Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1444/15-ц
Провадження №: 2/332/625/15
26 травня 2015 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Шалпегіної О.Л.,
при секретарі Чухрай М.М.
за участю: позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2
представників третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщені суду у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до ОСОБА_9, яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_10 та ОСОБА_11, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Міське комунальне підприємство «Основаніє», Заводський районний відділ в м. Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, Орган опіки та піклування районної адміністрації по Заводському району Запорізької міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_6, яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_1, яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_10 та ОСОБА_11, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Міське комунальне підприємство «Основаніє», Заводський районний відділ в м. Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, Орган опіки та піклування районної адміністрації по Заводському району Запорізької міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі та пояснила, що вона є основним наймачем квартири АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_1 є її колишньою невісткою, до 2011 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з її сином ОСОБА_5 Відповідач після реєстрації шлюбу з ОСОБА_5, її неповнолітній син від першого шлюбу ОСОБА_10 та неповнолітній ОСОБА_12 спільна дитина сина та відповідача були зареєстровані у вказаному житлі. Але, фактично ні ОСОБА_5, ні ОСОБА_1 з дітьми у спірній квартирі не проживали, оскільки мешкали за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сурікова, б. 10. Після розірвання шлюбі з сином, ОСОБА_1 спірним житлом не цікавилась, не намагалась вселитись до нього, перешкод у цьому їй ніхто не чинить. Вирішити у добровільному порядку питання про зняття її з реєстрації за вказаною вище адресою не є можливим, оскільки відповідач уникає спілкування з ними. На теперішній час утворилась заборгованість з оплати комунальних послуг по квартирі, відповідач не бере участі у вказаних витратах.
З урахуванням викладеного, позивач просить суд визнати ОСОБА_1, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 такими, що втратили право користування квартирою 2 у будинку 67 по вулиці Лізи Чайкіної у м. Запоріжжі.
Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та пояснив, що відповідач була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 67, кв. 2 як дружина його сина - ОСОБА_5 Неповнолітній ОСОБА_10 є сином відповідача від першого шлюбу, а ОСОБА_13 його рідним онуком. Після реєстрації шлюбу ні син, ні невістка з неповнолітніми дітьми у спірному житлі не проживали, оскільки відповідач була забезпечена житлом за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сурікова, б. 10. У звязку з тим, що на теперішній час виникла заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг, а ОСОБА_1 не бере ніякої участі в утриманні житла, виникла необхідність визнання її такою, що втратила право користування спірним житлом. Оплата комунальних послуг нараховується і на осіб, які фактично ними не користуються через не проживання у квартирі. Перешкод у користуванні квартирою ніхто відповідачу не чинить, вона житлом не цікавиться та не має бажання вселитись до нього, оскільки забезпечена іншим житлом.
З урахуванням викладеного, ОСОБА_2 просив суд визнати ОСОБА_1, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 такими, що втратили право користування квартирою 2 у будинку 67 по вулиці Лізи Чайкіної у м. Запоріжжі.
Позивачі ОСОБА_5В та ОСОБА_6, яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до судового засідання не зявились, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені у встановленому законом порядку. Надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд постановити рішення, яким визнати ОСОБА_1, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 такими, що втратили право користування квартирою 2 у будинку 67 по вулиці Лізи Чайкіної у м. Запоріжжі.
Відповідач ОСОБА_1, яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_10 та ОСОБА_11, повідомлена про час і місце судового розгляду належним чином, повторно в судове засідання не зявилась, не повідомивши про причини неявки. Від неї не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, тому суд за згодою позивачів вважає можливим вирішити справу за правилами ч. 1 ст. 224 ЦПК України за відсутності відповідача, на підставі наявних у ній даних і доказів, з ухваленням заочного рішення.
Представник третьої особи Міського комунального підприємства «Основаніє» у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог позивачів та визнання ОСОБА_1, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 такими, що втратили право користування квартирою 2 у будинку 67 по вулиці Лізи Чайкіної у м. Запоріжжі. Представниками МКП «Основаніє» неодноразово здійснювались виходи за вказаною адресою, були опитані сусіди та встановлений факт непроживання відповідача у спірній квартирі, про що складені відповідні акти.
Представник третьої особи - Органу опіки та піклування районної адміністрації по Заводському району Запорізької міської ради у судовому засіданні заперечувала проти визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою 2 у будинку 67 по вулиці Лізи Чайкіної у м. Запоріжжі. Виступаючи у інтересах неповнолітніх ОСОБА_10 та ОСОБА_11, орган опіки та піклування вважає, що вказані особи мають право брати участь у приватизації спірного житла, тому неможливо їх визнавати такими, що втратили право користування житлом.
Представник третьої особи - Заводського районного відділу в м. Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області до суду не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. До суду надійшов лист про розгляд справи у відсутності представника вказаної установи.
Вислухавши пояснення позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, представників третіх осіб, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд встановив наступне.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
З копії довідки № 251 від 09.02.2015 р., виданої Міським комунальним підприємством «Основаніє» наймачем жилого приміщення за адресою: м. Запоріжжя, вул. Лізи Чайкіної, б. 67, кв. 2 є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Також за вказаною адресою зареєстровані: чоловік наймача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, її син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, невістка ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5 та онуки: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с. 6).
Вказане житло є комунальним, квартира складається з двох кімнат, її загальна площа складає 65,81 кв.м., житлова 39,02 кв. м. (а.с. 9).
