АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Соколової В.В., Іванченка М.М.

при секретарі: Дрозд Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Градострой» на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 жовтня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Градострой» про розірвання договору та стягнення грошових сум,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/4006/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Вовк Є.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28 жовтня 2014 року задоволено частково позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Градострой» (далі по тексту - ТОВ «Градострой») про розірвання договору та стягнення грошових сум.

Розірвано договір № 2007-Р/9 від 30 січня 2007 року про резервування квартири, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Градострой».

Стягнуто на користь ОСОБА_2 з ТОВ «Градострой» суму коштів 1 864 953 грн. 37 коп., які складаються з суми основного боргу - 478 800 грн., інфляційних втрат - 60 703 грн. 79 коп., суми неустойки за п. 6.9 договору - 1 283 184 грн., 3% річних - 42 265 грн. 58 коп.

В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «Градострой» на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 3654 грн.

30 грудня 2014 року ТОВ «Градострой» звернулося до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23 січня 2015 року заяву ТОВ «Градострой» було залишено без задоволення.

Не погодившись із таким рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ТОВ «Градострой» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив заочне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову в повному обсязі. Зазначає, що вимога позивача про одностороннє розірвання договору не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, не підтверджена належними та допустимими засобами доказування, а тому не підлягає задоволенню. Також зазначає, що спірний договір не містить жодних фінансових зобов'язань, позивач не передавав ТОВ «Градострой» грошових коштів, а тому позовна вимога про стягнення суми основного боргу, трьох процентів річних та інфляційних нарахувань є безпідставною. Вимога позивача про стягнення неустойки була заявлена до настання факту порушення зобов'язання, оскільки подія, з якою сторони визначили настання строку введення будинку в експлуатацію не настала. Крім того, позовна заява була подана 12 вересня 2014 року, а тому неустойка може бути нарахована лише за період з 12 вересня 2013 року.

В судовому засіданні ОСОБА_5 в інтересах ТОВ «Градострой» підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав та просив її задовольнити.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_2 заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважали, що спір вирішений судом правильно.

Особисто ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлена належним чином, забезпечила явку своїх уповноважених представників, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважає за можливе слухати справу за її відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 30 січня 2007 року між ТОВ «Градострой» та ОСОБА_2 було укладено договір № 2007-Р/9 про резервування квартири.

Згідно з п. п. 2.1., 2.2. Договору ТОВ «Градострой» зобов'язався закріпити за ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 (будівельна адреса) (поштова адреса АДРЕСА_2) за умови надання виписки з рахунку, що підтверджує придбання повного пакету облігацій, після закріплення квартири - збудувати своїми або залученими силами за власні або залучені кошти на своє ім'я квартиру у будинку та погасити повний пакет облігацій шляхом підписання із ОСОБА_2 акту прийому-передачі квартири упродовж 2 місяців з моменту введення будинку в експлуатацію та оформлення ним права власності на квартиру.

Пунктом 4 договору було визначено обов'язки сторін.

Зокрема, згідно з п. 4.2.2. договору ТОВ «Градострой» зобов'язалося погасити повний пакет облігацій, який належить ОСОБА_2 на праві власності, шляхом підписання акту прийому-передачі квартири.

Пунктом 6.7. договору передбачено, що у разі, якщо протягом 6 місяців з моменту настання запланованої дати введення будинку в експлуатацію, виконання ТОВ «Градострой» обов'язку, передбаченого п.4.2.2. договору, буде неможливим, то ТОВ «Градострой» здійснює зворотній викуп облігацій у ОСОБА_2 за курсовою вартістю облігацій (вартістю, за якою були придбані облігації), та сплачує штрафну неустойку у розмірі 5 відсотків від вартості облігацій, що підлягають викупу.

01 лютого 2007 року ОСОБА_2 було укладено договір № К -143 купівлі-продажу облігацій, на підставі якого нею було придбано 5 320 облігацій (номінальна вартість 1 облігації 43 грн. 00 коп.; договірна вартість однієї облігації - 90 грн. 00 коп.). Перший платіж за придбані облігації у кількості 5 320 штук було перераховано ОСОБА_2 05 лютого 2007 року у розмірі 414 000 грн., другий платіж 02 березня 2007 у розмірі 64 800 грн. Всього ОСОБА_2 було придбано повний пакет облігацій на загальну суму 478 800 грн.

