Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 червня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача Джуги С.Д.,

суддів Боднар О.В., Кеміня М.П.,

при секретарі: Маринець Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 09 вересня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и л а :

У липні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Позов обґрунтовував тим, що між ним та відповідачем було укладено шість договорів позики на загальну суму в 25 300 грн., що підтверджується розписками.

Терміни повернення грошових коштів закінчилися, однак відповідач відмовляється повернути грошові кошти.

Крім того вважає, що згідно ст. 625 ЦК України має право вимагати стягнення з боржника інфляційні втрати на суму 4579,30 грн. та 3 відсотки річних в розмірі 2277 грн.

В подальшому позивач збільшив позовні вимоги та остаточно просив суд стягнути з відповідача заборгованість за договорами позики у розмірі 25 300 грн. та інфляційні втрати і 3 відсотки річних за період з липня 2009 по червень 2014 року в розмірах 7412,90 грн. та 3415,50 грн. відповідно.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 09.09.2014 року позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договорами позики на загальну суму 36 128,40 грн., вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 18.12.2014 року повторне заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 09.09.2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.04.2015 року скасовано ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 18.12.2014 року, а справу передано на новий апеляційний розгляд.

Таким чином предметом даного апеляційного провадження є апеляційна скарга ОСОБА_2 на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 09.09.2014 року.

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити по даній справі нове рішення про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування скарги зазначає, що кошти, які він отримав за розписками ним були повернуті в повному обсязі. Також не погоджується з розрахунком інфляційних втрат та 3 відсотків річних, так як він зроблений позивачем із загальної суми боргу, а позики надавалися в різні періоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ч.ч.1-3 ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_3:

20 червня 2009 року 5 500 грн., які зобовязувався повернути до 01 вересня 2009 року (а.с.5);

07 липня 2009 року 8 тис. грн., які зобовязувався повернути до 01 вересня 2009 року (а.с.6);

17 липня 2009 року 4 тис. грн., які зобовязувався повернути до 26 липня 2009 року (а.с.7);

07 лютого 2010 року 2 400 грн., термін повернення не зазначено (а.с.8);

15 лютого 2010 року 300 дол. США, термін повернення не зазначено (а.с.9).;

23 липня 2010 року 3 тис. грн., які зобовязувався повернути до 23 серпня 2010 року (а.с.10).

Факт отримання відповідачем вказаних грошових коштів підтверджується відповідними розписками та самим ОСОБА_2 не заперечується.

В апеляційній скарзі апелянт стверджує, що грошові кошти за договорами позики ним були повернуті, однак останнім на підтвердження цього не надано відповідних оригіналів розписок про отримання коштів чи розписки кредитора про повне/часткове виконання зобовязання, як це передбачено ч.ч.1-3 ст. 545 ЦК України, а відтак колегія суддів відхиляє дані доводи апеляційної скарги.

Таким чином рішення суду першої інстанції в частині стягнення основної суми боргу в розмірі 25 300 грн. (300 доларів США визначено самим позивачем як еквівалент 2400 грн. відповідно до курсу НБУ станом на день предявлення позову) є законним та обґрунтованим, підстав для зімни чи скасування рішення суду в цій частині немає.

Разом з тим колегія суддів не може погодитись з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення інфляційних втрат та 3 відсотків річних зважаючи на наступне.

Суд першої інстанції задовольняючи дані вимоги ОСОБА_3 в повному обсязі, взяв до уваги наданий позивачем розрахунок, не перевіривши при цьому правильність такого розрахунку.

Зокрема, суд, нараховуючи інфляційні втрати за весь період із загальної суми боргу, суд не звернув увагу на те, що кошти позичалися частинами в різний час і передбачали різний термін повернення. За розписками від 07 та 15 лютого 2010 року термін повернення взагалі не зазначено.

Щодо нарахування інфляційних втрат за розпискою від 15 лютого 2010 року щодо позики 300 дол. США, суд також не звернув уваги на те, що при позиці у доларах США інфляційні втрати не нараховуються, оскільки індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Норма ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення грошового зобовязання, яке визначено договором у гривні.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне здійснити перерахунок розміру грошових коштів, передбачених ст. 625 ЦК України, які підлягають стягненню з відповідача.

При цьому колегія суддів розраховуючи інфляційні втрати бере за увагу індекси інфляції встановлені Кабінетом Міністром України за відповідні періоди, які розміщені в електронні базі Інформаційно-аналітичного центру «Ліга».

По першій позиці на суму 5500 грн. від 20.06.2009 року з кінцевим терміном повернення до 01.09.2009 року, період прострочення становить з 01.09.2009 по 30.06.2014 року. Сукупний індекс інфляції за вказаний період становить: 1,008 * 1,009 * 1,011 * 1,009 * 1,091 (за 2010 рік) * 1,046 (за 2011 рік) * 0,998 (за 2012 рік) * 1,005 (за 2013 рік) * 1,002 * 1,006 * 1,033 * 1,038 * 1,01 = 1,324. Інфляційній втрати по даній позиці за вказаний період становлять 5500 * 1,324 5500 = 1782 грн. Три відсотки річних за цей період становлять 5500 грн. * 3% * 1764 (днів прострочення) / 365 (днів у році) = 797,42 грн.

По другій позиці на суму 8000 грн. від 07.07.2009 року з кінцевим терміном повернення до 01.09.2009 року, період прострочення становить з 01.09.2009 по 30.06.2014 року. Період прострочення такий самий як і по попередній позиці, а відтак сукупний індекс інфляції за вказаний період також рівний 1,324. Інфляційній втрати по даній позиці за вказаний період становлять 8000 * 1,324 8000 = 2592 грн. Три відсотки річних за період становлять 8000 грн. * 3% * 1764 (днів прострочення) / 365 (днів у році) = 1159,89 грн.

По третій позиці на суму 4000 грн. від 17.07.2009 року з кінцевим терміном повернення до 26.07.2009 року, період прострочення становить з 26.07.2009 по 30.06.2014 року. Сукупний індекс інфляції за вказаний період становить: 0,998 * 1,008 * 1,009 * 1,011 * 1,009 * 1,091 (за 2010 рік) * 1,046 (за 2011 рік) * 0,998 (за 2012 рік) * 1,005 (за 2013 рік) * 1,002 * 1,006 * 1,033 * 1,038 * 1,01 = 1,322. Інфляційній втрати по даній позиці за вказаний період становлять 4000 * 1,322 4000 = 1288 грн. Три відсотки річних за цей період становлять 4000 грн. * 3% * 1801 (днів прострочення) / 365 (днів у році) = 592,11 грн.

По четвертій позиці на суму 2400 грн. від 07.02.2010 року не вказаний період її повернення, а відтак відповідач зобовязаний був повернути її на протязі 30 днів з моменту предявлення йому вимоги (ст. 1049 ЦК України). Оскільки матеріали справи не місять жодних доказів направлення позивачем вимоги про повернення боргу відповідачу, то днем предявлення вимоги в даному випадку слів вважати день предявлення позову 05.07.2012 року. Тобто обовязок повернути дану позику у відповідача виник через 30 днів від зазначеної дати, а саме 04.08.2012 року. Сукупний індекс інфляції за період з 04.08.2012 по 30.06.2014 року становить: 0,997 * 1,001 * 1,000 * 0,999 * 1,002 * 1,005 (за 2013 рік) * 1,002 * 1,006 * 1,033 * 1,038 * 1,01 = 1,12. Інфляційній втрати по даній позиці за вказаний період становлять 2400 * 1,12 2400 = 288 грн. Три відсотки річних за цей період становлять 2400 грн. * 3% * 696 (днів прострочення) / 365 (днів у році) = 137,29 грн.

По пятій позиці на суму 300 доларів США від 15.02.2010 року інфляційні втрати не нараховуються, так як позика надана в іноземній валюті. Кінцевий термін повернення також не визначений, а тому як уже було вищезазначено період прострочення по такій позиці становить становить з 01.09.2009 по 30.06.2014 року. Сукупний індекс інфляції за вказаний період становить з 04.08.2012 по 30.06.2014 року. Три відсотки річних за період становлять 2400 грн. (відповідно до курсу НБУ на день предявлення позову) * 3% * 696 (днів прострочення) / 365 (днів у році) = 137,29 грн.

По шостій позиці на суму 3000 грн. від 23.07.2009 року з кінцевим терміном повернення до 23.08.2010 року, період прострочення становить з 23.08.2010 по 30.06.2014 року. Сукупний індекс інфляції за вказаний період становить: 1,029 * 1,005 * 1,003 * 1,008 * 1,046 (за 2011 рік) * 0,998 (за 2012 рік) * 1,005 (за 2013 рік) * 1,002 * 1,006 * 1,033 * 1,038 * 1,01 = 1,223. Інфляційні втрати по даній позиці за вказаний період становлять 3000 * 1,223 3000 = 669 грн. Три відсотки річних за цей період становлять 3000 грн. * 3% * 1408 (днів прострочення) / 365 (днів у році) = 347,18 грн.

Таким чином інфляційні втрати по всім позиками складають 1782 + 2592 + 1288 +288 + 669 = 6619 грн. Три відсотки річних по шести позиках становлять 797,42 + 1159,89 + 592,11 + 137,29 + 137,29 + 347,18 = 3171,18 грн.

Тобто загальна сума боргу по даній справі становитиме 25 300 + 6619 + 3171,18 = 35 090,18 грн.

За таких обставин рішення суду першої інстанції, відповідно до п.п.1, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підлягає зміні, шляхом зменшення суми боргу до 35 090,18 грн.

Керуючись ст.ст. 545, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Змінити заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 09 вересня 2014 року, шляхом зменшення суми боргу, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 до 35 090 (тридцять пять тисяч девяносто) гривень 18 (вісімнадцять) копійок.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач

Судді