печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

05 листопада 2015 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Москаленко К.О.,

при секретарі- Козачук К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в публічному акціонерному товаристві «Комерційний Банк «Даніель» до ОСОБА_1 - про визнання нікчемного договору банківського вкладу «Швидкий прибуток» №Т-42659 від 16.01.2014 недійсним та визнання відсутнім право, -

В С Т А Н О В И В :

01.12.2014 позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, просить визнати недійсним нікчемний договір банківського вкладу «Швидкий прибуток» №Т-4265 від 16.01.2014 та визнати відсутнім право ОСОБА_1 на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів за договором вкладу «Швидкий прибуток» №Т-4265 від 16.01.2014 з підстав, передбачених ст. ст.203, 215 ЦК України. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що 16.01.2014 між ОСОБА_1 та ПАТ «КБ»Даніель» було укладено договір банківського вкладу «Швидкий прибуток» №Т-42659, відповідно до умов якого вклад розміщено з 16.01.2014 по 15.02.2014. В той же день, 16.01.2014 Постановою Правлівння Національного банку України від 16.01.2014 №14 ПАТ «КБ»Даніель» віднесено до категорії неплатоспроможних. Крім того, Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1 від 16.01.2014 розпочато процедуру здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ»Даніель» та призначено уповноважену особу Фонду Ожга Є.В. Посилаючись на положення ч.ч.1, 3 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до яких з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку та органів контролю, позивач вважає спірний правочин недійсним, оскільки органи управління ПАТ «КБ «Даніель» 16.01.2014 не мали повноважень щодо вчинення будь-яких правочинів саме в цей день. Також позивач зауважив, що фінансова операція по отриманню та проведенню коштів по вкладним рахункам була здійснена після операційного часу, а саме о 19.30 год., що вказує, на думку позивача, на нікчемність спірного правочину. Крім того, позивач зазначив, що зазначений правочин порушує публічний порядок, впливає на інтереси дережи, оскільки спрямований на виплату державних коштів за цим правочином.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на викладені в позові обставини та доводи, просив позов задовольнити. Додатково просив стягнути судові витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в розмірі 630 грн.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом публікації в пресі оголошення про виклик відповідача, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надходило.

За вказаних обставин, суд на підставі ч.4 ст. 169, ч.1 ст.224 ЦПК України, з огляду на відсутність заперечень представника позивача, визнавши причини неявки відповідача, неповажними, визнав можливим провести заочний розгляд справи, у відсутність відповідача, та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних та доказів, які вважає достатніми для правильного вирішення справи.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, надходить до наступних висновків.

На підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів судом встановлено наступні обставини, які не заперечувались представником позивача.

16.01.2014 між ОСОБА_1 та ПАТ «КБ»Даніель» в особі заступника голови правління Богданової О.В., яка діяла на підставі довіреності від 12.12.2013, було укладено договір банківського вкладу «Швидкий прибуток» №Т-42659, відповідно до умов якого Банк приймає 16.01.2014, а Вкладник передає в управління Банку кошти в сумі 17875,65 Євро на строк зберігання з 16.01.2014 по 15.02.2014. (а.с.4)

Відповідно до п.1.2 Договору Банк відкриває Вкладнику рахунок НОМЕР_1.

16.01.2014 відповідач вніс кошти в сумі 17875,65 Євро на вкладний рахунок, відкритий на його ім'я.(а.с.8)

Постановою Правління Національного банку України №14 від 16.01.2014 ПАТ «КБ «Даніель» віднесено до категорії неплатоспроможних банків. (а.с.16)

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1 від 16.01.2014 «Про виведення з ринку та здійснення тимчасової адміністрації» розпочато процедуру здійснення тимчасової адміністрації банку з 17.01.2014. Тимчасову адміністрацію запроваджено строком на три місяці з 17.01.2014 по 16.04.2014. Призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «Даніель» Ожга Є.В. Цим же рішенням надано вказівку забезпечити розміщення інформації про запровадження тимчасової адміністрації в мережі Інтернет на сторінці Фонду (не пізніше 20.01.2014) та у газетах «Урядовий кур'єр» та «Голос України» (не пізніше 27.01.2014). (а.с.14)

15.04.2014 Правлінням Національного банку України було прийнято постанову №217 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Даніель». (а.с.17)

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №29 від 16.04.2014 було розпочату процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Даніель», призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Даніель» Ожга Є.В. (а.с.15)

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач просить визнати недійсним нікчемний договір з тих підстав, що договір укладений з порушенням ч. ч. 1, 3 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки був вчинений після призначення уповноваженої особи Фонду та є таким, що порушує публічний порядок.

Разом з цим, суд не може погодитись з такими позовними вимогами, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.215, ч.1 ст.203 ЦК України підставою недійсності правочину є суперечливість змісту правочину в момент його вчинення ЦК України, актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» при кваліфікації правочину за ст. 228 ЦК України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проте, заявляючи вимоги про визнання договору недійсним як такого, що порушує публічний порядок, позивач не надав суду належних та достатніх доказів того, що в момент вчинення вказаного правочину відповідач чи сторони правочину навмисно або мали намір порушити публічний порядок.

За правилами ч.1 ст. 34 Закону України «Про гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 36 Закону України «Про гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності уповноваженій особі Фонду і діють у визначених нею межах та порядку.

Згідно з ч.3 ст. 36 Закону правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженої особи Фонду, є нікчемними.

Разом з тим, будь-яких даних та доказів, які б підтверджували, що договір банківського вкладу «Швидкий прибуток» №Т-42659 від 16.01.2014 був укладений після призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб згідно рішення Виконавчої дирекції Фонду №1 від 16.01.2014 позивачем суду не надано.

Наявні в матеріалах справи дані, які, на думку позивача, вказують на те, що спірний правочин був укладений після призначення уповноваженої особи Фонду з огляду на здійснення фінансової операції банком по перерахуванню коштів на депозитний рахунок позивача в післяопераційний час, не є достатніми, оскільки вказаний правочин був вчинений в той же день, коли була призначена уповноважена особа Фонду, а саме 16.01.2014, а тому ці дані не можуть свідчити про нікчемність договору банківського вкладу.

Згідно рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1 від 16.01.2014 процедуру виведення банку з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації розпочато з 17.01.2014, а також визначено, що уповноважена особа Фонду на тимчасову адміністрацію приступає до виконання своїх обов'язків 17.01.2014.

Таким чином, посилання позивача на те, що договір банківського вкладу «Швидкий прибуток» №Т-42659 від 16.01.2014 є нікчемним на підставі ч. 3 ст. 36 Закону України «Про гарантування вкладів фізичних осіб» є безпідставними.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Виходячи з встановлених судом обставин справи та вимог чинного законодавства, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання недійсним нікчемного договору банківського вкладу «Швидкий прибуток» №Т-42659 від 16.01.2014та визнання відсутнім право ОСОБА_1 на відшкодування коштів.

Відтак позов задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати стягненню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 3, 6, 16, 203, 215 ЦК України, ст. ст. 134, 36 Закону України «Про гарантування вкладів фізичних осіб» , ст.ст.3, 10-11, 60, 169, 208-215, 224,225,226, 292, 294 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в публічному акціонерному товаристві «Комерційний Банк «Даніель» до ОСОБА_1 про визнання нікчемного договору банківського вкладу «Швидкий прибуток» №Т-42659 від 16.01.2014 недійсним та визнання відсутнім право- відмовити.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Згідно загального порядку оскарження, дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України, згідно якого рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Печерського

районного суду м.Києва К.О.Москаленко