Справа № 299/672/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 червня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Ігнатюка Б.Ю.

суддів Панька В.Ф., Куштана Б.П.

при секретарі Дашковській С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою прокурора Виноградівського району в інтересах держави в особі Чернянської сільської ради на рішення Виноградівського районного суду від 2 квітня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Чернянської сільської ради Виноградівського району про визнання права власності на нерухоме майно,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Чернянської сільської ради Виноградівського району про визнання права власності на нерухоме майно.

Позовні вимоги мотивовано тим, що рішенням Чернянської сільської ради № 98 від 19.06.07 р. повивач отримав дозвіл на виготовлення проекту відводу земельної ділянки із земель запасу громадянської забудови розміром 0,01 га, розміщену по АДРЕСА_1 для передачі йому в оренду цієї земельної ділянки з правом викупу. Рішенням виконавчого комітету Чернянської сільради № 45 від 20.12.07 р. позивач отримав дозвіл на виготовлення технічного креслення на будівлю магазину, після розробив кадастровий план. Рішенням Чернянської сільради № 112 від 14.12.11р. позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди площею 0,0230 м. кв., терміном на 25 років, розміщеної АДРЕСА_1 для обслуговування будівлі магазина (комерційна діяльність). На даній земельній ділянці позивачем побудовано магазин, готовність будівництва якого становить 97%. Позивачем проводиться оплата земельного податку, однак Чернянська сільська рада не уклала з позивачем договір оренди земельної ділянки під будівництво магазину, у звязку з чим позивач не може ввести в експлуатацію магазин і отримати правовстановлюючий документ. Просив визнати за ним право власності на будівлю магазину з надвірними будівлями та спорудами.

Рішенням суду позовну заяву задоволено.

Прокурор Виноградівського району не погодився з цим рішенням, порушив питання про його скасування та ухвалення нового рішення, яким в задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Апеляційна скарга мотивована порушенням норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні прокурор скаргу з наведених підстав підтримав.

Позивач та представник відповідача в судове засідання не явились, про причину неявки не повідомили. З врахуванням того, що ці особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджено відповідними розписками, суд вважав за необхідне розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши прокурора та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу надавались відповідні дозволи на виготовлення необхідної документації на земельну ділянку для отримання її в оренду строком на 25 років і на цій земельній ділянці від збудував магазин, готовністю 97 %, який не може зареєструвати по причині відсутності договору оренди земельної ділянки.

Такий висновок не відповідає діючому законодавству, яким врегульовані дані правовідносини.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ч.2 ст.25 ЗУ «Про оренду землі» орендар земельної ділянки зобов'язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку.

Відповідно до ч.1,2,3 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил; особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього; право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Відповідно до а.2 п.3 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України /про правовий режим самочинного будівництва/» визнання права власності на незавершений обєкт самочинного будівництва не допускається, оскільки це суперечить змісту як частини третьої статті 376, так і статті 331 ЦК.

Відповідно до п.15 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності на інших речових прав» до завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та обєкт незавершеного будівництва не виникає (стаття 331 ЦК).

По справі встановлено, що позивач побудував магазин, готовністю 97%, тобто це будівництво є незавершене, на ділянці, на яку в нього відсутній договір оренди на час прийняття оскаржуваного рішення суду. При вирішенні даної справи не може прийматись до уваги укладення такого договору після прийняття оскаржуваного рішення, про що зазначається в поясненні сільського голови с. Черна. Тому, виходячи з цих обставини та вимог законодавства, яке наведено вище, колегія суддів констатує, що будівництво магазину, яке було не завершено на час прийняття судом рішення , було самочинним, оскільки побудовано на ділянці, яку позивачу не передано в оренду. Відповідно, право власності на це будівництво у нього не може бути встановлено.

Керуючись ст.ст.307, 309, 315 ЦПК України, судова колегія,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Виноградівського району в інтересах Чернянської сільської ради задовольнити.

Рішення Виноградівського районного суду від 2 квітня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Чернянської сільської ради Виноградівського району про визнання права власності на нерухоме майно скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні зазначеного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді :