АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Соколової В.В.,

суддів: Поливач Л.Д., Шахової О.В.,

при секретарі: Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 03.03.2015 у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа: ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа - ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити дії.

Свої вимоги мотивує тим, що 14.07.2009 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено попередній договір купівлі-продажу нерухомості, за яким у майбутньому, але не пізніше 14.08.2009 сторони зобов'язалися укласти основний договір купівлі-продажу квартири за адресою - АДРЕСА_1. На виконання умов попереднього договору ОСОБА_3 було передано в рахунок оплати квартири кошти в сумі 957854 грн., однак у порушення своїх зобов'язань, ОСОБА_1 продала дану квартиру іншій особі.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24.09.2010 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 957854 грн., а ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 27.05.2010 накладений арешт на квартиру АДРЕСА_2.

ОСОБА_2 також зазначав, що у процесі здійснення виконавчого провадження, внаслідок укладення між ним та ОСОБА_3 договору цесії, ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 19.11.2013 було змінено стягувача у виконавчому провадженні № ВП 25894841.

Справа № 758/774/14-ц
№ апеляційного провадження 22-ц/796/6034/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Шаховніна М.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Також вказував, що квартира АДРЕСА_2 перебувала в іпотеці, однак рішенням Подільського районного суду м. Києва від 22.03.2013 іпотечний договір № 39.6-14/081, укладений 01.06.2007 припинено.

Посилаючись на те, що перебування квартири АДРЕСА_2 в Державному реєстрі іпотек позбавляє позивача, як стягувача у виконавчому провадженні можливості отримати з ОСОБА_1 суму заборгованості та враховуючи, що відповідач не виконав рішення Подільського районного суду м. Києва від 22.03.2013, просить зобов'язати ПАТ «Укрсоцбанк» подати до Реєстраційної служби ГУЮ у м. Києві заяву про державну реєстрацію припинення іпотеки майнових прав та заяву про державну реєстрацію припинення обтяження забороною на відчуження квартири АДРЕСА_2, що виникла у зв'язку із укладенням іпотечного договору №39.6-14/081 від 01.06.2007..

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 03.03.2015 позовні вимоги ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа: ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити дії - задоволено.

Зобов'язано Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» подати до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві заяву про державну реєстрацію припинення іпотеки майнових прав на квартиру АДРЕСА_2, що виникла у зв'язку з укладенням іпотечного договору від 01.06.2007.

Зобов'язано Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» подати до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві заяву про державну реєстрацію припинення обтяження забороною на відчуження квартири АДРЕСА_2, що виникла у зв'язку з укладенням іпотечного договору від 01.06.2007.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» () на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. (двісті сорок три гривні шістдесят копійок).

Не погоджуючись з рішенням суду, третьою особою подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про незаконність і необґрунтованість рішення суду у зв'язку із порушенням норм матеріального та процесуального права та неповним з'ясуванням обставин справи. Апелянт не погоджується із висновками суду, оскільки, на її думку, судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення порушено вимоги ст. 169 ЦПК України, та ухвалено повторне заочне рішення при першій неявці в судове засідання відповідача, також не залучено в якості третьої особи приватного нотаріуса КМНО Кравченко І.С., хоча заборона на відчуження квартири АДРЕСА_2 накладена саме ним. Також ОСОБА_1 зазначає, що відповідно до положень Закону України «Про нотаріат» та Закону України «Про іпотеку» вказану заборону повинен знімати приватний нотаріус Кравченко С.І. а не Реєстраційна служба ГУЮ у м. Києві, як то зазначено в рішенні суду першої інстанції. Таким чином апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник позивача заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила її відхилити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Тому, в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 583 ЦК України заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, або особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави. Застава права на чужу річ здійснюється за згодою власника цієї речі, якщо для відчуження цього права відповідно до договору або закону потрібна згода власника.

Відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 9 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувала, яку він зобов'язаний подати протягом п'яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не вчинив необхідних дій для зняття заборони і вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запису щодо спірної квартири, та не виконав рішення Подільського районного суду м. Києва від 22.03.2013, яким припинено іпотечний договір у зв'язку з припиненням основного зобов'язання чим і порушив права позивача, як стягувача.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24.09.2010 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 957854 ,00 грн. за невиконання умов попереднього договору від 14.07.2009 (а.с. 6-7).

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 27.05.2010, з метою забезпечення вимог ОСОБА_3, було накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_1, зокрема і на квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 8-9).

18.04.2011 постановою державного виконавця було відкрито виконавче провадження ВП № 25894841 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 957 854, 00 грн. та накладено арешт на все майно боржника (а.с. 10-11).

У судовому засіданні першої інстанції представник позивача пояснив, що 01.11.2013 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір про відступлення права вимоги № 13149, згідно до якого відбулося відступлення права вимоги по стягненню з ОСОБА_1 заборгованості у сумі 957854, 00 грн.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 19.11.2013 замінено стягувача ОСОБА_3 на ОСОБА_2 у виконавчому провадженні за виконавчим листом № 2-3259/10 (а.с. 12).

Представник позивача пояснював, що у процесі виконавчого провадження позивачу стало відомо про те, що квартира АДРЕСА_2 перебуває в іпотеці, в якості забезпечення за іпотечним договором № 39.6-14/081 від 01.06.2007 між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 22.03.2013 іпотечний договір № 39.6-14/081, від 01.06.2007 припинено, у зв'язку із припиненням основного зобов'язання, забезпеченого іпотекою (а.с. 13-19).

Відповідно до витягів з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, зареєстровано обтяження у тому числі на майнові права на квартиру АДРЕСА_2 на підставі іпотечного договору (а.с. 21-23).

09.12.2013 позивачем на ім'я відповідача для вирішення питання у досудовому порядку було направлено заяву з вимогою здійснити державну реєстрацію припинення іпотеки на квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 24-25).

Як пояснив у судовому засіданні першої інстанції представник позивача, дана заява відповідачем залишилася проігнорована та заборона не знята.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції прийняв до уваги як доказ усні пояснення представника позивача щодо подання вищевказаної заяви проте не перевірив належним чином чи надав відповідь на вказану заяву відповідач, колегія суддів до уваги не приймає оскільки вказана заява з відміткою Банку про отримання міститься в матеріалах справи (а.с 24), а відсутність відповіді на вказану заяву ніякого правового значення для вирішення питання по суті не має.

Що ж стосується доводів ОСОБА_1 про те, що заборону на квартиру АДРЕСА_2 повинен знімати саме приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравченко І.С., а не Реєстраційна служба ГУЮ у м. Києві, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказаний порядок здійснення державної реєстрації припинення іпотеки, обтяження та органи, які мають право вчиняти таку дію, а саме Реєстраційна служба ГУЮ у м. Києві, чітко врегульований Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Разом з тим, колегія суддів ввжає, що такі дії ОСОБА_1 свідчать про її ухилення від виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24.09.2010 про стягнення заборгованості, натомість позивач як стягувач у виконавчому провадженні з виконання вказаного рішення суду іншого способу захисту не має.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процессуального права не знайшли свого підтвердження.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Разом з тим, порядок заочного розгляду справи врегульований положеннями Глави 8 ЦПК України, які є спеціальними нормами щодо розгляду вказаної категорії справ.

Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані поважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що ст. 224 ЦПК України є спеціальною нормою, яка регулює заочний порядок розгляду справи, та беручи до уваги ту обставину, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи (а.с 151), і від нього не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, та відповідно до журналу судового засідання представник позивача не заперечував щодо розгляду вказаної справи за відсутності відповідача (а.с 157,158), колегія суддів вважає, що заочний порядок розгляду справи відбувся з дотриманням вимог встановлених законом.

З врахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановивши фактичні обставини справи, дав належну оцінку представленим доказам, та правильно вирішив спір по суті у, визначений спосіб.

Рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 03.03.2015 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: