Номер провадження: 22-ц/785/5359/15
Головуючий у першій інстанції Огренич І. В.
Доповідач Кварталова А. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого судді - Кварталової А.М.,

суддів - Заїкіна А.П., Доценко Л.І.,

при секретарі - Томашевської К.В.,

за участю: представника прокуратури Одеської області прокурора Тунік В.М.,

за участю: представника Одеської міської ради - Стасі Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_3, зацікавлена особа Одеська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення, за апеляційною скаргою заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради на рішення Київського районного суду м. Одеси від 08 липня 2014 року, -

встановила:

10 червня 2014р. ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою, зацікавлена особа Одеська міська рада про встановлення факту.

ОСОБА_3 просив встановити факт того, що ОСОБА_3 є добросовісним набувачем земельної ділянки, загальною площею 0,0992 га, яка розташована за адресою:АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1.

При цьому, ОСОБА_3 посилався на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 21 листопада 2006р., заявник придбав зазначену земельну ділянку та отримав державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2, який зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №74.

Оскільки діючим законодавством не існує позасудового способу отримання будь - якого свідоцтва про визнання покупця за відплатним договором добросовісним набувачем, ОСОБА_3 звернувся до суду з даною заявою про встановлення юридичного факту, оскільки від встановлення даного факту залежить можливість визначення обмежених умов позбавлення в майбутньому набутого заявником права власності на земельну ділянку тільки у випадках, передбачених ст. 388 ЦК України.

Представник заявника у судовому засіданні заяву підтримав та просив задовольнити її у повному обсязі.

Зацікавлена особа: представник Одеської міської ради у судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08 липня 2014р. заява ОСОБА_3 - задоволена.

Суд встановив факт, що ОСОБА_3 є добросовісним набувачем земельної ділянки, загальною площею 0,0992 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1.

В апеляційній скарзізаступник прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради просить рішення Київського районного суду м. Одеси від 08 липня 2014р. скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 у задоволенні заяви про встановлення факту, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому, посилаються на те, що ОСОБА_3 у своїй заяві не вказав жодної норми, яка б надала йому правові підстави вимагати в судовому порядку встановлення факту, що він є добросовісним набувачем земельної ділянки. Крім того, судом першої інстанції не взято до уваги, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2011р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 05 червня 2014р., визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за №17465 від 21 листопада 2006р. Також визнано недійсним та скасовано державний акт НОМЕР_2 на праві власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,0992га за адресою: АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування господарських будівель та споруд(присадибна ділянка). Скасовано державну реєстрацію державного акту НОМЕР_2 на право власності на земельну ділянку, шляхом виключення з Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди земель та повернуто вказану земельну ділянку територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради, що підтверджується постановою головного державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 14 серпня 2014р. про закриття виконавчого провадження.

В суді апеляційної інстанції представник прокуратури Одеської області прокурор Тунік В.М., представник Одеської міської ради - Стасі Я.В. підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Представник ОСОБА_6, яка діє в інтересах ОСОБА_3 просила відкласти розгляд справи, в зв'язку з її відрядженням. Вказане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки до заяви не надано доказів, підтверджуючих поважність причин для відкладення розгляду справи. Враховуючи те, що представник ОСОБА_6, яка діє в інтересах ОСОБА_3 відповідно до положень ч.1 ст. 77 ЦК України повідомлена про день та час розгляду справи, ОСОБА_3 згідно положень ч.5 ст. 76 ЦПК України, вважається таким, що повідомлений про день та час розгляду справи.

Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України така неявка сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення сторони, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду - скасуванню, а заява - залишенню без розгляду з наступних підстав.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, суд першої інстанціївиходив з того, що 21 листопада 2006р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріально округу ОСОБА_5 та зареєстрований у реєстрі за № 17465, відповідно до якого ОСОБА_4 продала, а ОСОБА_3 придбав земельну ділянку площею 0,0992 га, розташовану в АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1. Вказана земельна ділянка належала продавцю ОСОБА_4 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3, виданого Одеським міським управлінням земельних ресурсів 13 жовтня 2006р. На підставі вищезазначеного договору купівлі-продажу, ОСОБА_3 був отриманий Державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 від 21 грудня 2006р., який підтверджує, що заявник є власником вказаної земельної ділянки, цільове призначення «для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)». Акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 74, кадастровий номер НОМЕР_1.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_3 є добросовісним набувачем земельної ділянки, а тому встановлення даного факту необхідно заявнику для можливості визначення обмежених умов позбавлення в майбутньому набутого заявником права власності на земельну ділянку тільки у випадках, передбачених ст. 388 ЦК України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з наступних підстав. Відповідно до ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 234 та ст. 256 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки.

Відповідно до ч.6 ст.235 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3, на підставі ст. 256 ЦПК України, звернувся до суду з заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, посилаючись на те, що діючим законодавством не існує позасудового способу отримання будь - якого свідоцтва про визнання покупця за відплатним договором добросовісним набувачем, а від встановлення даного факту залежить можливість визначення обмежених умов позбавлення в майбутньому набутого заявником права власності на земельну ділянку тільки у випадках, передбачених ст. 388 ЦК України.

Відповідно до роз'яснень викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

З матеріалів справи вбачається, що предметом судового розгляду по суті є спір про право заявника, який витікає з договірних правовідносин та права на земельну ділянку, на яку заявник отримав державний акт.

Але при вирішення питання по суті заявлених вимог, суд першої інстанції не врахував положення ч.6 ст. 235 ЦПК України згідно якої, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суду належить залишати відповідну заяву без розгляду і роз'яснити заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Крім того, під час розгляду справи суд першої інстанції не звернув увагу на те, що встановлення та захист права на майбутнє не передбачено ЦК України.

Як вбачається з доданих до апеляційної скарги судових рішень, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2011р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 05 червня 2014р., визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, визнано недійсним та скасовано державний акт НОМЕР_2 на праві власності ОСОБА_3 на земельну ділянку, площею 0,0992га за адресою: АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування господарських будівель та споруд(присадибна ділянка). Скасовано державну реєстрацію державного акту НОМЕР_2 на право власності на земельну ділянку шляхом виключення з Книги записів реєстрації державних актів та повернуто цю земельну ділянку територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради.

Оскільки судом першої інстанції не враховані зазначені положення, та не враховано, що встановлення зазначених фактів заявнику необхідне для підтвердження його порушеного права за договором купівлі - продажу, тобто існує спір про право, тому за вказаних обставин рішення суду підлягає скасуванню, а заява ОСОБА_3 - залишенню без розгляду.

Однак ОСОБА_3 необхідно роз'яснити, що він має право подати позов на загальних підставах, оскільки відповідно до ст.3 ЦПК України ухвала апеляційного суду не перешкоджає йому звернутися до суду з позовними вимогами за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав чи інтересів.

Керуючись ст.ст. 209,235,303,307 п.4 ч.1,309,315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 08 липня 2014 року - скасувати.

Заяву ОСОБА_3, зацікавлена особа Одеська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.М.Кварталова

Л.І. Доценко

А.П. Заїкін