Справа № 2-252/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2010 року

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Гуревського В.К.

за секретаря - Кузнецовій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про розподіл квартири, стягнення коштів, визнання договору купівлі-продажу недійсним, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання шлюбу недійсним, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження своїм майном, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогою про розподіл квартири з відповідачем ОСОБА_2, посилаючись на те, що 22 липня 2005 року між сторонами в Російській Федерації був зареєстрований шлюб. 15 серпня 2005 року вони придбали на праві спільної сумісної власності квартиру під АДРЕСА_1, яка була зареєстрована на дружину - ОСОБА_2 Після розірвання шлюбу відповідач добровільно розділити квартиру не бажає, тому позивач вимушений звернутися з цим позовом до суду за захистом своїх законних прав та інтересів.

В подальшому позивач надав до суду позовну заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив, крім розділу квартири, ще стягнути кошти з відповідача, тому, що позивач в АК Ощадбанк Російської Федерації оформив кредитний договір № 21-3/05/1900 від 25.07.2005 року про надання грошей у розмірі 20000,0 доларів США на придбання та облаштування спірної квартири. В серпні 2007 року шлюб був розірваний, на той час позивачем було частково сплачено зобов'язання за даним кредитом, залишок залишився у сумі 10973,0 доларів США, тому позивач вважає, що половину від цієї суми 5486,0 доларів США йому повинна сплатити відповідач.

ОСОБА_1 також доповнив позовну заяву вимогою про визнання договору купівлі-продажу недійсним, в якій просив визнати договір купівлі-продажу квартири під АДРЕСА_1 від 18 жовтня 2007 року недійсним, у зв'язку з тим, що під час судового слідства з'ясувалось, що спірна квартира була продана відповідачем ОСОБА_2 ОСОБА_3 без його згоди, що порушило його майнові права. В якості співвідповідача залучена ОСОБА_3, як власниця спірної квартири за договором купівлі-продажу.

Відповідач ОСОБА_2 заперечувала проти позову про розподіл квартири, вказуючи на те, що квартира під АДРЕСА_1 не може бути предметом даного спору у зв'язку з тим, що позивач коштів на придбання квартири не надавав, а з оформленням договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюком О.Б. 18.10.2007 року, зареєстровано в реєстрі за № 3299, ОСОБА_3 є законним власником цієї квартири. Після уточнення позовних вимог позивачем ОСОБА_2 також заперечувала проти визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, посилаючись на обґрунтування своїх вимог на такі обставини. ОСОБА_1 приховує той факт, що між ними існують родинні відносини, тобто шлюб був зареєстрований між двоюрідним братом та двоюрідною сестрою, в результаті звернення його з проханням про це для реалізації власних цілей - спрощення набуття громадянства України для подальшої купівлі земель сільськогосподарського призначення з метою реалізації своїх планів в цілях отримання прибутків. Тому згідно із ч. 2 ст. 40; п. 2 ч. 1 ст. 41 Сімейного кодексу України вона вважає твердження позивача безпідставними, а шлюб недійсним. Наміру створювати сім'ю у них не було, спільне господарство не велось, разом не проживали, спільних коштів не було. Участі у придбанні квартири не приймав, а таким чином, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України, майно є набутим ОСОБА_2 за час шлюбу за кошти, які належали їй особисто, а тому квартира була її приватною власністю. В попередньому судовому засіданні позивач наполягав на переданні їй коштів, які отримав в кредит, не підтверджуючи свої доводи доказами. ОСОБА_2 не відомо і до сьогоднішнього моменту не існувало жодного документа, який би підтверджував цільове використання коштів, одержаних позивачем в кредит. Таким чином, з огляду на викладене, майнові права позивача нею не могли бути і не були порушені.

Відповідач ОСОБА_2 надала зустрічну позовну заяву про визнання шлюбу недійсним, який приєднаний до позову про розподіл квартири, посилаючись на обґрунтування своїх вимог на такі обставини. 22 липня 2005 року між позивачем та відповідачем в Російській Федерації був зареєстрований шлюб, але їх шлюб був фіктивний, без наміру створити сім'ю та здобути права та обов'язки подружжя, так як ОСОБА_1 є її двоюрідним братом, він бажав мешкати в Україні та получити українське громадянство, завдяки ОСОБА_2 Фактично сторони не мешкали жодного дня. У ОСОБА_2 були інтимні стосунки з іншим чоловіком, від якого в неї 23 липня 2007 року народився син ОСОБА_6.

ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження своїм майном до ОСОБА_1, посилаючись на те, що 18 жовтня 2007 року на підставі договору купівлі-продажу нею була придбана у приватну власність квартира під АДРЕСА_1. ОСОБА_3 стало відомо, що винесено ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру. Будучи добросовісним набувачем, на даний момент вона не може користуватись своїм конституційними правами у повному обсязі та розпоряджатись квартирою, яка належить їй на праві приватної власності.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову ОСОБА_3 та з відмовою у задоволенні позовів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторін, їх представників, представлених письмових доказів.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином Російської Федерації, що підтверджує копія паспорта громадянина Російської Федерації серії НОМЕР_1 від 26.09.2002 року, код підрозділу 512-003, виданий ОВД Первомайського окр. м. Мурманська, 26.09.2002 року.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, є громадянкою України, що підтверджує копія паспорту громадянина України НОМЕР_2, виданий Суворовським РВ УМВС України в Херсонській області, 15 червня 1995 року.

Родинні стосунки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтверджуються таким.

ОСОБА_7 уклав шлюб з ОСОБА_12 та від шлюбу народилися двоє дітей: син - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 (довідка №1172/3.56 від 13.12.2007 року) та дочка - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження Серії НОМЕР_3 від 19.03.1947 року, запис №20).

ОСОБА_10 та ОСОБА_11 одружилися, та ОСОБА_10 змінила прізвище на „ОСОБА_10", згідно свідоцтва про одруження Серії НОМЕР_4 від 17.09.1971 року, запис за №432. Від цього шлюбу народилась дочка - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (відповідно до свідоцтва про народження Серії НОМЕР_5 від 06.06.1978 року, запис за № 452).

ІНФОРМАЦІЯ_7 померла ОСОБА_12, що підтверджує свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_6 від 18.10.1993 року, запис за №3418. ІНФОРМАЦІЯ_8 помер ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_7 від 23.12.1995 року, запис за №4970.

Оскільки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є рідними братом та сестрою, та у них народились діти, а саме: у ОСОБА_9 народився син - ОСОБА_1, а у ОСОБА_10 - ОСОБА_2, тому ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є двоюрідними братом та сестрою, що також було підтверджено сторонами в судовому засіданні.

Відповідно до свідоцтвом про укладення шлюбу Серії НОМЕР_8, актовий запис № 1449, позивач, ОСОБА_1 та відповідач, ОСОБА_2, у відділі РАЦС Адміністрації м. Мурманська 22 липня 2005 року уклали шлюб.

Згідно кредитного договору №21-3/05/1900 від 25 липня 2005 року ВАТ „АК ЗБРФ" надав ОСОБА_1 кредит у сумі 20000,0 доларів США на споживчі цілі на строк до 23.07.2010 року під 12% річних. В забезпечення виконання зобов'язань щодо погашення кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом, можливих штрафних санкцій, а також відшкодування збитків, пов'язаних із порушенням умов кредитного договору, згідно п. 5.1. кредитного договору, Банк укладає з ОСОБА_15 договір поруки № 21-3/05/1900-01 від 26 липня 2005 року та з ОСОБА_16 договір поруки №21-3/05/1900-02 від 26.07.2005 року.