20 січня 2011 року між ТОВ «Градострой» та ОСОБА_2 була укладена Додаткова угода № 1 до договору № 2007-Р/9 від 30 січня 2007 року про резервування квартири. Даною угодою зафіксовано, що ОСОБА_2 придбала повний пакет облігацій та ТОВ «Градострой» здійснив резервування об'єкту за ОСОБА_2

Також, вказаної угодою було викладено в новій редакції п. 2.6 договору № 2007-Р/9 та визначено, що строком закінчення будівництва та введення будинку в експлуатацію є третій квартал 2011 року. Датою введення будинку в експлуатацію вважається дата отримання ТОВ «Градострой» документу, що посвідчує відповідність закінченого будівництва об'єкту проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам згідно порядку визначеного постановою КМ України №923 від 08 жовтня 2008 року.

Крім того, згідно з Додатковою угодою № 1 від 20 січня 2011 року договір № 2007-Р/9 від 30 січня 2007 року було доповнено п. 6.9., яким передбачено сплату штрафу у розмірі 2 % у разі порушення строків закінчення будівництва та введення об'єкта в експлуатацію за кожен місяць прострочки від вартості придбаних облігацій, а також у випадку затримки даних строків більш ніж на 1 квартал, то розмір штрафу збільшується на 1 %.

Посилаючись на те, що ТОВ «Градострой» не виконало зобов'язання щодо здійснення будівництва будинку і введення його в експлуатацію у строки передбачені умовами договору та додатковою угодою до основного договору, ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом. Просила розірвати договір № 2007-Р/9 від 30 січня 2007 року про резервування квартири, укладений з ТОВ «Градострой»; стягнути з ТОВ «Градострой» на її користь суму коштів 1 888 893 грн. 37 коп., які складаються з суми основного боргу - 478 800 грн. 00 коп., індекс інфляції - 60 703 грн. 79 коп., сума неустойки за п. 6.7. Договору - 23 940 грн. 00 коп., сума неустойки за п. 6.9. Договору - 1 283 184 грн. 00 коп., три проценти річних - 42 265 гри. 58 коп.

Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2, розірвавши договір № 2007-Р/9 від 30 січня 2007 року про резервування квартири, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Градострой», стягнув на її користь з ТОВ «Градострой» суму коштів 1 864 953 грн. 37 коп., які складаються з суми основного боргу - 478 800 грн., інфляційні втрати - 60 703 грн. 79 коп., суми неустойки за п. 6.9 договору - 1 283 184 грн., три проценти річних - 42 265 грн. 58 коп.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції.

Так, як було встановлено, за умовами п. п. 2.1., 2.2., 4.2.2. Договору ТОВ «Градострой» взяло на себе зобов'язання зарезервувати за ОСОБА_2 квартиру і після прийняття будинку в експлуатацію погасити повний пакет облігацій, який належить ОСОБА_2 на праві власності, шляхом підписання акту прийому-передачі квартири.

Заявляючи вимоги про розірвання договору № 2007-Р/9 від 30 січня 2007 року, ОСОБА_2 посилалася на те, що відповідачем не було виконано зобов'язання щодо здійснення будівництва будинку і введення його в експлуатацію у строки передбачені умовами договору та додатковою угодою до основного договору.

Разом з тим, вказані вимоги не ґрунтуються на положеннях укладеного сторонами договору.

Так, відповідно до п. 6.7. договору сторонами було визначено, що у разі, якщо протягом 6 місяців з моменту настання запланованої дати введення будинку в експлуатацію, виконання ТОВ «Градострой» обов'язку, передбаченого п.4.2.2. договору, буде неможливим, то ТОВ «Градострой» здійснює зворотній викуп облігацій у ОСОБА_2 за курсовою вартістю облігацій (вартістю, за якою були придбані облігації), та сплачує штрафну неустойку у розмірі 5 відсотків від вартості облігацій, що підлягають викупу.

