Справа № 369/2496/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

10.06.2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Волчка А.Я.

за участю секретаря: Раситюк М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу, посилаючись на те, що 27 квітня 2013 року ним було надано в борг відповідачу грошову суму в розмірі 2000 доларів США, що за курсом НБУ на момент отримання суми позики становило 16200 грн., зі строком повернення до 27 травня 2013 року включно, тобто, фактично було укладено договір позики.

30.11.2013 року ОСОБА_2 повернув ОСОБА_1 частину позичених коштів у розмірі 900 доларів США, решту суми коштів у розмірі 1100 доларів США відповідач зобовязався повернути в строк до 10.12.2013 року.

Проте, на теперішній час сума позики у розмірі 1100 доларів США відповідачем неповернута.

Посилаючись на вищевикладені обставини та положення закону позивач просив суд: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 30539.43 грн. основного боргу, 3% річних у розмірі 1616.50 грн., та 321.55 грн. витрат по сплаті судового збору.

У судове засідання представник позивача не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся.

За письмовою згодою представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Суд, перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

За правилами ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

З огляду на ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Положеннями ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом установлено, що 27 квітня 2013 року між сторонами у справі було укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідач взяв у позивача в борг грошову суму в розмірі 2000 доларів США.

30.11.2013 року відповідач частково повернув борг у розмірі 900 доларів, решту суми 1100 доларів США зобовязався повернути в строк до 10.12.2013 року.

Вказані вище обставини підтверджуються розписками наявними у матеріалах справи (а.с. 7, 8).

Вказані кошти відповідач не повернув до теперішнього часу, добровільно повернути борг не бажає, а тому з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню основна сума боргу 1100 доларів США, що по курсу НБУ станом на час подання позову становить 30539.43 грн., три проценти річних від простроченої суми 1616.50 грн., що разом складає 32155.93 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 526, 625, 1046-1049 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 30539.43 грн. основного боргу, 3% річних у розмірі 1616.50 грн., та 321.55 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області протягом 10 днів, з дня отримання позивачем його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя А.Я. Волчко