Провадження № 2/761/211/2015
У Х В А Л А

Іменем України

17 червня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Маліновської В.М.,

при секретарі Нечипорук А.В., Лазоришинець К.М., Колеснік М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Двадцять перша київська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2014р. ОСОБА_1 (Позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_2.(Відповідач), треті особи: Двадцять перша київська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Києва від 26 травня 2014 року Маліновської В.М. у справі відкрито провадження (а.с. 24).

Справа призначалась розглядом у судове засідання неодноразово, проводився допит свідків, призначалась посмертна судово-психіатрична експертиза ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1., проте 08.04.2015р. через канцелярію суду надійшла заява Позивача ОСОБА_1 про залишення позову без розгляду.

У судове засідання 17.06.2015р. ні Позивач, ні його Представник до суду не зявилися, заяв про відкликання заяви про залишення позову без розгляду не надходило.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 вказали, що це право Позивача, однак вони вважали б за доцільне щоб справа була розглянута по суті.

При цьому представником ОСОБА_6 подано заяву, в якій ставиться питання про стягнення з Позивача на користь Відповідача витрат на правову допомогу, понесених у звязку з розглядом справи в суді.

Інші особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Вислухавши думку Відповідачки її представника, вивчивши заяву Позивача про залишення позову без розгляду, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Станом на 17.06.2015р. справа по суті не розглянута, рішення у справі судом не ухвалено.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 207 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.

Відтак, дослідивши матеріали цивільної справи, заяву Позивача про залишення позову без розгляду, суд прийшов до висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 слід залишити без розгляду.

Щодо заяви Відповідачки про стягнення на її користь з Позивача судових витрат, а саме витрат на правову допомогу, то суд приходить до наступного.

Статтею 56 ЦПК України визначено: правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа, зазначена в частині першій цієї статті, має право: знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

За п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: 2) витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч.3 ст.89 ЦПК УКраїни у інших випадках закриття провадження у справі, а також у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

При цьому Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 47 постанови від 17 жовтня 2014 року N 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розяснив: при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року N 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Поряд з цим у п.48 даної постанови Пленуму чітко зазначено: підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи на підтвердження здійснених Позивачем витрат за надання адвокатом ОСОБА_6 правової допомоги на підставі договору від 30.07.2014р. на аркуші справи 41 міститься квитанція від 30.07.2014р., згідно якої адвокатом від ОСОБА_2 отримано «за представництво в суді» 3 000,00грн.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутній розрахунок витрат на правову допомогу в розмірі, оплаченому Відповідачем адвокату, здійснений з урахуванням положень Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», що позбавляє суд можливості дійти обґрунтованого висновку щодо відповідності сплаченої суми фактично наданим послугам. Більш того, згідно п.48 зазначеної постанови Пленуму відсутність відповідного розрахунку фактично є самостійною підставою для відмови у задоволенні таких витрат.

Враховуючи викладене, з урахуванням постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 47 постанови від 17 жовтня 2014 року N 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» та керуючись ст.ст. 8, 56, 79, 89, 207, 208-210 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Двадцять перша київська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним, - залишити без розгляду.

Заяву ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 на її користь витрат на правову допомогу залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: