Справа № 308/5828/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 червня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі суддів: Чужі Ю.Г. (головуючий), ОСОБА_1, ОСОБА_2, при секретарі Марчишаку Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3, а також ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_5 на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 06 червня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернулася в суд з даним позовом посилаючись на те, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 7 жовтня 2009 року.

Від шлюбу у них є дитина - донька ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею.

Відповідач проживає окремо від сім'ї та коштів на утримання дитини не надає.

Останні кілька місяців відносини з чоловіком зіпсувалися і внаслідок суперечок сімейне життя стало нестерпним, а подальше спільне життя є неможливим.

Також указувала, що за час шлюбу ними набуто автомобіль марки Ssang Yong Kyron 2007 року випуску, р.н. НОМЕР_1, що зареєстрований за нею та яким користується відповідач.

Посилаючись на дані обставини та норми СК України просила шлюб розірвати, залишити їй прізвище ОСОБА_3, залишити проживати доньку з матір'ю, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку, стягнути на її користь грошову компенсацію половини вартості автомобіля у сумі 96000 грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 06 червня 2014 року позов задоволено частково.

Ухвалено шлюб між сторонами зареєстрований 07.10.2009 року розірвати, залишити позивачці прізвище ОСОБА_3. Малолітню доньку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити на виховання матері. Стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку починаючи з 08.05.2014 року до досягнення дитиною повноліття. Допущено негайне виконання рішення у межах платежу за один місяць. Вирішено питання про судові витрати. У задоволенні решти позову відмовлено.

Рішення оскаржено обома сторонами.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_3 посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, в зв'язку з чим ставить питання про скасування рішення місцевого суду в частині відмови у присудженні грошової компенсації та задоволення цієї вимоги позивачки.

На обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_4 посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, в зв'язку з чим просить рішення місцевого суду скасувати, визначений розмір аліментів зменшити до 1/4 частки усіх видів його заробітку, стягнути з нього на користь ОСОБА_3 половину вартості автомобіля в розмірі 36 615 грн., присудивши спірний автомобіль йому.

В порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України справа розглянута у відсутності відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.

Заслухавши позивача - ОСОБА_3, її представника - ОСОБА_6 та представника відповідача - ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд керуючись принципом диспозитивності, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України та роз'яснень Верховного Суду України викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 12 "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку", перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції не роблячи висновків щодо неоскарженої частини судового рішення.

Тому апеляційний суд перевіряє законність рішення суду першої інстанції у частині визначеного розміру аліментів та в частині відмови у присудженні ОСОБА_3 грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 7 жовтня 2009 року.

Від шлюбу у них є дитина - донька ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з матір'ю.

Відповідач проживає окремо від сім'ї та коштів на утримання дитини не надає.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

ОСОБА_4 має постійне місце роботи і працює в ДП «Укрметртестстандарт» та згідно наданої цим підприємством довідки про доходи середньомісячна заробітна плата відповідача за період із травня 2013 року по квітень 2014 року становила 8889,35 грн.

Відповідач визнає позов у частині стягнення з нього 1/4 частини заробітку.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_4 хворіє церебральним арахноїдом з цифалічними вестибулярними синдромами, двобічною пірамідною симптоматикою у зв'язку з чим йому рекомендовано стаціонарне лікування 2 рази на рік ( а.с. 164, 166, 167 т. 1).

Колегія суддів, з урахуванням вимог ст. 182 СК України, вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням розміру доходу ОСОБА_4, слід визначити у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів, відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підлягає зміні.

Стосовно вимог ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації у вигляді половини вартості автомобіля необхідно вказати наступне.

Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Відповідач не заперечував проти виплати позивачці грошової компенсації у розмірі половини вартості автомашини, при цьому оспорював дійсну вартість автомашини, яку вказувала ОСОБА_3

В процесі апеляційного провадження було проведено судову автотоварознавчу експертизу № 16780/14-54 від 13.03.2015 року, за результатами якої надано висновок експерта про те, що дійсна вартість автомобіля Ssang Yong Kyron 2007 року випуску, р.н. НОМЕР_1 складає 154 568,35 грн.

Відтак половина вартості автомобіля становить 77 284,17 грн.

Пунктом 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз'яснено наступне.

Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Так згідно квитанції № 7522.2.1 ОСОБА_4 попередньо вніс 06.11.2014 року на рахунок Ужгородського міськрайонного суду № НОМЕР_3 грошову компенсацію вартості частки автомобіля в розмірі 36 615 грн. (а.с. 207 т. 1).

Після проведення експертизи, ОСОБА_4 вніс на депозитний рахунок № НОМЕР_2 решту суми в розмірі 40669,17 грн., згідно квитанції № 0.0.391909483.1 від 29.05.2015 року .

Враховуючи згоду ОСОБА_3 на присудження грошової компенсації та попереднє внесення на депозитний рахунок суду грошової суми відповідачем, колегія суддів вважає, що автомобіль підлягає поділу, шляхом припинення права спільної сумісної власності подружжя, присудження автомобіля в цілому ОСОБА_4 та присудження позивачці 77 284,17 грн. компенсації вартості її частки.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції у частині поділу автомобіля, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення цієї частини позовних вимог.

Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки вимоги ОСОБА_3 задоволено частково - на 80% враховуючи сплачені суми судового збору за подачу позову до суду першої та апеляційної інстанції, та вартість проведення експертизи в сумі 3035,4 грн. (а.с. 2,4, 34, 94) на користь позивачки із ОСОБА_4 слід стягнути 2428,32 грн. судових витрат.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити частково.

Заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 06 червня 2014 року у частині визначеного розміру аліментів змінити, виклавши абзац четвертий резолютивної частини рішення у наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 08.05.2014 року до досягнення дочкою повноліття.

Заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 06 червня 2014 року в частині відмови у присудженні ОСОБА_3 грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль та розподілу судових витрат - скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення, яким:

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на автомобіль марки Ssang Yong Kyron 2007 року випуску, р.н. НОМЕР_1.

Визнати право власності вцілому на автомобіль марки Ssang Yong Kyron 2007 року випуску, р.н. НОМЕР_1 за ОСОБА_4.

Присудити ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля марки Ssang Yong Kyron 2007 року випуску, р.н. НОМЕР_1 у розмірі 77 284 (сімдесят сім тисяч двісті вісімдесят чотири) грн. 17 коп., попередньо внесених ОСОБА_4 на депозитний рахунок суду і які знаходяться на рахунку Ужгородського міськрайонного суду № НОМЕР_3 згідно квитанції № 7522.2.1 від 06.11.2014 року в сумі 36 615 грн. та на депозитному рахунку ТУ ДСА України в Закарпатській області № НОМЕР_2 згідно квитанції 0.0.391909483.1 від 29.05.2015 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 2428,32 грн. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: