Справа № 743/273/15-ц
Провадження № 2/743/112/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області

у складі: головуючого - судді Жовток Є.А.

при секретарі Коваль Т.С.

з участю прокурора Дмитренко В.В.

представника відповідача ОСОБА_1

представників третіх осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Ріпки справу за позовом прокурора Ріпкинського району в інтересах ОСОБА_4 до Сиберізької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області, про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та визнання права на земельну частку (пай),

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_4, зазначивши, що на підставі розпорядження Ріпкинської РДА № 220 від 20.06.1996 року батьку позивача - ОСОБА_5, було видано сертифікат на земельну частку (пай), серії ЧН № 0124249, у землях, які перебували в колективній власності сільгосппідприємства Світанок, котрий зареєстровано 30.07.1996 року в Книзі записів сертифікатів по відповідному КСП.

Згодом, на підставі рішення 16 сесії 23 скликання Сиберізької сільської ради від 25.09.2001 року, на імя ОСОБА_5 видано Державний акт серії ІІ-ЧН № 000609 на право приватної власності на землю, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,136 га.

В той же час, правовстановлюючий документ на землю було видано з порушеннями вимог діючого законодавства, оскільки Державний акт на імя ОСОБА_5, видано 30.07.2001 року, тобто вже після смерті власника.

Крім того, в порушення схеми розпаювання, ОСОБА_5 була виділена земельна ділянка № 33, замість ділянки № 167, а прізвище власника у Державному акті помилково зазначено ОСОБА_5.

Також в Держаному акті здійснено необумовлені виправлення про те, що правовстановлюючий документ належить дружині померлого - ОСОБА_6.

Наведені порушення перешкоджають сину померлого - ОСОБА_4, котрий являється інвалідом І групи і потрерує сторонньої допомоги та в інтересах якого заявлено позов, реалізувати право на спадкування після смерті батька.

Таким чином, прокурор просить визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧН № 000609 і визнати за ОСОБА_4 право на земельну частку (пай), відповідно до втраченого сертифіката серії ЧН № 0124249.

В судовому засіданні прокурор підтримала вимоги, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача, в особі Сиберізької сільської ради Ріпкинського району, позов визнав.

Представники третіх осіб - відділу Держземагентства та Ріпкинської РДА, в судовому засіданні вказали на обгрунтованість вимог прокурора.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в межах, заявлених прокурором.

У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених сторонами вимог і на підставі наданих ними доказів.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 на законних підставах отримав сертифікат серії ЧН № 0124249 на земельну частку (пай), площею 4,04 га. у землях, що перебували в колективній власності сільгосппідприємства Світанок.

01.10.1996 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом серії І-ЕЛ № 329563, виданим Сиберізькою сільською радою Ріпкинського району.

Свідоцтвом про народження особи, в інтересах якої предявлено позов, підтверджується, що померлий ОСОБА_5 доводиться батьком ОСОБА_4.

Вказаним свідоцтвом, серії ЯС № 034243 також підтверджується, що матірю ОСОБА_4 являється ОСОБА_6.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 померла 04.05.2006 року.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 показала, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з особою, в інтересах якої заявлено позов та представляє інтереси свого чоловіка в органах нотаріату.

Свідок показала, що її чоловік ОСОБА_4, на момент смерті свого батька, не проживав разом з останнім і не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

ОСОБА_4 був єдиною дитиною у батьків.

Після смерті матері ОСОБА_4 подавав до Ріпкинської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак на момент розгляду цивільної справи судом, не отримав свідоцтв про право на спадщину, в тому числі через помилки та виправлення, допущені в правовстановлюючих документах на землю.

Сторони в судовому засіданні не оспорювали той факт, що після смерті батька позивача, в управління і володіння спадковим майном вступила дружина останнього, тобто матір ОСОБА_4

Викладене підтверджується довідкою Сиберізької сільської ради № 347 від 11.06.2014 року, з якої вбачається, що на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5, спільно з ним проживала і була зареєстрована лише дружина - ОСОБА_6

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6, після смерті чоловіка, у встановленому п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР порядку, котрий був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, прийняла спадщину після ОСОБА_5, оскільки вона вступила в управління і володіння спадковим майном.

За приписами діючого законодавства, до складу спадкового майна входять і майнові права померлої особи, в тому числі і права на земельні ділянки.

До дня своєї смерті, тобто до 04.05.2006 року, ОСОБА_6 продовжувала проживати одноособово по вул.Рижого, 32, (колишня 33) в с.Сиберіж Ріпкинського району.

З копії спадкової справи вбачається, що за життя ОСОБА_6 склала заповіт на користь сина - ОСОБА_4.

Вказаний заповіт був посвідчений виконкомом Сиберізької сільради 14.10.1996 року і на день відкриття спадщини після ОСОБА_6 він не скасовувався та не змінювався.

Як слідує з матеріалів справи, реалізуючи своє право на спадкування, ОСОБА_4 звертався до відділу Держземагенства у Ріпкинському районі з метою отримання дубліката сертифіката на право на земельну частку, замість втраченого оригінала, однак у задоволенні звернення позивачеві було відмовлено через відсутність бланків сертифікатів.

З Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧН № 000609 вбачається, що цей документ було видано Сиберізькою сільською радою на імя ОСОБА_5 30.07.2001 року, тобто вже після смерті останнього.

Крім того, в документі написання прізвища власника значиться ОСОБА_5, замість ОСОБА_5, а сам Державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів за № 33.

Також в правовстановлюючий документ посадовими особами органу місцевого самоврядування були внесені виправлення про перехід права власності на землю на користь ОСОБА_6.

З урахуванням того, що ОСОБА_6 не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, запис в Державному акті від 16.01.2004 року, про внесенння до нього виправлень стосовно власника земельної ділянки, було здійснено всупереч вимогам ст.ст.45, 47, 48 ЦК УРСР, що має наслідком визнання правочину недійсним.

Довідкою Сиберізької сільської ради № 100 від 18.02.2014 року і додатком до рішення сесії сільської ради від.25.09.2001 року підтверджено, що згідно схеми розпаювання ОСОБА_5 належала земельна ділянка № 167, а ділянка № 33 була виділена ОСОБА_8, на підставі Державного акту серії ЧН № 0122450.

Таким чином, в судовому засіданні знайшли підтвердження доводи прокурора про необхідність визнання правовстановлюючого документа недійсним.

В той же час, визнання недійсним Державного акта, не позбавляє ОСОБА_4 права на спадкування земельної ділянки.

Приймаючи до уваги що позивач, з незалежних від нього обставин, не може отримати дублікат сертифіката на право на земельну частку (пай), за ним підлягає визнання право на спадкування земельної частки відповідно до втраченого сертифіката серії ЧН № 0124249.

У відповідності до ст.79 ЦПК України, судові витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 57, 209, 212, 215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧН №000609, виданий ОСОБА_5 на підставі 16 сесії 23 скликання Сиберізької сільської ради від 25 вересня 2001 року площею 4,136 га, на території Сиберізької сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №33 від 30.07.2001 року.

Визнати за спадкоємцем ОСОБА_4 право на земельну частку (пай), відповідно до втраченого сертифіката серії ЧН №0124249, який був виданий ОСОБА_5 на підставі розпорядження Ріпкинської РДА 20.06.1996 року №220 та зареєстрований 30.07.1996 року за №243 в книзі записів реєстрації сертифікатів по КСП "Світанок".

Судові витрати по справі відсутні.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Апеляція на рішення може бути подана до апеляційного суду Чернігівської області, через Ріпкинський районний суд, протягом 10 днів з дня його проголошення, а особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - у цей же строк, з дня отримання його копії.

Повний текст рішення складено 10.04.2015 року.

Суддя Є.А. Жовток