Справа № 686/281/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2015

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі :

головуючого - судді Заворотної О.Л.

секретаря судового засідання Дякович О.О.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання права власності, виселення та зобовязання вчинити дії

встановив:

В січні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на майно - двохкімнатну квартиру №3 в будинку по вул. Подільська,132 в м.Хмельницькому, загальною площею 42,7кв.м., шляхом передачі її у власність іпотекодержателя, в рахунок погашення заборгованості по договору кредиту від 11.10.2007 року в сумі 54 353,98 доларів США, виселення мешканців, які зареєстровані або проживають в квартирі та зобовязання передати позивачу правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, ключі від вхідних дверей, документи, що характеризують обєкт нерухомості та інші документи, передбачені Постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17 жовтня 2013 року Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно». В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач не виконує свої зобовязання за договором кредиту №0, укладеним з АКІТ «УкрСиббанк», який змінив свою назву на ПАТ «УкрСиббанк», а той, в свою чергу відступив право вимоги за вказаним кредитом ПАТ «Дельта Банк».

В судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду клопотання про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує проти заочного розгляду не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день та час слухання справи повідомлена в установленому законом порядку, рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

11.10.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №0, за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 40 000 доларів США строком до 11.10.2017 року при умові сплати процентів 13,9% річних протягом перших тридцяти календарних днів. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду. Додатковою угодою №3 від 26.03.2009 року п.1 сторони домовились, що для ідентифікації договору, можуть застосовуватись як номер договору при його укладенні, а саме №0, так і реєстраційний номер договору в системі обліку банку, а саме №1.

Для забезпечення виконання позичальником зобов'язань, взятих на себе за кредитним договором №0, 11.10.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрований за №150. Відповідно до умов даного договору, ОСОБА_1 передала Акціонерному комерційному інноваційному банку «УкрСиббанк» в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру двохкімнатну квартиру №3 в будинку по вул. Подільська, 132 в м.Хмельницькому, загальною площею 42,7кв.м., за ринковою вартістю. Згідно звіту субєкта оціночної діяльності 271953,00 грн.

Правонаступником Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк».

08 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта-Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований за №3749. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги, зокрема, за кредитним договором №0 від 11.10.2007 року та договором іпотеки від 11.10.2007 року.

08 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта-Банк» було підписано акт приймання-передачі прав вимоги за кредитами на підставі договору купівлі-продажу від 08 грудня 2011 року.

24 листопада 2014 року Публічним акціонерним товариством «Дельта-Банк» на ім'я ОСОБА_1 сформовано досудову вимогу про усунення порушень умов кредитного договору №0 від 11.10.2007 року, яку 24.11.2014 року рекомендованими поштовими відправленнями було надіслано на адресу боржника.

Так, відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Пунктом 2.1 додаткової угоди № 3від 26.03.2009 до кредитного договору №0 від 11.10.2007 року встановлено, що позичальник зобов'язується повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів в розмірі 443,26 доларів США щомісячно 24 числа кожного місяця.

Проте, ОСОБА_1 свої обов'язки за кредитним договором №0 від 11.10.2007 року належним чином не виконує, що призвело до виникнення заборгованості.

Згідно зі ст.3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

У відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основними зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Пунктом 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що з урахуванням норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі ч. 2 ст. 16 ЦК України має право вимагати застосування його судом.

З умов п.4 договору іпотеки №150 від 11.10.2007 року вбачається, що сторони погодили, що іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за цим договором або будь-якого зобов'язання, забезпеченого іпотекою за цим договором. Звернення стягнення здійснюється на підставі: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, позасудового врегулювання у відповідності до умов даного договору та Закону України «Про іпотеку», з інших передбачених законодавством України підстав. Звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду та/або виконавчим написом нотаріуса здійснюється відповідно до чинного законодавства України.

Отже, зі змісту договору іпотеки №150 від 11.10.2007 року не вбачається, що у ньому міститься застереження про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за іпотекодавцем права власності на предмет іпотеки за рішенням суду. Окремий договір щодо визнання права власності на предмет іпотеки сторонами не укладався.

Статтею 36 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Пунктом 5 договору іпотеки №150 від 11.10.2007 року встановлено, що сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Позасудове врегулювання здійснюється одним з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку встановленому Законом України «Про іпотеку»; отримання іпотекодержателем права продавати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку встановленому Законом України «Про іпотеку». Позасудове врегулювання може бути застосовано сторонами в будь-який момент звернення стягнення на предмет іпотеки, але в будь-якому разі лише до моменту набрання законної сили рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Отже, зі змісту даного пункту договору іпотеки №150 від 11.10.2007 року чітко вбачається, що дане застереження про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки стосується лише позасудового врегулювання і лише шляхом укладення окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку встановленому Законом України «Про іпотеку».

Крім того, в силу вимог закону позивач не позбавлений можливості на звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом застосування інших встановлених Законом України «Про іпотеку» способів звернення стягнення на предмет іпотеки.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» про звернення стягнення на майно - двохкімнатну квартиру №3 в будинку по вул. Подільська,132 в м.Хмельницькому, загальною площею 42,7кв.м., шляхом передачі її у власність іпотекодержателя, в рахунок погашення заборгованості по договору кредиту від 11.10.2007 року в сумі 54 353,98 доларів США та визнання за ПАТ «ОСОБА_3 банк» права власності на нерухоме майно задоволенню не підлягають. Оскільки вирішення позовних вимог щодо виселення всіх мешканців, зняття з реєстрації місця проживання, зобовязання передати правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, ключі, залежить від вирішення інших заявлених позивачем вимог то в цій частині в задоволенні позову також належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224 ЦПК України ст.ст. 525, 526, 1048, 1049, 1050, 1054, 589, ч.1 ст. 590, ч.1 ст. 591 ЦК України; ст.ст. 33, 35, 38, 39, 40 Закону України "Про іпотеку", суд -

вирішив :

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання права власності, виселення та зобовязання вчинити дії - відмовити повністю.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Хмельницької області, через Хмельницький міськрайонний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: