Справа № 381/3804/14 Головуючий у І інстанції Зуй Т. С.
Провадження № 22-ц/780/3197/15 Доповідач у 2 інстанції Волохов Л. А.
Категорія 1 04.06.2015
УХВАЛА

Іменем України

04 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: Волохова Л.А.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Сержанюка А.С.

при секретарі Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Фастівської міської ради про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності та визначення порядку користування земельною ділянкою та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності у спільній частковій власності та виділ в натурі частки зі спільної часткової власності за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2015 року,

встановила:

ОСОБА_2 подала позов, посилаючись на те, що вона з відповідачкою є співвласниками будинку АДРЕСА_1. Відповідачці належить 1/6 частин житлового будинку, а їй - 5/6 частин. Будинок між ними в натурі не поділено, проте було досягнуто угоди про користування будинком та земельною ділянкою. Відповідачка ОСОБА_3 огородила 1/6 частину земельної ділянки парканом, який проіснував до 2014 року. Пізніше ОСОБА_3 самовільно прибудувала до будинку: коридор, кухню та житлову кімнату розміром 5,85 м на 5,10 м та три сараї. Рішенням виконкому Фастівської міської ради № 173/8 від 21.11.2000 року відповідачці було дозволено включити самовільну прибудову та сараї до загального майна домоволодіння, в результаті чого збільшились розмір на 11/20 частин та вартість всього будинку.

10 січня 2001 року між співвласниками будинку було укладено договір конкретного користування цим будинком, в якому хоча і зазначені нові частки співвласників у вартості будинку, яким вони користуються, проте цим договором не змінено частки у власності на будинок, оскільки право власності в нових частках належним чином за співвласниками не визнано.

Рішенням Фастівської міської ради № 16/25-ХLIV-VI від 12.09.2013 року відповідачці ОСОБА_3 було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж на земельні ділянки площею 0,0536 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0071 га у власність для ведення особистого селянського господарства. Дане рішення вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Оскільки Фастівською міською радою в порушення вимог закону на підтвердження розміру частки ОСОБА_3 у праві власності на будинок було взято до уваги договір конкретного користування будинком, який не являється правовстановлюючим документом і не засвідчує право власності ОСОБА_3 на 11/20 частин цього будинку та передано у приватну власність частину земельної ділянки в розмірі, який абсолютно не відповідає її частині у власності на будинок.

Тому позивач ОСОБА_2 просила суд поділити будинок в натурі та визнати за нею право власності на 9/20 частин будинку, а також визначити порядок користування земельною ділянкою відповідно до часток у праві власності на будинок.

Відповідач позов визнала частково і звернулась до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що вона з ОСОБА_2 є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1. Будучи власником 1/6 частини будинку, вона відкрито із відома та згоди інших співвласників, за власний кошт та власними силами прибудувала до своєї частини будинку: коридор, кухню та житлову кімнату та побудувала три сараї. Усі ці прибудови були узаконені рішенням виконкому Фастівської міської ради №173/8 від 21.11.2000 року. Також цим рішенням було надано згоду на включення новоствореного майна до загального майна домоволодіння АДРЕСА_1, таким чином її частка склала 11/20. Після чого, було укладено договір конкретного користування будинком з перерозподілом його часток від 10.01.2001 року. Договір конкретного користування земельною ділянкою укладено не було. Користування земельною ділянкою відбувалося без будь-яких правовстановлюючих документів. Просить суд визнати за нею право приватної власності на 11/20 частин житлового будинку АДРЕСА_1 та виділити їх в натурі і припинити спільну часткову власність на будинок. По судовій будівельно-технічній експертизі щодо порядку користування земельною ділянкою просила суд застосувати варіант №3.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2015 року

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Фастівської міської ради про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності та визначення порядку користування земельною ділянкою - задоволено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності у спільній частковій власності та виділ в натурі частки зі спільної часткової власності - задоволено.

Визнано недійсним рішення Фастівської міської ради № 16/25- ХІІУ-УІ від 12.09.2013 року в частині надання ОСОБА_3 дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж на земельні ділянки площею 0,0536 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0071 га у власність для ведення особистого селянського господарства, розташованих по АДРЕСА_1.

Розділено житловий будинок АДРЕСА_1 в натурі між співвласниками ОСОБА_3 та ОСОБА_2, а саме:

Визнано за ОСОБА_2 право приватної власності на 9/20 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, що складаються із житлових приміщень 1-1, площею 8,8 кв.м., 1-2, площею 7,7 кв.м., «1-3, площею 11,6 кв.м., 1-4, площею 8,5 кв.м., 1-5, площею 7,5 кв.м., 1-6, площею 5,4 кв.м, загальною площею 49,5 кв.м., житловою площею 35,3 кв. м., сараю Б, гаражу 3, літнього душу Ж, погрібу Д, вбиральні Е, огорожі № 1, вигрібної ями № 3, трубопроводу №4;

Визнано за ОСОБА_3 право приватної власності на 11/20 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, за адресою АДРЕСА_1 саме: частину жилого будинку з приміщеннями по плану 2-1- 7,6 кв.м, 2-2-11,8 кв.м., 2-3-9,4 кв.м., 2-4-6,7 кв.м., 2-5-7,'6 кв.м.,(усього 43,10 кв.м.) сарай «Г», сарай «И», туалет «К», частина забору 1 та відмостки. згідно з технічним паспортом, виданим Фастівськм МБТІ від 07.08.2000р.

Припинено право спільної часткової власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1.

Визнано порядок користування земельною ділянкою, площею 0,1174 га, відповідно до часток співвласників що відповідають розміру їх ідеальних часток у власності на будинок згідно з другим варіантом висновку №1-20/02 судової будівельно-технічної експертизи від 20.02.2015 року, а саме:

Виділено у користування ОСОБА_2 5/6 частин земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею - 978,33 м2.

Виділено в користування ОСОБА_3 1/6 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею - 195,67 м.

Лінію розділу земельної ділянки прокласти (дивись додаток № 3 до висновку): від точки «А» (точка «12»), яка розташована на межі «А-Б» (вул. Героїв Сталінграду) довжиною 2,13 м вздовж огорожі до точки «Б»;

від точки «Б» паралельно стіні будинку на відстані 1,0 м від неї, довжиною 4,1 м до точки «В»;

від точки «В» під кутом 90 град до точки «Г»;

далі прокласти лінію згідно розподілу будинку від точки «Г» до точки «Д»;

від точки «Д» під кутом 45 град, довжиною 1,44м до точки «Ж»;

від точки «Ж» паралельно стіні будинку, довжиною 6,55 м до точки «К», яка розташована на межі («А-Д») на відстані 1,63 м від точки «5».

Схема варіанту №2 розподілу земельної ділянки площею 0,1174 га за адресою: АДРЕСА_1 зображена в додатку № 3 до висновку експерта №1-20/02 від 20.02.2015 року, який є невід'ємною частиною даного рішення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить рішення суду в частині задоволення позовних вимог щодо визнання недійсним рішення Фастівської міської ради від 12.09.2013 року в частині надання ОСОБА_3 дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж на земельні ділянки площею 0,0536 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0071 га у власність для ведення особистого селянського господарства, розташованих по АДРЕСА_1; Щодо визначення порядку користування земельною ділянкою площею 0,1174 га. відповідно до часток співвласників що відповідають розміру їх ідеальних часток у власності на будинок згідно з другим варіантом висновку №1-20/02 судової будівельно-технічної експертизи від 20.02.2015 року, а саме: Виділення в користування ОСОБА_2 5/6 частин земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 978,33 м.кв. Виділення в користування ОСОБА_3 1/6 частин земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 195,67 м.кв. з наступними лініями розділу, згідно додатку №3 до висновку №1-20/02 судової будівельно-технічної експертизи від 20.02.2015 року; Залишення без розгляду судових витрат, скасувати.