15 серпня 2005 року ОСОБА_2 придбала у свою власність квартиру під АДРЕСА_1, яка розташована на І-му поверсі та складається з двох житлових кімнат, житловою площею 27,5 кв. м., загальна корисна площа квартири 44,6 кв. м., що підтверджує договір купівлі - продажу від 15.08.2005 року ВСІ №558103 посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юрасовою А.М., зареєстровано в реєстрі за №Д-4726. Право власності за ОСОБА_2 було зареєстровано в КП „ОМБТІ та РОН" за №537 в кн. 581пр-6 від 16.08.2005 року. Згідно п. 2.1 договору купівлі-продажу квартири від 15 серпня 2005 року продаж квартири здійснено за 16006,0 гривень.

Згідно заяви від 27 серпня 2007 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Одеської державної нотаріальної контори Андріадіс В.Ю., зареєстровано в реєстрі за №2-587, ОСОБА_2 надала згоду на розірвання шлюбу з ОСОБА_1, та просила розглядати справи про розірвання шлюбу за її відсутністю.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_9, виданого 09 жовтня 2007 року відділом РАЦС адміністрації м. Мурманська (РФ), шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, актовий запис № 1489, за спільною заявою подружжя.

18 жовтня 2007 року ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_3 придбала у власність спірну квартиру АДРЕСА_1, що підтверджує договір купівлі-продажу квартири ВКА №538221, зареєстрований в реєстрі за №3299, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюком О.Б. Право власності за ОСОБА_3 було зареєстровано в КП „ОМБТІ та РОН", згідно відповіді на запит від 29.10.2007 року.

Суд визнає, що оголошені сторонами мотиви, що характеризуються відсутністю дійсного наміру створення сім'ї, реєстрації шлюбу є об'єктивними, відповідач ОСОБА_2 є двоюрідною сестрою позивачу, народила дитину від іншого чоловіка, ОСОБА_19, ІНФОРМАЦІЯ_6, батьки: мати - ОСОБА_2, батько - ОСОБА_20, відповідно до свідоцтва про народження Серії НОМЕР_10 від 02.08.2007 року, запис за № 641.

На підтвердження наміру створити сім'ю ОСОБА_1 представив фотографії з весілля. При цьому ОСОБА_2 не проживає однією сім'єю з ОСОБА_1, спільних дітей не має, шлюб укладався без наміру створити сім'ю та набути відповідні права та обов'язки подружжя. ОСОБА_2 стверджує, що шлюб укладався з ОСОБА_1 фіктивно, а саме на його прохання з метою отримання громадянства України.

Згідно із законодавчим визначенням поняття шлюбу за ст. 21 Сімейного кодексу України - шлюб є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на добровільності та дійсності намірів обох з осіб, які одружуються, на створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України „Про міжнародне приватне право" особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.

Ст. 55 Закону України „Про міжнародне приватне право" право на шлюб визначається особистим законом кожної з осіб, які подали заяву про укладення шлюбу. У разі укладення шлюбу в Україні застосовуються вимоги Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу.

Ст. 58 Закону України „Про міжнародне приватне право" шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу.

За правилом ч. 2 ст. 40 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя.

Відповідно до ст. 39 СК України недійсним є шлюб, зареєстрований між особами, які є родичами прямої лінії споріднення, а також між рідними братом та сестрою. Згідно ч. 1 п. 2 ст. 41 СК України шлюб може бути визнаний недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований між двоюрідними братом та сестрою.

На підставі ст. 45 СК України недійсний шлюб, а також шлюб, визнаний недійсним за рішенням суду, не є підставою для виникнення у осіб, між якими він був зареєстрований, прав та обов'язків подружжя, а також прав та обов'язків, які встановлені для подружжя іншими законами України. Якщо протягом недійсного шлюбу особи набули майно, воно вважається таким, що належить їм на праві спільної часткової власності. Розмір часток кожного з них визначається відповідно до їхньої участі у придбанні цього майна своєю працею та коштами.

