Справа № 2/303/193/15
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
26 листопада 2015 року м. Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в особі: головуючого судді Морозової Н. Л.
секретар судового засідання Ільчак Р. М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мукачеві питання про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовною заявою представника позивача ТОВ «Порше Мобіліті» - ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності від 17.11.2014 року до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та збитків, відповідно до кредитного договору,
Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 12 лютого 2015 року відмовлено у задоволенні позову представника позивача ТОВ «Порше Мобіліті» - ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності від 17.11.2014 року до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та збитків, відповідно до кредитного договору.
Ухвалою колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області від 06 листопада 2015 року, цивільну справу за позовною заявою представника позивача ТОВ «Порше Мобіліті» - ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності від 17.11.2014 року до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та збитків, відповідно до кредитного договору, повернуто 19.11.2015 року до Мукачівського міськрайонного суду для вирішення питання стосовно вимоги про звернення стягнення на автомобіль шляхом його вилучення на користь ТОВ «Порше мобіліті» та подальшого продажу його з публічних торгів на умовах, визначених у договорі застави транспортного засобу № 50011337 від 30 січня 2014 року.
Відповідно до ст. 220 ЦПК України, суд що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.
Сторони в судове засідання не зявилися, що у відповідності до ч.3 ст. 220 ЦПК України не перешкоджає ухваленню додаткового рішення.
Як вбачається з заочного рішення суду по даній справі та матеріалів справи, 17.01.2014 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_2 в м. Києві було укладено Кредитний договір № 50011337, відповідно умов якого ТОВ «Порше Мобіліті» надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 208 350,34 грн., що на дату укладання Договору складало еквівалент 24 979,06 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою 9,90% річних. Цільове призначення кредиту - купівля автомобіля марки VW, модель Golf VII, кузов № НОМЕР_1, рік випуску 2014, а відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути кредит у повному обсязі згідно графіка платежів, який є частиною договору. Крім того, позивач надав відповідачеві додатковий кредит у розмірі 80 363,45 грн, що на дату укладення Договору складало еквівалент 9 634,75 доларів США, призначенням як оплата страхових платежів за Договором страхування укладеним на виконання умов Кредитного договору (а.с14). ТОВ «Порше Мобіліті» виконало свої зобов'язання за договором, надавши кредит на придбання автомобіля, а Відповідач ОСОБА_2 стала власником зазначеного автомобіля, який згідно із договором застави транспортного засобу № 50011337 від 13 січня 2014 року передано в заставу з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором (а.с. 27-32).
Додатковим рішенням від 02 червня 2015 року по даній справі, вирішено питання щодо позовних вимог, які суд помилково залишив поза увагою при ухваленні рішення у справі.
При узваленні заочного рішення у даній справі та додаткового рішення від 02.06.2015 року, судом помилково залишено поза увагою вирішення питання щодо однієї з позовних вимог, стосовно якої давалися пояснення представником позивача в судовому засіданні, тому слід ухвалити додаткове рішення з приводу вимоги позову: про звернення стягнення на автомобіль шляхом його вилучення на користь ТОВ «Порше мобіліті» та подальшого продажу його з публічних торгів на умовах, визначених у договорі застави транспортного засобу № 50011337 від 30 січня 2014 року.
Позивачем одночасно з вимогою про стягнення суми заборгованості за кредитним договором заявлено вимогу про звернення стягнення на автомобіль марки VW, модель Golf VII, кузов № НОМЕР_1, рік випуску 2014 шляхом його вилучення на користь ТОВ «Порше мобіліті» та подальшого продажу його з публічних торгів на умовах, визначених у договорі застави транспортного засобу № 50011337 від 30 січня 2014 року.
Судом встановлено, що 13.01.2014 р. між ТОВ «Порше мобіліті» та ОСОБА_2 був укладений договір застави № 50011337, відповідно до якого остання на забезпечення виконання взятих на себе зобовязань за Кредитним договором № 50011337 від 17.01.2014 року, передала в заставу ТОВ «Порше мобіліті» автомобіль - марки VW, модель Golf VII, кузов № НОМЕР_1, рік випуску 2014, який належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу № 3001-2 від 30.01.2014 року та Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Заставна вартість предмета застави 297 643,25 гривень (а.с 27).
Пунктом 2.1.1 договору застави обумовлено, що у разі невиконання Заставодавцем зобовязань за Договором, зазначеним в п. 1.3 цього Договору задовольнити за рахунок предмету застави свої вимоги у порядку, зазначеному в розділі 5 цього Договору (шляхом звернення стягнення на предмет застави), у повному обсязі, включаючи основну суму боргу, проценти за користування кредитом, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання, неустойки.
Зазначене право, відповідно до норм закону та умов договору, є одним з засобів захисту прав кредитора, яке здійснюється за вибором заставодержателя.
Статтею 589 ЦК України встановлено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Аналогічні наслідки порушення зобов'язань передбачені ст. 19 Закону України «Про заставу».
Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.
Частинами 1 та 6 статті 20 Закону України «Про заставу» встановлено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.
У чинному законодавстві України відсутня правова норма, яка б забороняла кредитору звертатись до суду з вимогами до боржника-заставодавця одночасно як про звернення стягнення на предмет застави, так і про стягнення суми кредитної заборгованості.
Суд не буре до уваги твердження представника позивача про те, що Договір застави має додатковий до основного зобовязання (Кредитного договору) характер, а тому розгляд позовних вимог про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави окремо неможливий, оскільки таке не узгоджується з вимогами ст. ст. 589, 590 ЦК України та розясненнями даними в п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до яких, суд не може одночасно звернути стягнення на предмет застави та суму заборгованості за кредитним договором. Винятком є ситуація, коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з врахуванням положень ст.11 Закону України «Про іпотеку» (ст. 589 ЦК щодо заставодавця. Оскільки, одночасне зявлення вимог про звернення стягнення на заставлене майно та суми кредитної заборгованості може призвести до подвійного стягнення з боржника суми боргу. До того ж, позичальник отримавши кредит у фінансовій установі, передавши у заставу майно, забезпечив повернення кредиту або інше порушення своїх договірних зобовязань саме переданим в заставу рухомим або нерухомим. майном.
Таким чином, вимога позову про звернення стягнення на предмет застави не підлягає до задоволення одночасно з вимогою про стягнення заборгованості за кредитом.
Керуючись: ст.ст. 509, 526, 610, 625, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, ч.4 ст. 169, 208, 209, 212-218 , ст. 220 ЦПК України, суд заочно, -
Відмовити у задоволенні позову представника позивача ТОВ «Порше Мобіліті» - ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності від 17.11.2014 року до ОСОБА_2 про звернення стягнення на автомобіль шляхом його вилучення на користь ТОВ «Порше мобіліті» та подальшого продажу його з публічних торгів на умовах, визначених у договорі застави транспортного засобу № 50011337 від 30 січня 2014 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий Морозова Н. Л.