Справа №2-8030/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

06 листопада 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Оксюти Т.Г.

при секретарі Горупа В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась з позовом до відповідачів та просила зобов'язати відповідачів привести належну їм земельну ділянку та житловий будинок з приналежними господарськими будівлями та побутовими спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, у належний стан з дотриманням вимог пожежної та санітарно-епідеміологічної безпеки.

Стягнути з відповідачів на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 58000,00 грн., моральну шкоду в сумі 50000,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідачі, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, є власниками суміжного домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначила, що відповідачі утримують земельну ділянку, що належить їм, у вкрай незадовільному стані. Зберігають на подвір'ї та в будинку, що розташований на вказаній ділянці, побутове сміття, порушуючи правила санітарної та пожежної безпеки. Внаслідок цього постійно існує небезпека виникнення пожежі як на території, належній відповідачам, та пошкодження, знищення майна, що належить й сусідам.

Наслідком порушення відповідачами правил добросусідства, санітарних та пожежних норм є постійна небезпека виникнення пожежі та ушкодження, в т.ч., домоволодіння позивача, адже їх ділянки є суміжними, та фактично створюють перешкоди у вільному та безпечному користуванні та розпорядженні належним позивачу майном.

Зокрема, 23.04.2014 року на території домоволодіння відповідачів сталася пожежа. Причиною пожежі було потрапляння джерела запалювання (не потушеного недопалка) на горючі матеріали, а саме сміття, що зберігалося на території домогосподарства, належного відповідачам.

Крім того, на території домоволодіння відповідачів періодично збираються безхатченки, декілька разів такі особи намагались через ділянку відповідачів зайти на територію домоволодіння позивача з метою крадіжки.

Відтак, для відновлення пошкодженого паркану між ділянками позивача та відповідача, зменшення вірогідності виникнення нових пожеж, позивачем ОСОБА_4 було укладено 28.04.2014 року з ТОВ «Діларем» договір підряду, на виконання якого підрядником було здійснено: демонтаж старого (згорілого) паркану між зазначеними ділянками; завантажено та вивезено сміття з території земельної ділянки відповідачів; здійснено відповідні підготовчі роботи та улаштовано паркан по зоні розмежування ділянок.

Загальна вартість робіт здійснених ТОВ «Діларем» складає 58000,00 грн., які були сплачені позивачем в повному обсязі.

Внаслідок бездіяльності відповідачів, ігнорування ними правил добросусідства, залишення домоволодіння фактично на призволяще, позивачу завдано не лише матеріальних збитків, а й моральних.

З урахуванням викладеного просила позов задовольнити.

Представник позивача в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, однак причини неявки суду не повідомили.

Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у їх відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала представник позивача.

Вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Встановлено, що позивач ОСОБА_4 є власником домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 15.05.2014 року та договором купівлі-продажу земельної ділянки від 15.05.2014 року.

Відповідачі, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, є власниками суміжного домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач звертаючись до суду з позовом просила зобов'язати відповідачів привести належну їм земельну ділянку та житловий будинок з приналежними господарськими будівлями та побутовими спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, у належний стан з дотриманням вимог пожежної та санітарно-епідеміологічної безпеки, а також стягнути з них матеріальну шкоду в сумі 58000,00 грн.

Як на підставу своїх вимог позивач посилалась на те, що відповідачі утримують земельну ділянку, що належить їм, у вкрай незадовільному стані. Зберігають на подвір'ї та в будинку, що розташований на вказаній ділянці, побутове сміття, порушуючи правила санітарної та пожежної безпеки. Внаслідок цього постійно існує небезпека виникнення пожежі як на території, належній відповідачам, та пошкодження, знищення майна, що належить й сусідам.

Наслідком порушення відповідачами правил добросусідства, санітарних та пожежних норм є постійна небезпека виникнення пожежі та ушкодження, в т.ч., домоволодіння позивача, адже наші ділянки є суміжними, та фактично створюють перешкоди у вільному та безпечному користуванні та розпорядженні належним позивачу майном.

Вказані твердження позивача знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, з огляду на наступне.

Відповідно до п. «е» ч. 1 ст. 96 Земельного Кодексу України землекористувачі зобов'язані дотримуватись правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Згідно ст. 103 Земельного Кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей.

Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням.

Однак, вказані приписи ігноруються відповідачами.

Зокрема, 23.04.2014 року на території домоволодіння відповідачів за адресою: АДРЕСА_1 сталася пожежа.

Причиною пожежі, згідно акту про пожежу від 23.04.2014 року, було потрапляння джерела запалювання (не потушеного недопалка) на горючі матеріали, а саме сміття, що зберігалося на території домогосподарства, належного відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Крім того, з матеріалів заяви вбачається, що на території домоволодіння відповідачів періодично збираються безхатченки, які декілька разів намагались через ділянку відповідачів зайти на територію домоволодіння позивача ОСОБА_4 з метою крадіжки.

Відтак, для відновлення пошкодженого паркану між ділянками позивача та відповідачів, зменшення вірогідності виникнення нових пожеж, позивачем ОСОБА_4 28.04.2014 року було укладено з ТОВ «Діларем» договір підряду.

На виконання даного договору підрядником було здійснено: демонтаж старого (згорілого) паркану між ділянками сторін; завантажено та вивезено сміття з території земельної ділянки відповідачів; здійснено відповідні підготовчі роботи та улаштовано паркан по зоні розмежування ділянок, що підтверджується актом №376 виконаних робіт від 19.05.2014 року.

Загальна вартість робіт здійснених ТОВ «Діларем» складає 58000,00 грн., які були сплачені позивачем в повному обсязі, що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера №258 від 20.05.2014 року, №257 від 19.05.2014 року, №261 від 22.05.2014 року, №259 від 21.05.2014 року, №269 від 26.05.2014 року, №264 від 23.05.2014 року.

Встановлено, що укладення вказаного договору та здійснення відповідних робіт було наслідком саме ігнорування відповідачами правил добросусідства, обов'язків по догляду за ділянкою, утриманню та експлуатації домоволодіння з урахуванням санітарних та пожежних норм тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного Кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Пунктом 1 ч. 2 вказаної статті закріплено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу.

Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивач довела ті обставини на які вона посилалась як на підставу своїх позовних вимог, а тому вимоги про зобов'язання відповідачів привести належну їм земельну ділянку та житловий будинок з приналежними господарськими будівлями та побутовими спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, у належний стан з дотриманням вимог пожежної та санітарно-епідеміологічної безпеки підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, у зв'язку з тим, що позивач понесла значні матеріальні збитки внаслідок неналежного утримання відповідачами належного їм домоволодіння, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 29000,00 грн. з кожного.

Також, встановлено, що внаслідок бездіяльності відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ігнорування ними правил добросусідства, залишення домоволодіння фактично напризволяще, позивачу було завдано не лише матеріальних збитків, а й моральних, які полягають у тому, що позивач має двох малолітніх дітей, пожежі на сусідній ділянці, сміттєзвалище, безхатченки тощо не лише створюють загрозу майну позивача, а в першу чергу, створюють загрозу її дітям, її сім'ї.

У зв'язку з викладеними обставини, позивач постійно знаходиться в напруженому стані.

Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

П.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодження здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків.

Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому, виходячи з обставин справи суд вважає, що розмір моральної шкоди, завданої ОСОБА_4 в сумі 50000,00 грн. значно завищений нею і з відповідачів в на користь позивача підлягає стягненню сума 5000,00 грн. з кожного.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Стаття 88 ЦПК України не передбачає солідарного стягнення судових витрат.

Оскільки даний спір вирішено на користь позивача, позов задоволено, суд приходить до висновку, що судові витрати, понесені позивачем, повинні бути відшкодовані відповідачами в рівних частинах, а саме стягненню підлягає сума судового збору 783,60 грн. з кожного.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст.ст. 96, 103, 152 ЗК України, ст.ст. 22, 23, 1167 ЦК України, ст.ст. 10, 27-30, 57, 60, 88, 169, 213, 215, 218, 224 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування шкоди задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2, ОСОБА_3 привести належну їм земельну ділянку та житловий будинок з приналежними господарськими будівлями та побутовими спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, у належний стан з дотриманням вимог пожежної та санітарно-епідеміологічної безпеки.

Стягнути з ОСОБА_2, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_3, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3, фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 матеріальну шкоду в сумі 29000,00 грн., з кожного.

Стягнути з ОСОБА_2, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_3, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3, фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 моральну шкоду в сумі 5000,00 грн. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_2, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_3, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3, фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 суму сплаченого судового збору 783,60 грн.

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя