У Х В А Л А

16 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Сеніна Ю.Л., Сімоненко В.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 1 жовтня 2014 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 2 грудня 2014 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 лютого 2015 року у справі за позовом заступника прокурора м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, третя особа: Головне управління Держземагенства у м. Києві, про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року заступник прокурора м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просив визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_5, та витребувати у ОСОБА_4 земельну ділянку, яку вона купила у ОСОБА_5

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 1 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 2 грудня 2014 року, позов заступника прокурора м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради задоволено частково. Визнано державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_5, недійсним та витребувано у ОСОБА_4 земельну ділянку. В іншій частині позову відмовлено, вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 лютого 2015 року вказані рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду залишені без змін.

У заяві ОСОБА_4 про перегляд порушується питання про скасування судових рішень у справі й ухвалення нового про відмову у задоволенні позову з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, зокрема, статті 152 ЗК України та статті 388 ЦК України.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

У наданому для порівняння рішенні від 17 жовтня 2012 року суд касаційної інстанції відмовив у задоволенні позову заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Державного агентства земельних ресурсів України, Державного комітету України із земельних ресурсів, державного підприємства «Київське лісове господарство» до Київської обласної державної адміністрації та фізичних осіб про визнання незаконними та скасування розпоряджень Київської обласної державної адміністрації, визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку, договорів купівлі-продажу земельних ділянок, визнання права власності, повернення землі. Ухвалюючи таке рішення суд касаційної інстанції виходив, окрім іншого, із того, що оспорюваними розпорядженнями Київської обласної державної адміністрації «Про вилучення, зміну цільового призначення та передачу земельної ділянки у власність» для нелісогосподарських потреб із постійного користування державного підприємства «Київське лісове господарство» вилучались земельні ділянки в межах Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, але за межами с. Старі Безрадичі Київської області, тому є помилковими висновки судів попередніх інстанцій про перевищення Київською обласною державною адміністрацією своїх повноважень щодо розпорядження земельними ділянками та що таке право належить лише Обухівській районній адміністрації.

Тобто, у наданому для прикладу рішенні суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що спірні розпорядження «Про вилучення, зміну цільового призначення та передачу земельної ділянки у власність», винесені Київською обласною державною адміністрацією відповідно до вимог законодавства та у межах своїх повноважень.

Натомість в ухвалі від 4 лютого 2015 року, щодо якої подана заява про перегляд, суд касаційної інстанції погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, які виходили із того, що рішення Київської міської ради «Про передачу ОСОБА_5 земельної ділянки » постановою адміністративного суду визнано незаконним та скасоване. Відповідно незаконність вказаного рішення Київської міської ради має наслідком недійсність виданого на його підставі ОСОБА_5 державного акту на право власності на земельну ділянку та витребування у ОСОБА_4 земельної ділянки, яку вона купила у ОСОБА_5

Таким чином, зі змісту наданого для прикладу судового рішення та судового рішення, про перегляд якого подано заяву, не вбачається неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, оскільки у справах наявні різні фактичні обставини.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом заступника прокурора м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, третя особа: Головне управління Держземагенства у м. Києві, про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки за заявою ОСОБА_4 про перегляд судових рішень відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України:А.Г. Ярема Ю.Л. Сенін В.М. Сімоненко