У х в а л а

іменем україни

11 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Касьяна О.П., Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на рішення апеляційного суду м. Києва від 11 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ПАТ «Родовід Банк» звернулося до суду із позовом, у якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором у розмірі 22 693,24 доларів США та 293 829 грн 08 коп.

На обґрунтування своїх вимог посилалося на ті обставини, що 08 травня 2008 року між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за яким банк відкрив відповідачці невідновлювальну кредитну лінію на загальну суму 18 037,89 доларів США, на купівлю автомобіля, а вона зобов'язалася повернути кошти до 08 травня 2015 року та сплатити проценти за користування коштами у розмірі 9% річних і здійснювати щомісячну плату за обслуговування кредиту у розмірі 0,2 %.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_5 укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобов'язувався перед кредитором відповідати солідарно із ОСОБА_4 за виконання умов кредитного договору в повному обсязі.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_4 укладено договір застави автомобіля марки «Ніссан» державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Проте позичальник своїх зобов'язань належним чином не виконував внаслідок чого станом на 15 жовтня 2009 року утворився борг у розмірі 17 030,49 доларів США та 2516 грн 45 коп, і в рахунок його погашення сторони домовились реалізувати предмет застави (автомобіль), який було продано уповноваженою позичальником особою за ціною 14 100 доларів США і кошти частково були направлені на погашення заборгованості.

Однак, ОСОБА_4 після реалізації автомобіля свої зобов'язання в частині повної та своєчасної сплати решти кредитних платежів не виконує, в результаті чого утворилась заборгованість.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 грудня 2014 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 22 693,24 долари США та 293 829 грн 08 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 11 червня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Родовід Банк» просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, ухвалене згідно із законом, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції правильно встановив обставини справи про те, що банком було змінено строк виконання основного зобов'язання прийняттям рішення про реалізацію предмета застави та направлення коштів в рахунок часткового погашення боргу, а також стягнення різниці між сумою заборгованості за кредитним договором та вартістю проданого майна шляхом звернення стягнення на інше майно, що належить позичальнику на праві власності.

Однак, банк не пред'явив позову до поручителя протягом шести місяців після зміни строку виконання основного зобов'язання, тому порука припинилась, як передбачено ст. 559 ЦК України, і підстав для стягнення боргу з поручителя немає.

Крім того, ураховуючи те, що кредитором змінено строк виконання основного зобов'язання, та керуючись положенням ст. ст. 257 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843298/ed_2015_02_12/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 261 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843302/ed_2015_02_12/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 267 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843308/ed_2015_02_12/pravo1/T030435.html?pravo=1>, суд дійшов правильного висновку про те, що позивач звернувся з позовом до боржника після спливу строку позовної давності, про застосування якого заявила сторона у спорі, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

При цьому судом правильно застосовано закон, що регулює відносини, які виникли між сторонами, оскаржуване рішення ухвалено з дотриманням норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно відхилити, рішення апеляційного суду Львівської області від 12 березня 2015 року залишити без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» відхилити, рішення апеляційного суду м. Києва від 11 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.П. Касьян

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко