Номер провадження: 22-ц/785/8836/15
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі: головуючого судді Сидоренко І.П., суддів Погорєлової С.О. Цюри Т.В., при секретарі Колмакові В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2 і Прокуратури Одеської області на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 вересня 2015р. по справі за позовом ОСОБА_2 до Прокуратури Одеської області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

21 січня 2015р. ОСОБА_2 звернулась з позовом, в якому просила суд стягнути з Прокуратури Одеської області на її користь матеріальну шкоду в сумі 253грн.80коп., моральну шкоду в сумі 50000грн., транспортні витрати на прибуття до суду.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 вказала, що прокуратурою Одеської області порушено її громадянські права, так як ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2013р. було задоволено її скаргу на неправомірні дії, бездіяльність посадових осіб прокуратури Одеської області, зобов'язано прокурора Одеської області розглянути її заяви від 26 лютого 2010р., від 28 лютого 2010р., від 01 березня 2010р., від 29 червня 2011р., від 03жовтня 2010р., від 10 грудня 2010р., від 12 травня 2010р., від 13квітня 2012р. та внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості по її заяві щодо кримінальних правопорушень працівниками Березовського РВ ГУМВС України в Одеській області та працівників прокуратури Березовського району Одеської області.

Позивачка зазначила, що через неправомірні дії працівників прокуратури вона змушена була звернутись до суду за захистом своїх прав, які були відновлені ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2013р. Також, позивачка вказала, що кошти, які вона витрачала на поїздки до суду та до прокуратури, вона могла витратити на утримання сім'ї.

Представник Прокуратури Одеської області і представник Головного управління Державної казначейської служби України у судовому засіданні першої інстанції позовні вимоги ОСОБА_2 не визнали.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2014р. позов ОСОБА_2 було задоволено частково. Суд стягнув з Прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 1000грн. В задоволенні іншої частини позову відмовлено (а.с.186-188).

Не погодившись з вказаним рішенням суду, представник Прокуратури Одеської області подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову ОСОБА_2, посилаючись на те, що суд першої інстанції в порушені вимог матеріального та процесуального права задовольнив позов, так як ОСОБА_2 жодним чином не довела, що внаслідок дій посадових осіб органів прокуратури їй було завдану моральну шкоду, а постанова від 13 листопада 2013р. не може бути самостійною підставою для стягнення моральної шкоди (а.с.195-200).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 28 жовтня 2015р. апелянту ОСОБА_2 було поновлено строк на апеляційне оскарження рішення суду, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ухвалою від 30жовтня 2015р. призначено слухання справи на 24 листопада 2015р. (а.с.220-221, 222).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати в частині відмови у задоволені позову про стягнення матеріальної шкоди і транспортних витрат, ухвалити рішення про стягнення на її користь з Прокуратури Одеської області матеріальну шкоду в сумі 253грн.80коп., транспортні витрати на прибуття до суду в сумі 318грн.23коп., також стягнути на її користь судові витрати, пов'язані з прибуттям в апеляційну інстанцію та подачу апеляційної скарги, посилаючись на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив їй у задоволені вищевказаних витрат (а.с.216-218).

Справа розглянута у відсутності ОСОБА_2, яка була належним чином сповіщена про слухання справи у апеляційній інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, представника прокуратури, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, а апеляційну скаргу прокуратури слід задовольнити частково та зменшити розмір моральної шкоди, стягнутої на користь ОСОБА_2 з урахуванням наступного.

Так, судом першої інстанції було встановлено, що 13 листопада 2015р. ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси скаргу ОСОБА_2 на неправомірні дії, бездіяльність посадових осіб прокуратури Одеської області задоволено, зобов'язано прокурора Одеської області розглянути заяви ОСОБА_2 від 26.02.2010 р, 28.02.2010р., 01.03.2010р., 29.06.2011р., 03.10.2010р., 10.12.2010р., 12.05.2010р., 13.04.2012р. та внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості по її заяві щодо кримінальних правопорушень працівниками Березовського РВ ГУМВС України в Одеській області та працівників прокуратури Березовського району Одеської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 1176 ЦК України право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Відшкодування шкоди, завданої органами дізнання, попереднього слідства, прокуратури та суду, передбачено Законом України «Про порядок відшкодування шкоди незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», відповідно до положень якого така шкода відшкодовується у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 2) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали чи постанови суду про повернення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд) факту незаконного притягнення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; закриття кримінальної справи з підстав, зазначених у п. 2 ч. 1 цієї статті; закриття справи про адміністративне правопорушення.

13 квітня 2012р. ОСОБА_2 звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з заявою про порушення кримінальної справи відносно посадових осіб Прокуратури Одеської області.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 25 грудня 2013р. було задоволено скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність посадових осіб прокуратури, зобов'язано посадових осіб прокуратури Одеської області розглянути заяву ОСОБА_2 від 13 квітня 2012р. та прийняти одне з рішень передбачених ст. 97 ЦПК України у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29 січня 2014р. ОСОБА_2 було поновлено строк на подачу апеляції на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 25.12.2013р., апеляційну скаргу Прокуратури Одеської області залишено без задоволення.

Суд апеляційної інстанції ухвалив постанову Приморського районного суду м. Одеси від 25 грудня 2013р., якою вказав змінити та доповнити: визнати неправомірними дії посадових осіб прокуратури Одеської області, які виразились в неналежному розгляді заяви ОСОБА_2 від 13 квітня 2012р.

Згідно 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній чи юридичній особі внаслідок іншої, ніж передбачено в частинах 1-5 цієї статті, незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до ч.1 яких шкода, завдана фізичній або юридичні особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідальність за шкоду, завдану фізичній чи юридичній особі рішеннями, діями або бездіяльністю працівника під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків згідно зі ст. 1172 ЦК України покладається на юридичну особу, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах.

Таким чином, при встановленні неправомірною бездіяльності посадових осіб прокуратури Одеської області при виконанні ними своїх службових обов'язків, суд дійшов до вірного висновку про відповідальність цього органу перед позивачкою за завдану моральну шкоду, яка виразилася у душевних стражданнях, переживаннях, які завдані встановленою бездіяльністю.

За правилами ст. 23, 1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

При визначенні розміру відшкодування судова колегія вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував засади розумності, виваженості та справедливості, характер та обсяг моральних страждань та визначив розмір відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню за рахунок коштів Прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_2 у сумі 1000грн. та вважає за необхідне зменшити розмір моральної шкоди до 500грн.

Згідно до ч. 1 ст. 58, ч. 2 ст. 59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Зі змісту ч.1 ст.57 ЦПК України випливає, що доказами є відомості про факти, що цікавлять суд, на підставі яких він встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволені позову ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди та вірно вказав, що квитки на автобуси та чеки, які надала ОСОБА_2 на підтвердження матеріальної шкоди, не містять інформації щодо особи яка їх придбала і не доказують, що їх придбання пов'язане з розглядом заяви ОСОБА_2 в цій справи, тому колегія суддів погоджується з висновком суду щодо відмови в задоволенні в цій частині вимог. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в цій частині є аналогічними заявленим нею позовним вимогам, тому висновків суду не спростовують.

Відповідно ст.303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог Францевої Н.В. та з урахуванням вищевказаних обставин вважає за необхідне змінити рішення суду лише в частині стягнення моральної шкоди, зменшив її розмір до 500грн.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Апеляційну скаргу Прокуратури Одеської області - задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 вересня 2015р. - змінити в частині стягнення моральної шкоди.

Стягнути з Прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 500грн. В інший частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяті днів з дня його проголошення.

Головуючий Сидоренко І.П.

Судді Погорєлова С.О.

Цюра Т.В.