Постановити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог стосовно визнання недійсним рішення Фастівської міської ради від 12.09.2013 року в частині надання ОСОБА_3 дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж на земельні ділянки площею 0,0536 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0071 га у власність для ведення особистого селянського господарства, розташованих по АДРЕСА_1; Щодо визначення порядку користування земельною ділянкою площею 0,1174 га. відповідно до часток співвласників що відповідають розміру їх ідеальних часток у власності на будинок згідно з другим варіантом висновку №1-20/02 судової будівельно-технічної експертизи від 20.02.2015 року, а саме: Виділення в користування ОСОБА_2 5/6 частин земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 978,33 м.кв. Виділення в користування ОСОБА_3 1/6 частин земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 195,67 м.кв. з наступними лініями розділу, згідно додатку № 3 до висновку №1-20/02 судової будівельно технічної експертизи від 20.02.2015 року.

Вважає, що рішення суду прийняте при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. У пункті 2 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" зазначено, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що власниками будинку АДРЕСА_1 являлись: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в рівних частках по 1/2 частині кожна.

ІНФОРМАЦІЯ_2 після смерті ОСОБА_6 належна їй 1/2 частину будинку в порядку спадкування за законом перейшла у власність ОСОБА_3, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 по 1/6 частині кожному.

03 лютого 1982 року ОСОБА_10 отримав у дар від ОСОБА_7 1/2 частину будинку і став власником вже 2/3 частин будинку.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_10 на підставі виданого 15 серпня 2000 року свідоцтва про право на спадщину за законом позивачка ОСОБА_2 стала власником 2/3 частин житлового будинку. Спадщина належить спадкоємцеві з моменту її відкриття.

Таким чином, правовстановлюючими документами, як належними та відповідними доказами, підтверджується, що з моменту вступу позивачки ОСОБА_2 у спадщину після смерті чоловіка станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 співвласниками будинку стали: позивачка ОСОБА_2, - 2/3 частин будинку, відповідачка ОСОБА_3- 1/6 частини будинку, ОСОБА_9 -1/6 частини будинку.

Статтею 42 ЗК (в ред.1990 р) було визначено порядок розпорядження і використання земельних ділянок громадянами, яким жилий будинок, господарській будівлі і споруди належать на праві спільної (часткової або сумісної) власності, а саме: використання і розпорядження земельною ділянкою, що належить громадянам на праві спільної часткової власності, визначаються співвласниками цих об'єктів і земельної ділянки пропорційно розміру часток у спільній власності на даний будинок, будівлю, споруду.

Наступні зміни в розмірі часток у спільній власності на жилий будинок і господарські будівлі, що сталися у зв'язку з прибудовою, надбудовою або перебудовою, не тягнуть за собою змін установленого порядку використання та розпорядження земельною ділянкою.

Угода про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою є обов'язковою для особи, яка згодом придбала відповідну частку в спільній власності на жилий будинок і господарській будівлі.

Відповідно до зазначених норм земельного законодавства співвласники будинку стали користуватись присадибною земельною ділянкою у розмірах, встановлених пропорційно до розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, а саме: відповідачка ОСОБА_3 - 1/6 частиною земельної ділянки, позивачка ОСОБА_2 разом із ОСОБА_9 - 5/6 частинами земельної ділянки.

Згодом ОСОБА_9 відчужила позивачці ОСОБА_2 шляхом укладення договору дарування належну їй 1/6 частину цього будинку і позивачка стала власником 5/6 його частин.

Будинок між співвласниками в натурі поділено не було, проте співвласники досягли угоди про користування ним.

Також співвласники дійшли згоди щодо користування і земельною ділянкою. Відповідачка ОСОБА_3 огородила 1/6 частину земельної ділянки парканом, який проіснував до 2014 року.

Таким чином, відповідачка ОСОБА_3 як власник 1/6 частини будинку, згідно до вимог закону з 1967 року користується і 1/6 частиною земельної ділянки.

Згодом ОСОБА_3 самовільно прибудувала до будинку коридор, кухню та житлову кімнату розміром 5,85 м на 5,10 м та три сараї.

Рішенням виконавчого комітету Фастівської міської ради № 173/8 від 21.11.2000 року відповідачці ОСОБА_3 було дозволено включити самовільну прибудову та сараї до загального майна домоволодіння, в результаті чого збільшились розмір та вартість всього будинку.

10 січня 2001 року між співвласниками будинку було укладено договір конкретного користування цим будинком, в якому хоча і зазначені нові частки співвласників у вартості будинку, яким вони користуються, проте цим договором не змінено частки у власності на будинок, оскільки право власності в нових частках належним чином за співвласниками не визнано.

Кожен власник виділеної в натурі частини будинку має право на приватизацію земельної ділянки, на якій розташована належна йому частина будинку, проте цей процес повинен відбуватись відповідно до вимог закону.

Рішенням Фастівської міської ради № 16/25-ХLIV-VI від 12.09.2013 року відповідачці ОСОБА_3 було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж на земельні ділянки площею 0,0536 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0071 га у власність для ведення особистого селянського господарства.

Згідно із ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно до 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Так, скасовуючи рішення Фастівської міської ради № 16/25- ХІІУ-УІ від 12.09.2013 року в частині надання ОСОБА_3 дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж на земельні ділянки площею 0,0536 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0071 га у власність для ведення особистого селянського господарства, розташованих по АДРЕСА_1 та визнаючи порядок користування земельною ділянкою, площею 0,1174 га, відповідно до часток співвласників що відповідають розміру їх ідеальних часток у власності на будинок згідно з другим варіантом висновку №1-20/02 судової будівельно-технічної експертизи від 20.02.2015 року, суд виходив з того, що Фастівською міською радою в порушення вимог закону на підтвердження розміру частки ОСОБА_3 у праві власності на будинок було взято до уваги договір конкретного користування будинком, який не являється правовстановлюючим документом і не засвідчує право власності ОСОБА_3 на 11/20 частин цього будинку та в порушення вимог чинного законодавства не враховано, що оскільки ОСОБА_3 є власником 1/6 частини будинку і з 1967 року користується 1/6 частиною земельної ділянки, то саме в цих розмірах має право приватизувати цю частину земельної ділянки і то тільки за умови попереднього поділу будинку в натурі.

Таким чином, оскільки не було дій і наслідків, які є ознакою поділу будинку в натурі, то не відбулося і самого поділу, а тому і не підтверджено, що відповідачка ОСОБА_3 є власником 11/20 частин будинку. Фастівською міською радою не враховано, що при укладенні такої угоди не надавався дозвіл органів місцевого самоврядування на переобладнання одноквартирного будинку в двоквартирний, не визначалась і не сплачувалась грошова компенсація тому із співвласників, частка якого зменшуються в результаті розділу на дві квартири, не визнавалось за співвласниками право власності на будинок в нових частках з обов'язковою сплатою державного мита, а за наслідками цієї угоди не надавались окремим квартирам окремі поштові адреси.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції повністю, оскільки вони відповідають обставинам справи та рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Статті 10, 60 ЦПК України визначають, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 ЦПК України, частина перша якої передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування законного і обґрунтованого рішення суду.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглянувши спір, повно та всебічно дослідив й оцінив обставини справи, надані сторонами докази, застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини та дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга апелянтів підлягає відхиленню, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4відхилити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2015 року залишити без змін.

Судове рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня його оголошення.

Головуючий Волохов Л.А.

Судді Матвієнко Ю.О.

Сержанюк А.С.