УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Писана Т.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 серпня 2015 року та рішення апеляційного суду Донецької області від 01 жовтня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 серпня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачені ним в якості гонорару за договором про надання правової допомоги без номеру від 22 листопада 2014 року грошові кошти у розмірі 3 тис. грн. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 01 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду, змінити рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити на таких підставах.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Скасовуючи рішення місцевого суду про часткове задоволення позовних вимог та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні вказаних вимог, апеляційний суд обґрунтовано виходив з недоведеності підстав для задоволення позову.

Так, відповідно до вимог статей 26, 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, який укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

За змістом ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Згідно ст. 29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням; договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором; при цьому клієнт зобов'язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об'єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язаний (зобов'язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов'язані з достроковим припиненням (розірванням) договору.

Апеляційним судом встановлено, що між сторонами 22 листопада 2014 року укладено договір без номеру про надання відповідачем, який має свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 29 жовтня 2003 року № 1548, юридичної допомоги брату позивача ОСОБА_4 у кримінальному провадженні.

Згідно п. 3 зазначеної угоди, вона набирає чинності з дня укладення та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Постановою слідчого від 22 листопада 2014 року адвокат ОСОБА_3 залучений у кримінальному провадженні в якості захисника підозрюваного ОСОБА_4

22 листопада 2014 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, останньому та його захиснику вручені копії клопотання про застосування запобіжного заходу з додатками. 24 листопада 2014 року відповідач брав участь у судовому засіданні при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу.

16 грудня 2014 року підозрюваний ОСОБА_4 звернувся до слідчого із заявою про відмову від адвоката ОСОБА_3 та допуск в якості захисника адвоката ОСОБА_5, з якою укладено договір про правову допомогу його братом.

25 грудня 2014 року до участі у кримінальному провадженні в якості захисника ОСОБА_4 допущена адвокат ОСОБА_5, яка приймала участь у судовому засіданні в розгляді клопотання слідчого про скасування запобіжного заходу ОСОБА_4

Згідно відповіді відділу Управління СБ України в Донецькій області, рішення щодо відсторонення адвоката ОСОБА_3 за заявою підозрюваного ОСОБА_4 слідчим не приймалось.

Згідно ч. 1 ст. 48 КПК України захисник може у будь-який момент бути залученим підозрюваним, обвинуваченим, їх законними представниками, а також іншими особами за проханням чи згодою підозрюваного, обвинуваченого до участі у кримінальному провадженні.

Згідно частинами 1-3 ст. 54 КПК України, підозрюваний, обвинувачений має право відмовитися від захисника або замінити його. Відмова від захисника або його заміна повинна відбуватися виключно в присутності захисника після надання можливості для конфіденційного спілкування. Така відмова або заміна фіксується у протоколі процесуальної дії. Відмова від захисника не приймається у випадку, якщо його участь є обов'язковою. У такому випадку, якщо підозрюваний, обвинувачений відмовляється від захисника і не залучає іншого захисника, захисник повинен бути залучений у порядку, передбаченому статтею 49 цього Кодексу, для здійснення захисту за призначенням.

Отже, оскільки ініціатором відмови від захисника виступає підозрюваний (обвинувачений), законодавець надав право захиснику до процесуального закріплення такої відмови мати конфіденційне побачення та спілкування з підозрюваним (обвинуваченим). Як правило, таке побачення необхідне захиснику для вияснення причини відмови, а також для з'ясування, чи є відмова від захисника добровільною, а не наслідком примушування третіх осіб або вимушеною.

Для процесуального закріплення відмови підозрюваного (обвинуваченого) від захисника складається відповідний протокол, при складанні якого в обов'язковому порядку має бути присутній захисник.

У разі якщо участь захисника у кримінальному провадженні є обов'язковою, відмова підозрюваного (обвинуваченого) від захисника не приймається. В цьому випадку службова особа, в провадженні якої знаходиться кримінальне провадження, одержавши від підозрюваного (обвинуваченого) заяву про відмову від захисника, зобов'язана роз'яснити йому положення КПК України про неможливість відмови і його право на заміну захисника. У разі якщо підозрюваний (обвинувачений) наполягає на відмові від захисника і при цьому не залучає іншого захисника, захисник повинен бути залучений у порядку, передбаченому ст. 49 КПК України, для здійснення захисту за призначенням.

Апеляційним судом встановлено, що відмова ОСОБА_2 від захисника ОСОБА_3, у відповідності до вимог ст. 54 КПК України, не прийнята, відповідач продовжує знаходиться у процесуальному статусі захисника у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_2

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов обґрунтованого та мотивованого висновку, що договір про надання правової допомоги не є розірваним, а доводи щодо надання виконавцем цього договору послуг неякісно не доведені, а тому позов не підлягає задоволенню.

Встановлено, що апеляційний суд, всебічно та повно дослідив обставини справи і дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову, в зв'язку з чим обґрунтовано скасував рішення місцевого суду.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень не вбачається порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 серпня 2015 року та рішення апеляційного суду Донецької області від 01 жовтня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Т.О.Писана