Згідно п. 13 Пленуму Верховного Суду України Постанови від 21.12.2007 року №11 про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, у випадках, передбачених ст. 41 СК, шлюб за рішенням суду може бути визнаний недійсним. У даному разі вирішення цього питання залежить від встановлених судом обставин. СК вказує на підстави, за яких шлюб може бути визнано недійсним, зокрема: коли шлюб було укладено між усиновлювачем і усиновленою дитиною; двоюрідними братом і сестрою чи іншими родичами; з особою, яка не досягла шлюбного віку, тощо. Разом з тим, наявності одного із вказаних фактів недостатньо для визнання шлюбу недійсним. Таким чином, вирішуючи справу, судам слід брати до уваги те, наскільки цим шлюбом порушено права та інтереси особи, тривалість спільного проживання подружжя, характер їх взаємин, а також інші обставини, що мають істотне значення. Наявність рішення суду про розірвання шлюбу є перешкодою для визнання цього шлюбу недійсним.

Шлюб між сторонами був розірваний органом РАЦС за взаємною згодою, а тому це є перешкодою для визнання його недійсним. За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову про визнання шлюбу недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). При цьому згідно п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Твердження ОСОБА_1 про те, що ним був укладений кредитний договір для купівлі квартири АДРЕСА_2, та представленні ним копії звітів про здійснення переказів зі „Сбербанка России" (Северо-Западный банк) на користь ОСОБА_1 в розмірі: 123189,18 російських рублів (30000,0 грн.) за період з 31.07.2005 року по 30.08.2005 року викликає сумніви у його участі в купівлі квартири з таких підстав.

Кредитний договір № 21-3/05/1900 від 25 липня 2005 року укладений між ВАТ „АК ЗБРФ" та ОСОБА_1 у сумі 20000,0 доларів США на споживчі цілі на строк до 23.07.2010 року під 12% річних.

Згідно п. 2.1 договору купівлі-продажу від 15 серпня 2005 року вартість квартири АДРЕСА_1, яку придбала ОСОБА_2, складає 16006,0 гривень. Доказів, що саме ті кошти, які отримав в банку ОСОБА_1 і які були переказані до м. Одеси пішли на купівлю спірної квартири позивачем ОСОБА_1 не представлено, достовірно не пояснено, чому переказувалося коштів більше, ніж вартість спірної квартири.

27.11.2009 року судом ухвалено свідка ОСОБА_21 (продавець спірної квартири) доставити до Малиновського районного суду м. Одеси приводом у судове засідання, але виконати даний привід на вдалося у зв'язку відсутністю свідка в м. Одесі. В подальшому сторони не наполягали на виклику цього свідка.

З таких обставин суд вважає недоведеним, що позивач ОСОБА_1 приймав участь у фінансуванні купівлі квартири АДРЕСА_1 за рахунок кредитних коштів, право власності на яку було зареєстроване за ОСОБА_2, а тому вважає за необхідне відмовити у задоволенні його позовних вимог.

Стосовно вимого ОСОБА_3 суд виходить з того, що вона є добросовісним набувачем квартири. Договір купівлі-продажу квартири укладався 18 жовтня 2007 року, шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 був розірваний 09 жовтня 2007 року. З урахуванням існування спору в суді, намаганням позивача взнати своє право на частину квартири, ОСОБА_3 правомірно вважає, що її права власника в майбутньому можуть бути порушені, вона вправі вимагати усунення їй перешкод в користуванні власністю, а тому суд вважає за необхідне захистити її права в такий спосіб.

Керуючись ст. ст. 21, 39, 40, 41, 45, 57, 60 Сімейного кодексу України, ст. 16 ЦК України, ст. ст. 16, 55, 58 Закону України „Про міжнародне приватне право", ст. ст. 10, 11, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, СУД -

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про розподіл квартири, стягнення коштів, визнання договору купівлі-продажу недійсним - відмовити.

У задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання шлюбу недійсним - відмовити.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження своїм майном - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не чинити ОСОБА_3 перешкод у розпорядженні власністю - квартирою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення та подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення у порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя Гуревський В.К.