБанк» про заборону стягнення на майно.

Свої вимоги мотивує тим, що в травні 2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 на погашення 9052,16 доларів США, еквівалент яких складає 72131 грн. 23 коп. за кредитним договором укладеним 25.01.2007 року між банком та ОСОБА_1, виконання якого забезпечено іпотечним майном, яке належить ОСОБА_2 Звернення позивач просив провести шляхом укладення від імені власника договору купівлі - продажу будь - яким іншим способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Держреєстру прав власності, а також з наданням банку всіх повноважень необхідних для здійснення продажу квартири. Банк також просив виселити відповідачів, які зареєстровані та проживають в квартирі.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 03.09.2013 року позов задоволено. Звернуто стягнення на вказану квартиру шляхом її продажу банком з укладанням від імені ОСОБА_2 договору купівлі - продажу будь - яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Відповідачів вирішено виселити з квартири зі зняттям з реєстраційного обліку у Відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України м. Южноукраїнська Миколаївської області.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 26.06.2014 року вказане рішення суду в частині звернення стягнення на майно змінено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки за кредитним договором від 25.01.2007 року укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1, а саме на квартиру, загальною площею 33,2 кв.м., житловою 17,1 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та належить на праві власності ОСОБА_2 для задоволення вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» для погашення заборгованості станом на 10 травня 2011 року в розмірі 9052,16 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає на час платежу, визначеному часом пред'явлення позову 72131, 23 грн. з яких: 6555,61 долар США, еквівалент 52237 грн. 72 коп., заборгованості за кредитом, 1782,93 долара США, еквівалент 14207 грн. 10 коп. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 713,62 долара США, еквівалент 5686 грн. 48 коп. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань.

Звернуто стягнення на цю квартиру шляхом продажу квартири публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» від свого імені будь-якій особі-покупцеві з наданням банку всіх повноважень необхідних для здійснення купівлі-продажу, з початковою ціною для подальшої реалізації предмета іпотеки в 75750 грн.

Вказане рішення в частині позовних вимог про виселення скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. В задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про виселення відмовлено.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 02.04.2015 року вирішено виселити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що 07.06.2014 року було опубліковано Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року, ОСОБА_1 просить застосувати вказаний закон до даних правовідносин та заборонити ПАТ КБ «ПриватБанк» стягувати предмет іпотеки за кредитним договором від 25.01.2007 року укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1, а саме на квартиру, загальною площею 33,2 кв.м., житловою 17,1 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та яка належить на праві власності ОСОБА_2 для задоволення вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» для погашення заборгованості станом на 10 травня 2011 року в розмірі 9052,16 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає на час платежу, визначеному часом пред'явлення позову 72131, 23 грн. з яких: 6555,61 долар США, еквівалент 52237 грн. 72 коп., заборгованості за кредитом, 1782,93 долара США, еквівалент 14207 грн. 10 коп. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 713,62 долара США, еквівалент 5686 грн. 48 коп. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань, до набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення (урахування)курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості. Просив стягнути з відповідача сплачений при зверненні до суду судовий збір.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Представник третьої особи без самостійних вимог просив винести рішення на розсуд суду.

Вислухавши пояснення позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 03.09.2013 року, позовПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1М, ОСОБА_2 про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 - задоволено. Звернуто стягнення на вказану квартиру шляхом її продажу банком з укладанням від імені ОСОБА_2 договору купівлі - продажу будь - яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Відповідачів вирішено виселити з квартири зі зняттям реєстраційного обліку у Відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України м. Южноукраїнська Миколаївської області (а.с.6-7).

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 26.06.2014 року вказане рішення суду в частині звернення стягнення на майно змінено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки за кредитним договором від 25.01.2007 року укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1, а саме на квартиру, загальною площею 33,2 кв.м., житловою 17,1 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та належить на праві власності ОСОБА_2 для задоволення вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» для погашення заборгованості станом на 10 травня 2011 року в розмірі 9052,16 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає на час платежу, визначеному часом пред'явлення позову 72131, 23 грн. з яких: 6555,61 долар США, еквівалент 52237 грн. 72 коп., заборгованості за кредитом, 1782,93 долара США, еквівалент 14207 грн. 10 коп. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 713,62 долара США, еквівалент 5686 грн. 48 коп. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань.

Звернуто стягнення на цю квартиру шляхом продажу квартири публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» від свого імені будь-якій особі-покупцеві з наданням банку всіх повноважень необхідних для здійснення купівлі-продажу, з початковою ціною для подальшої реалізації предмета іпотеки в 75750 грн.

Вказане рішення в частині позовних вимог про виселення скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. В задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про виселення відмовлено (а.с. 8-10).

Заочним рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 02.04.2015 року вирішено виселити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1 (а.с. 11-12).

07 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Відповідно до ст. 1 вказаного Закону протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

За приписами ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Зазначеним Законом визначено наступні випадки та обов'язкові умови, за яких такий підлягає застосуванню, а інтереси іпотекодавців захисту: - кредит видано в іноземній валюті; - кредит повинен носити характер споживчого; - предмет іпотеки є постійним місцем проживання позичальника; - предмет іпотеки повинен мати площу не більшу встановленої законом; - предмет іпотеки не знаходиться на території, визнаній тимчасово окупованою; - іпотекодавець чи позичальник не відноситься до категорії осіб, які є суб'єктами Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Таким чином, дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» застосовується при одночасній наявності всіх перерахованих вище шести ознак.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 отримав кредит в іноземній валюті на споживчі потреби, який забезпечений іпотекою квартири, загальною площею 33,2 кв.м. Після купівлі вказаної квартири відповідач зареєстрував 06.01.2006 року в ній своє місце проживання, що підтверджується довідкою (випискою з домової книги про склад сімї та реєстрацію) від 05.11.2015 року (а.с. 68).

Доказів перебування у власності позичальника іншого нерухомого житлового майна та віднесення відповідача до категорії осіб, які є суб'єктами Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», не надано.

За таких обставин, об'єкт нерухомого майна, на який просить позивач звернути стягнення в рахунок погашення кредитної заборгованості, та особа позичальника відповідає вимогам, вказаним у ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Встановлений Законом мораторій на звернення стягнення на житло громадян, наданого в іпотеку для забезпечення їх зобов'язань за кредитними договорами в іноземній валюті, не передбачає втрату права кредитора на звернення стягнення на предмет іпотеки, а лише забороняє примусове стягнення в період дії мораторію, а саме: до набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості, як зазначено у ст. 3 Закону.

Системний аналіз змісту Закону дає підстави для висновку, що позовні заяви про звернення стягнення на предмет іпотеки, якою забезпечено споживчі кредити в іноземній валюті, які перебувають на час дії Закону на розгляді судів розглядаються, а в задоволенні позову відмовляється у зв'язку із дією відповідного мораторію.

У зв'язку з набуттям чинності Закону про мораторій, така відмова має лише тимчасове правове значення, і позивач не позбавлений права звернення до суду із вказаним позовом після закінчення дії мораторію.

При цьому, законодавцем передбачено зупинення перебігу позовної давності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 263 ЦК України, у разі відстрочення виконання зобов'язання (мораторій) на підставах, встановлених законом.

Таким чином, ПАТ КБ «ПриватБанк» не втрачає у майбутньому права судового захисту своїх порушених прав та інтересів, оскільки у споживача фінансових послуг (позичальника або майнового поручителя) буде можливість врегулювати спірні правовідносини з урахуванням положень закону, набуття чинності яким припинить дію мораторію.

Тому, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь позивача підлягає стягненню 487 грн. 20 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст. 212- 215, 218ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в особі філії «Миколаївське регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк», третя особа без самостійних вимог: Відділ державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції, про заборону стягнення на майно - задовольнити повністю.

На час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» заборонити ПАТ КБ «ПриватБанк» стягувати предмет іпотеки за кредитним договором від 25.01.2007 року укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1, а саме квартиру, загальною площею 33,2 кв.м., житловою 17,1 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та яка належить на праві власності ОСОБА_2 для задоволення вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» для погашення заборгованості станом на 10 травня 2011 року в розмірі 9052,16 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає на час платежу, визначеному часом пред'явлення позову 72131, 23 грн. з яких: 6555,61 долар США, еквівалент 52237 грн. 72 коп., заборгованості за кредитом, 1782,93 долара США, еквівалент 14207 грн. 10 коп. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 713,62 долара США, еквівалент 5686 грн. 48 коп. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань, до набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення (урахування)курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_3