Справа №442/6519/15-ц
Провадження №2/442/2295/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого судді: Коваля Р.Г.

при секретарі: Далявській Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

встановив:

Позивач вернувся з позовною заявою в суд до відповідача та просить розірвати шлюб, який був зареєстрований 05.06.2014 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Дрогобичу реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 183

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, у них постійно виникають сварки, скандали. В нього після укладення шлюбу змінилось відношення до дружини так як він втратив почуття поваги та любові. Вказав, що дружина не поважає його як чоловіка, а тому він звернувся до суду з даним позовом. Він твердо переконаний, що здорової та міцної сімї у них не буде, і тому вирішив розірвати шлюб з відповідачем.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, просить позовну заяву задовольнити. Вказав, що наданий судом термін для примирення до позитивних результатів не призвів, сімю вони так і не відновили, навпаки за місяць часу в них погіршились відносини. Вони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин, проживають окремо один від одного, а тому він змушений звернутись до суду з даним позовом. Вказав, що від своїх малолітніх дітей він не відмовляється, надалі буде їх утримувати, однак з дружиною він не бажає примирення так як міцної сімї в них вже ніколи не буде, конфліктні ситуації тривають уже протягом року.

Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу заперечила з тих підстав, що від даного шлюбу у них народилось двоє дітей, на батька покладається обовязок їх виховання. Вказала, що в них існує несумісність між собою, в них виникають сварки через те, що позивач приділяє більше уваги своїй хворій матері а не спільним дітям. Вважає, що їх шлюб можливо зберегти, якщо чоловік буде приділяти їй більше уваги. Вказала, що наданий судом термін для примирення ними фактично не використовувався для збереження їх сімї, примирення між ними не відбулось.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, перевіривши матеріали справи, суд дав оцінку зібраним доказам, вважає, що позов слід задоволити, оскільки є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, так як вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах.

Згідно із ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 05.06.2014 року, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Дрогобичу реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 183, що стверджується оригіналом свідоцтвом про шлюб Серії І-СГ № 223237.

Від даного шлюбу у сторін народились діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується відповідними копіями свідоцтв про їх народження Серії І-ТП № 216897 та Серії І-СГ № 425128 відповідно.

Згідно із ст. 24 СК України, шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч. 3 та 4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя.

Як встановлено в судовому засіданні та це підтвердили сторони по справі, наданий судом термін для примирення між позивачем та відповідачем до позитивного результату не привів, позивач поновлювати сімейні стосунки не бажає, а відповідач в свою чергу не представила суду доказів та не навела суду жодних обставин за яких можливе примирення з позивачем та нею не наведено аргументованих фактів та підстав, які б свідчили про можливе збереження сімї.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, є недоцільним та неефективним, оскільки не бачить можливості такого примирення між ними. Цей строк не змінить відношення позивача до шлюбу, його небажання відновлювати подружні стосунки з відповідачем.

Беззаперечно встановлено той факт, що сімя позивача та відповідача фактично розпалася, існує тільки формально, так як вони не підтримують шлюбних відносин, сімєю не проживають та не ведуть спільного господарства, позивач твердо переконаний, що міцної сімї у них не буде, примирення між ними неможливе, втратив почуття поваги та любові до дружини. Розлад в сімї позивача та відповідача носить стійкий характер,

Аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розлучення та зясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам сторін та інтересам їхніх малолітніх дітей, а тому з огляду на вказане позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст., ст. 10, 11, 15, 57-60, 88, 208, 209, 212- 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Дрогобичу реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області 05.06.2014 року, актовий запис № 183.

Після розірвання шлюбу за відповідачем залишити прізвище ОСОБА_2.

Рішення суду, після набрання ним чинності, направити відділу РАЦСу м. Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області для реєстрації факту розірвання шлюбу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.

Суддя: Р.Г. Коваль