Номер провадження: 22-ц/785/5098/15
Головуючий у першій інстанції Тополева Ю. В.
Доповідач Станкевич В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Станкевича В.А.

суддів Бабія А.П.

Ступакова О.А.

при секретарі Стадніченко А.І.

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 (діючого в інтересах ОСОБА_4) на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2015 року, -

встановила:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, уточнивши яку просив стягнути з відповідачки на його користь збитки в розмірі 8 415,29 грн., а також моральну шкоду в розмірі 2000 грн.; витрати на правову допомогу та суму сплаченого судового збору.

Позов обґрунтований такими обставинами. 11.01.2013 р. на вул. Одеська у смт. Овідіополь Одеської області трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю належного позивачу автомобіля НОМЕР_1, під його керуванням, та автомобіля «Nissan Micra», д. н. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія автомобіля «Nissan Micra». Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Цивільна правова -відповідальність відповідача перед третіми особами була застрахована у ПрАТ «СК «Таст-Гарантія».

З метою отримання страхового відшкодування позивач звернувся до ПрАТ «СК «Таст-Гарантія» 06.03.2013 р. із заявою про страхове відшкодування.

Згідно з аварійним сертифікатом № 231-01/13 вартість матеріального збитку пошкодженого автомобіля «ОреL Vectra» становить 9105,17 грн., а вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнта фізичного зносу становить 17 520,46 грн.

Відповідачка сплатила позивачу суму франшизи в розмірі 1000 грн.

Позивач просив стягнути з відповідачки різницю між вартістю відновлювального ремонту та вартістю відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу за винятком суми франшизи.

Крім того, позивачу було завдано моральну шкоду, яка виражається в моральних стражданнях, оскільки пошкодження автомобіля тягне зміни у його звичайному життєвому укладі, створює незручності, розгляд та подача документів до страхової компанії забирає у нього багато часу та негативно впливає на стан його здоров'я і самопочуття.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити.

Представник відповідачки позов не визнав та подав письмові заперечення проти позову. Зокрема представник відповідачки зазначив, що на підставі аварійного сертифікату позивач намагається стягнути з відповідача величину зносу ТЗ, що не належить до категорії збитків, а виникає у процесі експлуатації ТЗ. Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то вони є безпідставними та не можуть бути задоволені, оскільки позивач не надав жодного доказу на спричинення йому моральної шкоди.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 відшкодування заподіяної шкоди в сумі 8415 грн. (вісім тисяч чотириста п'ятнадцять) грн. 29 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 відшкодування заподіяної моральної шкоди в сумі 1000 (одна тисяча) грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в розмірі 2050 грн. 90 коп.

В апеляційній скарзі, поданій представником ОСОБА_5 (діючого в інтересах ОСОБА_4.), ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах скарги і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Колегія суддів відмовила в задоволенні клопотання представника ОСОБА_3 ОСОБА_6 про надання можливості ознайомитись з матеріалами справи (апеляційною скаргою та доданими до неї документами), зробити з них фотокопії або направити сканкопії на електронну адресу і у звязку з цим відкласти розгляд справи, оскільки зазначене клопотання подано особисто до канцелярії суду 11.06.2015 року в рабочий день і не наведено, що саме заважало представнику ознайомитись у суді з матеріалами справи.

Більш того поштовими повідомленнями підтверджується, що представники ОСОБА_3 ТОВ МП «УНІВЕРСАЛ - ЛТД» та ОСОБА_7 отримали повістки про слухання справи і копії апеляційної скарги 26.05.2015 року, тобто за 20 днів до слухання справи.

При таких даних колегія дійшла висновку, що сторона зловживає процесуальними правами та умисно затягує розгляд справи.

Судом встановлено, що згідно з постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 20.02.2013 року, 11.01.2013 р. о 13 год. 00 хв. ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Nissan Micra». д. н. НОМЕР_2, по вул. Одеська у смт. Овідіополь Одеської області, виїжджаючи з прилеглої території автозаправної станції АЗС «ТАТ-Нефт», не надала перевагу в русі автомобілю «OpeL Vectra», д. н. НОМЕР_1. який рухався по головній дорозі, та допустила з ним зіткнення. Внаслідок цього транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Зазначеною постановою Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «OpeL Vectra», д. н. НОМЕР_1, належить на праві власності позивачу ОСОБА_3.

Згідно з аварійним сертифікатом № 231-01/13, складеного 26.02.2013 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Opel Vectra», д. н. НОМЕР_1. в результаті його пошкодження при ДТП становить 9105,17 грн.

Як вбачається з проведеного дослідження, при визначенні суми збитків було враховано значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ. При цьому згідно з п. 1.4 дослідження вартість відновлювального ремонту автомобіля розраховується без урахування значення коефіцієнта фізичного зносу, становить 17520,46 грн.

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Таст-Гарантія», 16.01.2013 року позивач подав до страхової компанії повідомлення про ДТП.

06.03.2013 року позивач звернувся до ПрАТ «СК «Таст-Гарантія» із заявою про виплату страхового відшкодування.

17.01.2013 року відповідач сплатив позивачу суму франшизи в розмірі 1000 грн., що підтверджується розпискою ОСОБА_3

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

На підставі наведеного суд першої інстанції вважав, що відповідач має сплатити різницю між вартістю відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу у розмірі 17520,46 грн. та між сумою страхового відшкодування в розмірі 8105,17 грн. за вирахуванням суми франшизи, а всього сума різниці складає 9415,29 грн. Зазначена сума підлягає зменшенню на суму франшизи в розмірі 1000 грн., яка була вже сплачена відповідачем.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно з абзацом 3 пункту 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Тобто відповідно до вимог зазначеної Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Згідно з аварійним сертифікатом № 231-01/13, складеного 26.02.2013 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Opel Vectra», д. н. НОМЕР_1. в результаті його пошкодження при ДТП становить 9105,17 грн.

При таких даних у суду першої інстанції не було законних підстав для стягнення з відповідача різниці між вартістю матеріального збитку, завданого в результаті його пошкодження при ДТП в розмірі 9105,17 грн. та суми без врахування коефіцієнта фізичного зносу.

На підставі наведеного колегія суддів вважає необхідним в цій частині рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Стосовно вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, що заподіяла її, за наявності її вини.

Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей особи.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 (зі змінами до пункту 9 внесеними постановою від 25.05.2001 р. № 5), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру - немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, а також враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Оскільки внаслідок ДТП позивачу було завдано моральні страждання у вигляді душевних переживань через пошкодження його автомобілю та відсутність коштів на його ремонт, а також через побутові незручності, пов'язані з відсутністю справного автомобілю, який до цього часу не відремонтований, то судова колегія вважає, що суд першої інстанції визначив розмір відшкодування моральної шкоди з урахуванням обставин справи та викладеного вище.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до квитанцій у матеріалах справи позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 243,6 грн. за вимоги майнового характеру та 243,6 грн. за вимоги немайнового характеру.

Зважаючи на те, що колегія суддів відмовила в задоволенні вимог майнового характеру, то колегія суддів вважає необхідним рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 243,6 грн. та витрат на правову допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні цих позовних вимог відмовити, а в частині часткового задоволення вимог немайнового характеру - половину сплаченого судового збору за вимоги немайнового характеру, тобто 121,8 грн. залишити без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 (діючого в інтересах ОСОБА_4) задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 відшкодування заподіяної шкоди в сумі 8415 грн. грн. 29 коп., судового збору в розмірі 243,6 грн., витрат на правову допомогу - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні цих позовних вимог відмовити

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня набрання ухвалою суду законної сили.

Головуючий: В. А. Станкевич

Судді : А.П. Бабій

О. А. Ступаков