Справа № 758/2000/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Трегубенко Л. О. ,

при секретарі Білак В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, - про визнання права власності на 1/2 частину квартири у порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду з позовом до Київської міської ради третя особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, - про визнання права власності на 1/2 частину квартири у порядку спадкування за заповітом.

Обґрунтовує позовні вимоги тим, що після смерті батька, ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, відкрилась спадщина у вигляді двокімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 45 кв. м, житловою - 27.20 кв. м., загальною вартістю 102 394 грн., вартістю 1/2 частини квартири - 51 197 грн..

21.11.1998 р. батько, ОСОБА_2, за життя на випадок своєї смерті склав заповіт на її ім»я, посвідчений державним нотаріусом Третьою київською державною нотаріальною конторою, зареєстрований у реєстрі за № 7-4250, відповідно до якого заповів все своє майно.

Інших спадкоємців ні за заповітом, ні за законом немає.

Право приватної власності належало батькові, ОСОБА_2, на 1/2 частину квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27.01.1994 р., виданого Шевченківською районною державною адміністрацією м. Києва згідно з розпорядженням (наказом) № 1554 від 19.01.1994 р., та на іншу 1/2 частину - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.11.1998 р., виданого державним нотаріусом Третьої київської державної нотаріальної контори, після смерті його матері, ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3..

У передбачений цивільним законодавством шестимісячний строк вона, як спадкоємець за заповітом, звернулась до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, була відкрита спадкова справа № 1233/2014.

28.01.2015 р. одержала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за №3-40, але на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27.01.1994 р., виданого Шевченківською районною державною адміністрацією м. Києва.

Постановою про відмову у вчиненні у вчиненні нотаріальних дій від 28.01.2015р. (вих. №412/02-31) державний нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на іншу 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.11.1998 р., мотивуючи тим, що за ним ця частка в КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» не зареєстрована.

Після смерті своєї матері, ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3., батько, ОСОБА_2, прийняв спадщину, на час смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, але не здійснив державну реєстрацію частки, отриманої в спадщину.

Позивач просила визнати за нею право власності у порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1, що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.11.1998 р..

Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з наведених підстав, просить задовольнити.

Представник відповідача, Київська міська рада, з позовом ознайомлений, просить прийняти рішення згідно чинного законодавства, справу розглянути за його відсутності.

Третя особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, з позовом ознайомлене, просить розглянути справу за відсутності представника, у письмових поясненнях зазначили, що спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 відкрита в Одинадцятій київській державній нотаріальній конторі.

28.01.2015 р. позивач подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Право власності на 1/2 частину квартири, що входить до склади спадщини, належало померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 21.11.1998 р. Третьою київською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 7-4248.

Проте, відповідно до інформаційної довідки КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» від 30.12.2014 р. № 85015 КВ-2014 право власності на зазначене нерухоме майно за померлим не зареєстроване.

Пунктом 6 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», будь-які правочини щодо нерухомого майна (відчуження, управління, іпотека тощо) вчиняються, якщо право власності чи інше речове право на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті та статтею 4-1 цього Закону.

Враховуючи наведене, на підставі ст. ст. 47, 49 Закону України «Про нотаріат» державний нотаріус відмовила позивачу у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину квартири, за відсутності за померлим державної реєстрації на це майно.

Суд, дослідивши матеріалами справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджені та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222, ч. 1 ст. 1223 ЦК спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Суд установив, що після смерті батька позивача, ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, відкрилась спадщина на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 45 кв. м, житловою - 27.20 кв. м., загальною вартістю 102 394 грн., вартістю 1/2 частини квартири - 51 197 грн. ( а. с. 8).

Двокімнатна квартира АДРЕСА_1, що ввійшла до складу спадщини, належала спадкодавцю на праві приватної власності: 1/2 частина квартири - на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27.01.1994 р., виданого Шевченківською районною державною адміністрацією м. Києва згідно з розпорядженням (наказом) № 1554 від 19.01.1994 р., та 1/2 частина - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.11.1998 р., виданого державним нотаріусом Третьої київської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № за № 7-4248, після смерті його матері, ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3. ( а. с. 10).

21.11.1998 р. спадкодавець за життя на випадок смерті склав на користь позивача заповіт на все своє майно, посвідчений державним нотаріусом Третьої київської державної нотаріальної контори, зареєстрований у реєстрі за № 7-4250.

Позивач подала до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом у визначений законом шестимісячний строк, була відкрита спадкова справа № 1233/2014.

28.01.2015 р. державний нотаріус видала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за №3-40, але на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27.01.1994 р., виданого Шевченківською районною державною адміністрацією м. Києва ( а. с. 14).

28.01.2015 р. державний нотаріус постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій (вих. №412/02-31) відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на іншу 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, що належала спадкодавцю

на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.11.1998 р., мотивуючи тим, що ця частка за ним у встановленому законом порядку не зареєстрована ( а. с. 20).

Відповідно до ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 1 листа від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз»яснив, що при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

Якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину.

Відповідно до ст. 549 ЦК (у редакції 1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Батько позивача фактично прийняв спадщину у вигляді 1/2 двокімнатної квартири АДРЕСА_1, після смерті матері, ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3., у Третій київській державній нотаріальній конторі 21.11.1998 р. одержав свідоцтво про право на спадщину за законом, по день своєї смерті був зареєстрований і проживав у цій квартирі, але не піддав державній реєстрації спадкове нерухоме майно ( а. с. 9).

Наведене підтверджене матеріалами справи.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про визнання за нею права власності у порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1, що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.11.1998 р., доведені та підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, ст. ст. 15, 16, 1216 1223, 1233, 1234, 1247, 1248 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) право власності на спадщину за заповітом на 1/2 частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 45 кв. м, житловою - 27.20 кв. м., що належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.11.1998 р., виданого державним нотаріусом Третьої київської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 7-4248.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд міста в установленому законом порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. О. Трегубенко