РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/2776/15-ц

пр. № 2/759/2611/15

05 травня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Макаренко В.В.,

при секретарі - Копчук Р.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення страхового відшкодування, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 в лютому 2015 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант Авто» про стягнення виплати страхового відшкодування в розмірі 14 761,80 грн.; пеню за договором (подвійна облікова ставка НБУ) у розмірі 934,24 грн., суму заборгованості відповідно індексу інфляції у розмірі 914,20 грн. та три відсотки річних у розмірі 93,42 грн.; пеню за згідно п. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» (3%) у розмірі 34 099,45 грн.; витрати на правову допомогу у розмірі 3 500 грн.; моральну шкоду у розмірі 7 000 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що 22 листопада 2013 року між ним та відповідачем укладений Договір № 35-04/00018102/1.1.2.00 добровільного страхування транспортного засобу та супутніх ризиків, згідно з умовами Договору Відповідач взяв на себе зобов'язання виплачувати страхові відшкодування за страхові ризики на користь позивача. 03 листопада 2014 року сталася подія, яка призвела до ушкоджень застрахованого згідно Договору транспортного засобу позивача, про що відразу були сповіщені органи МВС. 06 листопада 2014 року між позивачем та відповідачем був укладений Додатковий Договір до Договору № 35-04/00018102/1.1.2.00 страхування в результаті настання події 03.11.2014, згідно з умовами якого (п. 1) відповідач визнав подію, яка сталася 03.11.2014р., страховим випадком, що передбачений Договором. Крім того сторони домовились, що сума страхового відшкодування складатиме 14 761,80 грн., при цьому відповідач зобов'язався здійснити виплату страхового відшкодування протягом 20 робочих днів з дня укладення цього Додаткового Договору, що не виконав належним чином. Вважаючи дії публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» щодо відмови йому у здійсненні страхового відшкодування протиправними ОСОБА_1 звернувся до суду та просить задовольнити позов в заявлений ним спосіб.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити.

Представник публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» в судове засідання не з'явився, про місце, день і час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 38), причини неявки в судове засідання не повідомив, однак 10 квітня 2015 року надав заперечення на позовну заяву ОСОБА_1, яке мотивував тим, що 22.11.2013 року між позивачем та ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» укладено договір № 35-04/00018102/1.1.2.00 добровільного страхування транспортного засобу та супутніх ризиків. ПАТ «УСК «Гарант-Авто» погоджується щодо заявленої вимоги про стягнення невиплаченого страхового відшкодування у розмірі 14761,80грн. по події, яка сталася 03.11.2014 із забезпеченим транспортним засобом «Лексус», р/н НОМЕР_1, однак не погоджується з посиланням позивача на норми Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний: при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Таким чином, навіть в разі порушення страховиком умов договору страхування, розрахунок штрафних санкцій має здійснюватись у відповідності до спеціального законодавства (Закон України «Про страхування» та умов договору, зокрема п. 31.4.2 Договору). Також представник відповідача не погоджується в наданому запереченні з вимогою про відшкодування моральної шкоди посилаючись на те, що відшкодування моральної (немайнової) шкоди при невиконанні зобов'язання за договором, можливо тільки у випадку, якщо умови такого відшкодування чітко прописані в укладеному договорі, а також у випадках, прямо передбачених законом. Відповідно до п.28.4.1 договору добровільного страхування № 35-04/00018102/1.1.2.00 не підлягають відшкодуванню штрафи, пеня та інші стягнення, витрати на відшкодування моральної шкоди, тому а ні чинним законодавством України, а ні укладеним договором добровільного страхування транспортного засобу не передбачено відшкодування страхувальнику моральної шкоди у зв'язку із невиконанням зобов'язань. Щодо заявлених вимог, з приводу компенсації витрат на правову допомогу, ПАТ «УСК «Гарант Авто» в заперечені зазначили наступне. Відповідно до ст. 1 Закону України № 4191 від 20.12.2011р «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» відповідно до якої встановлений граничний розмір компенсації витрат

пов'язаних з наданням правової допомоги, який складає 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному

судовому рішенні. З огляду на вищезазначене, просили позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» задовольнити частково.

За наведених обставин, враховуючи положення ст. 169 ЦПК України, суд визнав можливим провести розгляд справи у відсутність представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 22 листопада 2013 року між ОСОБА_1 та публічним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» укладено договір добровільного страхування транспортного засобу та супутніх ризиків № 35-04/00018102/1.1.2.00 (а.с. 5-13).

03 листопада 2014 року слідчий СВ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області лейтенант міліції Іванов Є.В. надав довідку ОСОБА_1 про прийняття і реєстрацію зави про пошкодження автомобіля (а.с. 15).

06 листопада 2014 року між ПАТ «УСК «ГАРАНТ АВТО" та ОСОБА_1 укладено додатковий договір до договору № 35-04/00018102/1.1.2.00 страхування у результаті настання події 03.11.2014 року (а.с. 17).

Відповідно до п. 1 додаткового договору до договору № 35-04/00018102/1.1.2.00 страхування у результаті настання події 03.11.2014 року, по події, яка сталась 03.11.2014 року та визнана ПАТ «УСК «Гарант Авто» страховим випадком, що передбачений договором страхування № 35-04/00018102/1.1.2.00, сторони домовились, що сума страхового відшкодування складає 14 761,80 грн.

Страхових виплачує страхове відшкодування протягом 20 робочих днів з дня укладення даного додаткового договору, згідно з п. 2 додаткового договору.

Відповідно до ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

У результаті події, яка сталася 03.11.2014р. транспортний засіб позивача отримав пошкодження на загальну суму 24 603,00 грн. підтвердженням чого є рахунок фактура № 1080 від 05.11.14 року виданий ПП «Компанія «АВТОДОК», що здійснювало ремонт транспортного засобу позивача (а.с. 16).

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 даного Закону страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Статтею 992 ЦК України передбачено майнову відповідальність страховика за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування, а саме у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

У відповідності до ст. 37.2 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки національного банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня.

Також, відповідно до ст.ст.536,625 ЦК України відповідач зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми.

Враховуючи викладене, позовні вимоги позивача щодо стягнення пені в розмірі 934, 24 грн., інфляційних витрат в розмірі 914,20 грн., три відсотки річних в розмірі 93,42 грн., підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з ПАТ «УСК «Гарант Авто» пені згідно п. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» (3 %) у розмірі 34 099, 45 грн., суд повідомляє наступне.

Згідно з ст.16 закону «Про страхування», ст.979 ЦК договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобов'язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (надати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Отже, за своєю правовою природою договір страхування є договором про надання послуг.

Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» цей закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів, а відповідно до п.22 ст.1 цього ж закону споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Таким чином, на підставі аналізу вищевказаних правових приписів та з урахуванням п.2 постанови Пленуму ВС «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» від 12.04.96 №5, до відносин, які регулюються нормами закону «Про захист прав споживачів», належать, зокрема, відносини, які виникають при укладенні договору страхування.

У ч.5 ст.10 закону «Про захист прав споживачів» установлено: в разі якщо виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня в розмірі 3% вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством.

Одночасно законодавством, що регулює правовідносини у сфері страхування, визначено, що в разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом (ст.992 ЦК).

Згідно з ч.4 ст.16 Закону України «Про страхування», однією з істотних ознак договору страхування є визначення в ньому відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов договору.

На підставі викладеного, положення стосовно відповідальності страховика, закріплені в законі «Про страхування» та гл. 67 ЦК України, є спеціальними нормами права, а в законі «Про захист прав споживачів» - загальними.

Також страховик несе відповідальність, передбачену ст.625 ЦК України

За змістом цієї норми закону, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (страховика) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитору (застрахованої особи) від знецінення коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним коштами, належними до сплати кредитору (застрахованій особі).

Судом установлено, що сторони уклали договір страхування, відповідно до п. 31.4.2. якого, за прострочення виплати страхового відшкодування позивач має право стягнути з відповідача пеню у розмірі подвійної облікової ставки НВУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Таким чином, між сторонами укладено договір майнового страхування, за умовами якого передбачено відповідальність страховика за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування.

Отже, в цьому випадку положення п.5 ст.10 закону «Про захист прав споживачів» на спірні правовідносини не поширюється, таку ж правову позицію висловив Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалах від 18.12.2013 року та 19.03.2014 року.

Таким чином, у частині стягнення з ПАТ «УСК «Гарант Авто» на користь ОСОБА_1 пені відповідно до ч.5 ст.10 закону «Про захист прав споживачів», суд дійшов висновку про відмову в цій частині позовних вимог.

Як роз`яснено в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» від 12 квітня 1996 року № 5, судам слід мати на увазі, що неустойка (штраф, пеня) стягується лише тоді, коли це передбачено укладеним сторонами договором чи відповідним нормативним актом. Пеня за порушення договору нараховується і стягується у відсотковому відношенні до суми заборгованості за кожний день прострочки, в тому числі за святкові, неробочі й вихідні дні

Також, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 3500 грн., оскільки позивачем надано договір-доручення про надання правової допомоги № 20 від 03 лютого 2015 року, укладеного між ТОВ «БІАНОР» та ОСОБА_1 (а.с. 18-19), а також квитанцію до прибуткового касового ордера № 327 від 03 лютого 2015 року на суму 3 500 грн. (а.с. 23).

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати зокрема: у принижені честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоров'я, у порушення права власності, у тому числі, у порушення нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунки з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспорної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Доказів та розрахунків в обґрунтування моральної шкоди в розмірі по 7000 грн. 00 коп. позивачем не надано, таким чином позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, відшкодування збитків є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, спрямованих на відновлення порушеного майнового стану потерпілої особи та на усунення негативних майнових наслідків, що настали.

Аналізуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення страхового відшкодування з урахуванням індексу інфляції, суми пені за договором, пені згідно п. 5 ст. 10 Закону України "Про захист прав вспоживачів" (3 %), відшкодування моральної шкоди є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Позивач згідно Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору, то у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на користь Держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 243,60 грн.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 1166, 1167, 1187 ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88,208,209, 212-218, 294, ЦПК України,постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення страхового відшкодування - задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Гарант-Авто» (), на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) суму страхового відшкодування - 14 761,80 грн., суму пені за договором (подвійна облікова ставка НБУ) - 934, 24 грн., суму заборгованості відповідно індексу інфляції у розмірі - 914, 20 грн., 3 % річних у розмірі 93, 42 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 3 500 грн., а всього 20 203 (двадцять тисяч двісті три) грн. 66 коп.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Гарант-Авто» (), судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. на користь держави.

В решті заявлених позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі відсутності осіб, які брали участь у справі протягом десяти днів з часу отримання копії рішення суду

СУДДЯ В.В. МАКАРЕНКО