08 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого: Качана В.Я.
Суддів: Барановської Л.В., Кирилюк Г.М.
при секретарі: Мікітчак А.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 14 квітня 2015 року про повернення позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів та примусове виконання обов'язку в натурі, -
У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів та примусове виконання обов'язку в натурі.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 квітня 2015 року позовну заяву повернуто позивачу для звернення до суду за місцезнаходженням відповідача.
В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить суд скасувати ухвалу Шевченківського Дніпровського районного суду м. Києва від 14 квітня 2015 року, справу передати до того ж суду для продовження розгляду.
В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на порушення норм матеріального та процесуального права.
Заслухавши доповідь головуючого, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЦПК України позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.
Як вбачається з матеріалів справи, юридичною адресою відповідача є: м. Київ, вул. Артема, 60, що територіально відноситься до Шевченківського району м. Києва.
Справа 755/7666/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7840/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Гаврилова А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Качан В.Я.
Разом з тим, з матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АРК, м. Феодосія, Сімферопольське шосе, 24-б, кв. 35, проте перемістився з тимчасово окупованої території та проживає за адресою: АДРЕСА_1.
Звертаючись з позовом саме до Дніпровського районного суду м. Києва, ОСОБА_1 посилається на п. 22 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» та ч. 5 ст. 110 ЦПК України.
Так, відповідно до п. 22 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.
Положенням п. п. 1, 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» передбачено, що споживачем, права якого захищаються на підставі Закону, є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають, зокрема, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо повернення позовної заяви позивачу, оскільки в даному випадку положення п. 22 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» не підлягає застосуванню з огляду на те, що в даному випадку відносини між сторонами виникли з приводу депозитного вкладу, в той час як ЗУ «Про захист прав споживачів» регулює відносини, які виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг, у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг.
Тому, в даному випадку, спір між сторонами підлягає розгляду за правилами ч. 2 ст. 109 ЦПК України, тобто за місцезнаходженням відповідача.
За таких обставин, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права та відповідно до обставин справи, підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 312 ЦПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.
Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 14 квітня 2015 року про повернення позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів та примусове виконання обов'язку в натурі залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: