Справа № 162/1596/15-ц
Провадження № 2/162/304/2015
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 року селище Любешів.

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Глинянчука В.Д.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_2 про стягнення виплаченого страхового відшкодування у порядку регресу,

встановив:

Позовні вимоги умотивовано тим, що 09 січня 2013 року року між ПрАТ «СК «Провідна» та ОСОБА_2 було укладено договір обов'язкового страхування належного відповідачу автомобіля марки «Москвич 412», реєстраційний номер Е5533ВН. 04 січня 2014 року з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля. У зв'язку з неповідомленням ОСОБА_2 про дорожньо-транспортну пригоду у триденний строк позивач просить стягнути в порядку регресу з відповідача виплачене потерпілому страхове відшкодування у розмірі 2771,88 гривень.

Представник позивача в судове засідання не з'явилась. Подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує повністю.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити на стадії попереднього судового засідання.

Відповідно до положень частини 4 статті 130 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) при визнанні позову ухвалюється рішення в порядку статті 174 цього ж кодексу.

Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки викладені у позовній заяві обставини, на які позивач покладається в обґрунтування своїх вимог, сторонами фактично визнаються, то на підставі частини 1 статті 61 ЦПК суд визнає їх доведеними.

Відповідно до частини 2 статті 1187 Цивільного кодексу України (далі ЦК) шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 1 статті 1191 ЦК встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до абзацу «ґ» підпункту 38.1.1. пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі -- Закон № 1961-IV) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Згідно з підпунктом 33.1.2 пункту 33.1. статті 33 Закону № 1961-IV у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди.

Обов'язок водія транспортного засобу невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановлений підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 цього Закону № 1961-IV.

Суд вважає, що неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону № 1961-IV, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування, не може обмежувати встановлене статтею 38 цього Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом України у постанові № 6-1цс14 від 12 лютого 2014 року.

Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Згідно з частиною 1 статті 88 ЦПК понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 61, 88, 130, 174, 208, 209, 213 215 ЦПК, на підставі статей 1187, 1188 ЦК, статей 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суд

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя селища ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1) у користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (місто Київ, проспект Повітрофлотський, 25; , 2771 (дві тисячі сімсот сімдесят одну) гривню 88 копійок виплаченого страхового відшкодування у порядку регресу.

Стягнути з ОСОБА_2 у користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» 1218 (тисяча двісті вісімнадцять) гривень судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення оскаржуваного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: суддя В.Д. Глинянчук