Справа № 357/3939/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

11 червня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Голуб А. В. ,

при секретарі Куца В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Біла Церква в залі суду №4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом на право власності на житло №23656 від 22.07.1998 року та договором дарування частини квартири від 06.04.2005 року. Позивачка вказувала на те, що у вищевказаній квартирі зареєстровані з 1970 року вона та її син ОСОБА_3. В 1999 році її син ОСОБА_3 перевіз з Російської Федерації до України свою дружину ОСОБА_2 та дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. З дозволу позивачки дані особи оселилися в її квартирі за вищевказаною адресою. На прохання сина ОСОБА_3 позивачка 28.11.2006 року зареєструвала в даній квартирі відповідачку, а 12.06.2012 року онучку ОСОБА_4. На початку вересня 2013 року відповідачка забрала документи своєї дочки ОСОБА_4 зі спортивного ліцею, де навчалася онука ОСОБА_4 та зібрала свої особисті речі та речі дівчинки і виїхала на постійне місце проживання до своєї матері в м. Глазов Республіки Удмуртія Російської Федерації. З того часу позивачка з даними особами не підтримує жодного зв»язку. Також позивачка вказувала не те, що відповідачка квартирою №75 в будинку №83 по вул. Шевченка в м. Білій Церкві Київської області не цікавиться, участі у витратах по утриманню вказаної квартири не приймає. Жодних перешкод в користуванні даною квартирою позивачка відповідачці та своїй онучці ОСОБА_4 ніколи не чинила. На даний час відповідачка ОСОБА_2 та її дочка більше ніж півтора роки не проживають в даній квартирі, але на них продовжуються нараховуватися комунальні послуги і позивачка несе витрати по їх оплаті за рахунок своєї невеликої пенсії. Через те, що позивачка не може надати довідки з місця навчання неповнолітньої онуки, позивачка позбавлена права на отримання житлової субсидії. Позивачка просила суд визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_4 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_2 на підставі ч.2 ст. 405 ЦК України.

В судовому засіданні позивачка уточнила свої позовні вимоги та надала суду відповідну заяву в якій позивачка просила визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_2 на підставі ч.2 ст. 405 ЦК України.

Відповідачка до суду не зявилася, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила, а тому суд згідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи, про що не заперечувала позивачка.

Заслухавши пояснення учасника процесу, покази свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 являється власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується копією свідоцтва на право власності на житло №23656 від 22.07.1998 року виданого Комунальною службою приватизації державного житлового фонду м. Біла Церква та копією договору дарування частини кватири від 06.04.2005 року нотаріально посвідченого державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_5 в реєстрі за №1-1813. Право власності ОСОБА_1 на вищевказану квартиру належним чином зареєстроване в Білоцерківському Міжміському бюро технічної інвентаризації.

З копії довідки КП БМР ЖЕК №6 /форма 3/ від 13.03.2015 року за №360 вбачається, що в квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані: з 30.03.1970 року позивачка - ОСОБА_1, з 03.02.1996 року син позивачки - ОСОБА_3, з 28.11.2006 року невістка позивачки - ОСОБА_2, з 12.06.2012 року онука позивачки - ОСОБА_4

За відомостями адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області від 26.03.2015 року ОСОБА_2 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Також за відомостями адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області від 09.06.2015 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованою/знятою з реєстрації в м.Білій Церкві не значиться.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 з вересня 2013 року не проживає у спірній квартирі, а виїхала на постійне місце проживання до Російської Федерації, Удмуртська республіка, Глазовський район, д. Карасево за власною ініціативою, відповідачці не чинилися перешкоди у проживанні на спірній житловій площі, а також у вищевказаній квартирі відсутнє майно відповідачки. Наведене ствердила в судовому засіданні позивачка, а також вказане підтверджується показами свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7. Крім вказаного, також встановлено, що відповідачка витрат на утримання спірної квартири не несе і комунальні послуги остання не сплачує, а всі вказані витрати несе позивачка.

Згідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно до ст. ст. 64, 156 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. А в ч. 2 цієї ж статті вказано, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення і слід визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1, оскільки остання відсутня на вказаній житловій площі понад один рік без поважних причин, а саме з вересня 2013 року.

На підставі вищевикладеного та ст.ст. 317,319,405 ЦК України, ст.ст. 64,156 ЖК України, керуючись ст.ст.10,60,88,212-215,218,224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_2.

Рішення суду для позивача може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя ОСОБА_8