Провадження № 22-ц/783/7248/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г., Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю: ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 червня 2015 року у справі за скаргою представника скаржника ОСОБА_4 ОСОБА_2 на дії державних виконавців відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області, заінтересовані особи ОСОБА_3, ОСОБА_5, -

встановила:

Оскарженою ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 червня 2015 року поновлено представнику боржника ОСОБА_4 скаржнику ОСОБА_2 строк для звернення до суду зі скаргою на дії та рішення державних виконавців ВДВС Дрогобицького МРУЮ у Львівській області.

Скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Визнано дії державного виконавця ВДВС Дрогобицького МРУЮ у Львівській області Мазурик В.В., пов'язані з відкриттям виконавчого провадження №45504123 від 17.11.2014 року (неналежне виконання вимог ч.5 ст.25 ЗУ "Про виконавче провадження"), неправомірними.

Визнано дії державного виконавця ВДВС Дрогобицького МРУЮ у Львівській області Мазурик В.В., пов'язані з передачею виконавчого провадження №45504123 від 17.11.2014 року на виконання до іншого державного виконавця в межах одного органу ДВС, неправомірними.

Визнано дії державного виконавця ВДВС Дрогобицького МРУЮ у Львівській області Фурдига В.О., пов'язані з прийняттям до виконання від іншого державного виконавця Мазурик В.В., в межах одного органу ДВС, виконавчого провадження №45504123 від 17.11.2014 року, неправомірними.

Визнано неправомірною та скасовано постанову від 04.12.2014 року державного виконавця ВДВС Дрогобицького МРУЮ у Львівській області Фурдига В.О. про залучення працівників органів внутрішніх справ у виконавчому провадженні.

Визнано неправомірним та скасовано акт від 05.12.2014 року державного виконавця ВДВС Дрогобицького МРУЮ ОСОБА_6 про примусове входження до нежитлового приміщення за адресою: м.Дрогобич, вул.Війтівська Гора, 212.

Визнано неправомірним та скасовано акт державного виконавця Фурдига В.О. про опис та арешт майна від 05.12.2014 року у виконавчому провадженні №45504123.

Зобов'язано начальника ВДВС Дрогобицького МРУЮ у Львівській області усунути допущені порушення, шляхом приведення у відповідність постанови про відкриття виконавчого провадження №45504123 від 17.11.2014 року (виправлення помилки) та приведення у відповідність передачі даного виконавчого провадження від одного державного виконавця (ОСОБА_7В.) до іншого в межах Відділу ДВС Дрогобицького МРУЮ у Львівській області.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі зазначає, що ухвала суду є необґрунтованою та незаконною. Звертає увагу суду на те, що технічна описка державного виконавця Мазурика В.В. при друкуванні номера виконавчого листа 442/699/14-ц замість 442/6991/14-ц не є підставою вказувати про неправомірність його дій щодо відкриття виконавчого провадження ВП №45504123, оскільки згідно інформації про виконавче провадження містяться інші достеменно ідентифікуючи ознаки обумовленого виконавчого провадження. Посилається на ч.3 ст.83 Закону України «Про виконавче провадження» згідно якого, начальник, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або державний виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні державним виконавцем, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова. При цьому боржник по справі не представив суду доказів власного звернення до державного виконавця з метою виправлення допущеної технічної описки. Не погоджується апелянт з посиланням суду на факт вручення постанови державного виконавця не боржнику, а його доньці, оскільки це не є підставою, яка свідчить про неправомірність дій державного виконавця, саме повязаних з відкриттям виконавчого провадження. Крім того апелянт не погоджується з висновками суду про те, що документація що підтверджує здійснення передачі виконавчого провадження від одного державного виконавця до іншого не відображається у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень, оскільки відповідно до п.п.3.1,3.2,3.3 Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №43/5 від 20.05.2003 року до Єдиного реєстру обовязково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій, а відтак державним виконавцем не могло бути вчинено будь-яку виконавчу дію без внесення про неї відомостей до Єдиного державного реєстру.

Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою у задоволенні скарги відмовити у повному обсязі.

Вислухавши доповідача, пояснення ОСОБА_2 на заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи і доводи скарги, колегія суддів вважає, що її слід задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам ухвала суду в повній мірі не відповідає.

Згідно ч.1 п.3 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Відповідно до п.13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання, а саме: стаття 122 ЦПК - про відкриття провадження у справі; статті 26, 27, 45 ЦПК - щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов'язків; статті 74 - 77 ЦПК - про судові виклики та повідомлення; глави 4 розділу III ЦПК - про судовий розгляд; глав 1, 2 розділу V ЦПК - щодо апеляційного та касаційного оскарження судових рішень тощо.

Згідно з ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Судовою колегією встановлено, що 26.12.2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із даною скаргою в інтересах ОСОБА_4

В судовому засідання 4.06.2015 року судом оголошена перерва до 12.06.2015 року та витребувано з державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області (надалі ВДВС Дрогобицького МРУЮ) оригінал виконавчого провадження №45504123.

Розглядаючи скаргу у судовому засіданні 12.06.2015 року у відсутності представника ВДВС Дрогобицького МРУЮ, суд виходив з того, що такий належно повідомлений про час та місце судового засідання.

Однак встановлено, що судова повістка у ВДВС Дрогобицького МРУЮ не надсилалась.

В матеріалах справи є копія листа на адресу ВДВС Дрогобицького МРУЮ, в якій не вказано вихідного номеру з реєстру відправлення кореспонденції Дрогобицького міськрайонного суду (а.с.81).

При цьому не враховано, що пунктом 7.4. Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ (затвердженої наказом Державної судової адміністрації України № 173 від 17.12.2013 року) передбачено, що не допускається відправлення або передача документів без реєстрації в АСДС. Для кожного документа автоматично формується черговий порядковий вихідний номер.

Вихідний номер в листуванні, що стосується судових справ, повинен містити: номер, що сформований автоматизованою системою, та через дріб номер провадження.

Отже цих вимог вказаної Інструкції не дотримано.

На вказаному листі також відсутній вхідний номер з реєстру вхідної кореспонденції ВДВС Дрогобицького МРУЮ.

Наявність штампу ВДВС Дрогобицького МРУЮ на цьому листі без вхідного номеру та підпису посадової особи не може свідчити про належне повідомлення про час та місце судового засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України розгляд судом цивільної справи відбувається у судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

У статтях 74- 76 ЦПК України врегульовано порядок вручення судових повісток. У ч. 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку.

Тобто, належним повідомленням особи, яка бере участь у справі, є розписка про отримання судової повістки.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом

Зокрема, у п. 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" та п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гурепка проти України № 2" наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Таким чином, не можна вважати, що районний суд дотримався вимог ст.ст.74,76 ЦПК України щодо належного повідомлення ВДВС Дрогобицького МРУЮ про час та місце розгляду справи.

В оскаржуваній ухвалі суду вказано, що дану скаргу розглянуто у відсутності представника ВДВС Дрогобицького МРУЮ на підставі письмових доказів у справі.

З технічного запису судового засідання встановлено, що суд вирішив продовжити розгляд справи без участі представника ВДВС Дрогобицького МРУЮ, однак при цьому не вказав в усній ухвалі з яких мотивів він прийшов до такого висновку.

Суд не зазначив в цій ухвалі чому вирішив не досліджувати оригінал виконавчого провадження №45504123, який раніше витребував всудовому засідання 4.06.2015 року.

Як і в судовому засіданні 4.06.2015 року (а.с.73-75), так і судовому засіданні 12.06.2015 року (а.с. 84-88) в матеріалах справи була лише інформація про виконавче провадження №45504123, яку подала ОСОБА_2

Отже в судовому засіданні 4.06.2015 року суд вважав, що слід витребувати оригінал вказаного виконавчого провадження та визнав явку обовязковою представника ВДВС Дрогобицького МРУЮ, а в судовому засіданні 12.06.2015 року закінчив розгляд справи без дослідження всіх доказі, які є в оригіналі вказаного виконавчого провадження. При цьому інші дані з виконавчого провадження крім тих, які долучені до скарги, в матеріалах справи немає.

Відсутні в матеріалах справи і будь-які письмові заперечення чи відгук на скаргу від ВДВС Дрогобицького МРУЮ.

Крім того в матеріалах справи відсутні дані про направлення у ВДВС Дрогобицького МРУЮ копії скарги, з якою ОСОБА_2 26.12.2014 року звернулася до суду.

В той же час встановлено, що до матеріалів апеляційної скарги ОСОБА_3 долучено розпорядження ВДВС Дрогобицького МРУЮ №18 від 28.11.2014 року про передачу виконавчих проваджень (а.с.105), а також апелянт вказує, що постановою державного виконавця 11.09.2015 року виправлено помилку, яка не могла бути підставою для задоволення скарги.

Ці обставини суд належно не дослідив.

Таким чином, не повідомивши належним чином ВДВС Дрогобицького МРУЮ про судове засідання, суд допустив порушення норм процесуального права, не встановив фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, та допустив порушення прав ВДВС Дрогобицького МРУЮ, тобтопорядок, встановлений для вирішення скарги.

Згідно вимог ст. 386 ЦПК України скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби розглядається в судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи ДВС.

Зазначене положення процесуального закону є обовязковим для суду, оскільки є складовою принципів цивільного процесу змагальності та диспозитивності, а також вимогою ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду.

Суд не звернув увагу на те, що якості субєкта оскарження зазначені не державні виконавці, чиї дії оскаржувались, а відділ державної виконавчої служби.

Встановлено, що державні виконавці Мазурик В.В. та Фурдига В.О. не були притягнуті до участі в справі, як і начальник ВДВС Дрогобицького МРУЮ у Львівській області, якого суд зобовязав усунути допущені порушення.

Отже суд не визначив осіб, які повинні приймати участь в справі.

Тому з врахуванням положень ч.3 ст.303 ЦПК України про те, що апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, слід скасувати ухвалу суду від 12 червня 2015 року і направити справу для до суду першої інстанції на новий розгляд справи.

Керуючись п.4 ч.2 ст.307, п.3 ч.1 ст.312, п.2 ч.1. ст.314 , ст.ст. 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 червня 2015 року - скасувати та справу направити в той же суд на новий розгляд справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Мусіна Т.Г.

ОСОБА_8