Під час розгляду справи встановлено, що відповідач ОСОБА_9 була зареєстрована у спірному житловому приміщенні за адресою: м. Запоріжжя, вул. Лізи Чайкіної, б. 67, кв. 2 як дружина сина наймача ОСОБА_1
Місце реєстрації неповнолітнього сина відповідача ОСОБА_10 та спільної дитини ОСОБА_9 та ОСОБА_5 ОСОБА_11 було визначено відповідно до вимог ч. 4 ст. 29 ЦК України, оскільки місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.
З доводів позивачів вбачається, що відповідач та неповнолітні діти після реєстрації до квартири не вселились та в ній не проживали. Позивач ОСОБА_5 та його дружина ОСОБА_1 після укладення шлюбу фактично проживали за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_10, б. 10. Вказаний будинок перебував у володінні відповідача.
Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Вирішуючи питання про допустимість вказаних актів як письмових доказів у справі, суд виходить з наступного.
Відповідно до вимог ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч. 1 ст. 59 ЦПК України).
З числа наданих позивачами актів Міського комунального підприємства «Основаніє», акти від 30.08.2012 р. та 15.01.2013 р. не підписані уповноваженими посадовими особами вказаного підприємства, тому не можуть бути прийняті судом до уваги у якості допустимих доказів.
Інші акти Міського комунального підприємства «Основаніє» складені з виходом за адресою спірного житла: м. Запоріжжя, вул. Лізи Чайкіної, б. 67, кв. 2 та за результатами опитування жильців багатоквартирного будинку. Акти підписані уповноваженими особами житлового органу та жильцями будинку, які були опитані, завірені печаткою житлово-комунальної організації.
З урахуванням викладеного суд приймає до уваги вказані документи у якості належних та допустимих доказів факту непроживання відповідачів у спірному житлі.
Зі змісту зазначених актів випливає, що відповідачі у спірній квартирі не проживають з 2007-2008 р.
Допитані під час розгляду справи свідки також підтвердили, що ОСОБА_1 та неповнолітні ОСОБА_11 і ОСОБА_14 не проживають та ніколи не проживали за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 67, кв. 2.
Так, свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивачів, проживає у ІНФОРМАЦІЯ_11. Відповідач ОСОБА_1 є колишньою дружиною позивача ОСОБА_5 Але у спірній квартирі вона ніколи не проживала. Свідок жодного разу не бачила її за місцем проживання позивачів.
Допитаний під час розгляду справи у якості свідка ОСОБА_16 пояснив, що він підтримує приятельські стосунки з позивачем ОСОБА_2, буває у нього вдома. Йому відомо, що син ОСОБА_2 ОСОБА_5 перебував у шлюбі з відповідачем ОСОБА_1 Він бачив і невістку і сина та їх дитину вдома у позивачів за адресою: м. Запоріжжя, вул. Лізи Чайкіної, б. 67, кв. 2, коли вони приходили до батьків у гості. Але син з невісткою ніколи не проживали за вказаною адресою.
Заочним рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27.09.2011 року шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 було розірвано (а.с. 8).
Зі змісту вказаного рішення вбачається, що фактично шлюбні відносини між сторонами були припинені у серпні 2009 року, з вказаного часу спільне господарство подружжям не велось. Неповнолітня дитина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_8 на момент розірвання шлюбу проживав з позивачем. Питання про визначення місця проживання дитини з батьком судом не вирішувалось (а.с. 8).
За таких обставин, після розірвання шлюбу з ОСОБА_5, відповідач втратила статус члена його сімї. Спірним житлом ОСОБА_1 не цікавиться, її речі у квартирі відсутні. Позивачі перешкод відповідачу у користуванні квартирою не чинять, вона з власної волі не проявляє до нього інтересу.
Що стосується плати за комунальні послуги та інших обовязків наймача житлового приміщення, відповідач їх ніколи не виконувала. Так, з копій квитанцій, наданих позивачем ОСОБА_1 вбачається, що оплату житлово-комунальних послуг здійснює вона самостійно, відповідач участі у вказаних витратах не бере.
Враховуючи викладене, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 після її реєстрації за адресою: м. Запоріжжя, вул. Лізи Чайкіної, б. 67, кв. 2, до вказаного житла фактично не вселилась, це приміщення не було місцем її проживання, спільне господарство з наймачем ОСОБА_1 вона не вела, певний порядок користування житлом між ними не встановлювався. Таким чином, відповідач була зареєстрована у спірному жилому приміщені як дружина сина наймача ОСОБА_1 Фактично у квартиру вона не вселялась та в ній не проживала.
Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 р. N 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.
За таких обставин, відповідач фактично не набула права користування квартирою 2 у будинку 67 по вул. Лізи Чайкіної у м. Запоріжжі, оскільки не вселялась до вказаного житла та ніколи в ньому не проживала, а її реєстрація у даному випадку не може бути підставою для визнання за нею права користування житлом.
На підставі викладеного, оцінюючи докази, що були дослідженні у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 обґрунтований, тому підлягає задоволенню у повному обсязі.
Позовом ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8 задовольнити.
Визнати ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: м. Запоріжжя, вул. Лізи Чайкіної, б. 67, кв. 2.
Вступна та резолютивна частина заочного рішення виготовлена в нарадчій кімнаті та проголошена 26.05.2015 р. Повний текст рішення виготовлено 02.06.2015 р.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення відповідачем може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Л.Шалпегіна