Як було встановлено, позивачка із вимогою про здійснення зворотного викупу облігацій та сплату неустойки згідно положень вказаного договору до ТОВ «Градострой» не зверталася.

Ухвалюючи рішення в частині розірвання договору № 2007-Р/9 від 30 січня 2007 року про резервування квартири, суд першої інстанції виходив з положень ст. ст. 610-612 ЦК України.

Так, відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 3 вказаної статті визначено, що якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Частиною 1 статті 651 ЦК України визначено спеціальну норму, якою встановлено, що договір може бути розірваний лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірваний за рішенням суду у разі істотного порушення договору іншою стороною. Істотним вважається порушення, коли внаслідок завданої шкоди друга сторона позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

ОСОБА_2 не було доведено визначених законом підстав для розірвання договору, а тому, суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про задоволення її вимог в цій частині.

Відповідно, враховуючи, що ОСОБА_2 не зверталася до ТОВ «Градострой» із вимогою про здійснення зворотного викупу облігацій та сплату неустойки у порядку, передбаченому п. 6.7. договору, у суду були відсутні підстави для стягнення як неустойки, передбаченої вказаним договором в сумі 23 940 грн., так і коштів, сплачених нею в рахунок оплати пакету облігацій на загальну суму 478 800 грн.

Також, п. п. 2.1., 2.2., 4.2.2. Договору не містить грошових зобов'язань ТОВ «Градострой» перед ОСОБА_2, а тому, суд дійшов помилкового висновку про покладення на відповідача відповідальності у вигляді трьох процентів річних та інфляційної складової згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки вказана норма може бути застосовано лише за наявності прострочення грошового зобов'язання.

Крім того, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції в частині стягнення пені згідно з п. 6.9 договору в повному обсязі.

Так, згідно з вказаним пунктом договору передбачено сплату ТОВ «Градострой» штрафу в разі порушення строків закінчення будівництва та введення об'єкта в експлуатацію, визначених п. 2.6. договору.

Пунктом 2.6. договору (першим реченням) чітко передбачено, що строком закінчення будівництва та введення будинку в експлуатацію є третій квартал 2011 року.

Другим реченням вказаного пункту визначено лише що саме сторонами слід вважати під датою введення будинку в експлуатацію в цілях даного договору, та не визначено строків (термінів) закінчення будівництва та введення будинку в експлуатацію. Відтак, посилання апелянта на те, що сплив строків закінчення будівництва та введення будинку в експлуатацію пов'язане з отриманням ТОВ «Градострой» документу, що посвідчує відповідність закінченого будівництва об'єкту проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам згідно порядку визначеного постановою КМ України, не відповідають умовам укладеного сторонами договору, а також суперечить поняттю строку та терміну, визначеному ст. 252 ЦК України.

Разом з тим, судом було неправильно застосовано положення ст. ст. 549, 558 ЦК України.

Так, пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки.

Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Аналіз норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Як вбачається з матеріалів справи, неустойка, передбачена п. 6.9. договору, була нарахована позивачкою за період з січня 2012 року по вересень 2014 року. З позовом до суду ОСОБА_2 звернулася 15 вересня 2014 року.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов безпідставного висновку про стягнення з ТОВ «Градострой» неустойки за весь період, охоплений позивачкою.

Враховуючи положення вказаних норм, відповідно до наданих ОСОБА_2 розрахунків, з ТОВ «Градострой» на її користь в межах року до звернення її до суду підлягає стягненню 660 744,00 грн. штрафних санкцій.

Таким чином, заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 жовтня 2014 року, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_2

Також, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з ТОВ «Градострой» на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати в сумі 3 654,00 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Градострой» задовольнити частково.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 жовтня 2014 року скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Градострой» на користь ОСОБА_2 660 744,00 грн. штрафних санкцій за невиконання договору та судовий збір в розмірі 3 654,00 грн., а всього 664 398,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: В.В. Соколова

М.М.Іванченко