Номер провадження 6/754/241/15
Справа № 754/5624/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

05 серпня 2015 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Журавської О.В.

з участі секретаря - Лісовської А. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 30 березня 2015 року у справі № 1603-15/12 за позовом Кредитної спілки «Українська кредитно-фінансова група» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вище зазначеною заявою, в якій просить скасувати рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 30 березня 2015 року у справі № 1603-15/12 за позовом Кредитної спілки «Українська кредитно-фінансова група» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги мотивує тим, що між нею та кредитною спілкою було укладено кредитний договір, на підставі якого кредитна спілка надала їй кредит в розмірі 7 930 грн. Станом на 27.06.2013 р. борг по кредитному договору становив 55,53 грн., який було сплачено позичальником. 30.03.2015 р. рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» з неї стягнуто на користь кредитної спілки суму заборгованості в розмірі 23 224, 93 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2 000 грн., що значно більше ніж сума наданого кредиту та повернених кредитних коштів з відсотками. Посилаючись на те, що в даному випадку між сторонами існує спір щодо захисту прав споживача банківських послуг, та на п. 1 ч. 2 ст. 389-5 ЦПК України, що справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду просить скасувати зазначене рішення третейського суду.

У судовому засіданні представник заявника вимоги заяви підтримав в повному обсязі, просив скасувати рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 30 березня 2015 року у справі № 1603-15/12 за позовом Кредитної спілки «Українська кредитно-фінансова група» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на викладене в заяві.

У судовому засіданні представник КС «Українська кредитно-фінансова група» заперечував проти заяви, посилаючись на те, що посилання заявника на факт погашення наявної заборгованості по кредитному договору не є підставою для скасування рішення третейського суду, оскільки не міститься в передбаченому законом переліку підстав для скасування рішення третейського суду. Зокрема, щодо посилання заявника на непідвідомчість справи третейському суду у зв'язку з порушення прав споживача, зазначив, що третейським судом було розглянуто справу не по захисту прав споживача, а за позовною заявою кредитної спілки, яка не є споживачем кредитних послуг, про стягнення заборгованості. Щодо посилань представника заявника на невірне нарахування заборгованості, проведення судового засідання третейським судом за відсутності відповідача зазначив, що зазначене спростовується матеріалами третейської справи, та зокрема, не є підставою для скасування рішення третейського суду, так як його скасування можливе лише при наявності формальних ознак.

Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 30 березня 2015 рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» позовні вимоги Кредитної спілки «Українська кредитно-фінансова група» про стягнення боргу було задоволено частково, на користь Кредитної спілки «Українська кредитно-фінансова група» стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 23 224, 93 грн. та витрати на правову допомогу - 2 000 грн.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених Законом.

Рішення третейського суду може бути оскаржено стороною у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ.

Як вбачається з матеріалів справи № 1603-15/12 Постійно діючого третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа», досліджених у судовому засіданні, та підтверджується Кредитним договором № БЦ-00830/1306 від 26.06.2008 року, укладеним між КС «Українська кредитно-фінансова група» та ОСОБА_1 сторонами договору погоджено питання про розгляд спорів, які виникають з приводу укладених договорів, в постійно діючому третейському суді відповідно до його регламенту.

При цьому суд не приймає до уваги посилання представника заявника на те, що розглянуто третейським судом справа йому не підвідомча у зв'язку з тим, що спори про захист прав споживачів не підсудні Третейському суду, оскільки згідно Узагальнення Верховного суду України судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин, правова природа кредитних зобов'язань урегульована в нормах цивільно-правового зобов'язання інституту «Позика. Кредит. Банківський вклад» (глава 71 ЦК України). Кредитний договір кваліфікується як двосторонній, консесуальний та оплатний. Предметом кредитного договору - є лише грошові кошти. Гроші, як предмет кредитного договору, відносяться до категорії речей, визначених родовими ознаками, які можуть вільно відчужуватися чи переходити від однієї особи до іншої.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. У наведеному Законі чітко прописана процедура укладання договору, яка включає питання щодо надання інформації кредитодавцеві та споживачеві один про одного та щодо умов кредитування: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений, форми його забезпечення, тип відсоткової ставки, сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту, строк, на який кредит може бути одержаний, та варіанти його повернення. При цьому в разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону. Договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один із оригіналів якого передається споживачеві. Отже, застосування Закону України «Про захист прав споживачів» до спорів, які виникають з кредитних правовідносин, можливе в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору цей закон не може застосовуватися, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство у системі кредитування.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» № 1603-15/12 від 30.03.2015 року прийнято у відповідності до вимог Закону України «Про третейські суди».

Статтею 389-5 ЦПК України передбачено виключний перелік підстав для скасування рішення третейського суду.

Так, згідно ст. 389-5 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею. Рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо: 1) справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угод; 3) третейську угоду визнано судом недійсною; 4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Питання підвідомчості справ третейському суду регламентовано ст. 6 Закону України «Про третейські суди».

Відповідно до Закону України від 03 лютого 2011 року "Про внесення зміни до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейськими судами», який набув чинності 12 березня 2011 року, частину 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Однак, в даному випадку з позовом до третейського суду звернулася саме Кредитна спілка «Українська кредитно-фінансова група», а не ОСОБА_1, а від так, винесений на вирішення третейського суду спір не пов'язаний із захистом прав споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відповідно до ч. І ст. 34 Закону України «Про третейські суди» учасниками третейського розгляду є сторони та їх представники. Відповідно до абзацу шостого ч. І ст. 2 Закону України «Про третейські суди» сторони третейського розгляду - позивач та відповідач.

ОСОБА_1 є відповідачем, тобто учасником третейського розгляду.

Розглядаючи заяву про скасування рішення третейського суду, суд згідно з ч. 3 ст. 384-4 ЦПК України лише встановлює наявність або відсутність підстав для скасування рішення третейського суду, які визначені ст. 389-5 ЦПК України, та не здійснює перевірку правильності застосування третейським судом норм матеріального права при вирішенні спору.

У зв'язку з зазначеним, суд не приймає до уваги посилання представника заявника на неправильні розрахунки заборгованості та проведення судового засідання третейським судом за відсутності відповідача.

Суд не встановив порушення третейським судом положення ЦПК України, оскільки порядок та правила розгляду справ у постійно діючих третейських судах встановлюються Законом України «Про третейські суди» та Регламентом третейського суду (ст. 10 Закону України «Про третейські суди»).

Разом з тим, з боку заявника суду не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вимог про скасування рішення третейського суду, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань.

Таким чином, заявником не було доведено наявності підстав для скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 30 березня 2015 року у справі № 1603-15/12, визначених ст. 389-5 ЦПК України, а відтак, суд дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про скасування рішення третейського суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 51, 56 Закону України «Про третейські суди», ст.ст. 389-1- 389-6 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування рішення третейського суду - відмовити.

Ухвала суду про скасування рішення третейського суду або про відмову в його скасуванні може бути оскаржена у порядку, визначеному ЦПК України для оскарження рішення суду першої інстанції.

Суддя: