АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів: Вербової І.М., Поливач Л.Д.

при секретарі - Бугай О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що протягом 2007 року ОСОБА_1 сплатив ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 40650,00 євро в рахунок майбутнього придбання садового будинку та земельної ділянки, про що було складено відповідні розписки. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28 лютого 2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, стягнення коштів і відшкодування шкоди у задоволенні первісного позову та зустрічного позову відмовлено. Зазначене рішення набрало законної сили. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19 грудня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про витребування майна, набутого без достатньої правової підстави, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження своїм майном, стягнення завданих збитків первісний позов було задоволено, зустрічний позов задоволено частково. Рішенням апеляційного суду м. Києва від 18 квітня 2013 року зазначене рішення було змінено в частині солідарного стягнення грошових коштів з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 40650,00 євро. Незважаючи на те, що рішення про стягнення належних йому коштів набуло законної сили 18 квітня 2013 року, відповідач не повернула борг, у зв'язку з чим ОСОБА_1 змушений був звернутись до ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві за примусовим виконанням рішення суду. 23 травня 2013 року державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Льовіною А.А. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №38123725 про стягнення з ОСОБА_2 боргу у розмірі 429990,52 грн. на користь ОСОБА_1 02 лютого 2015 року розпорядженням державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві було прийнято рішення перерахувати грошові кошти у розмірі 445990,52 грн., сплачені відповідачем на рахунок позивача. 11 березня 2015 року у зв'язку з фактичним виконанням рішення суду виконавче провадження щодо стягнення з відповідача грошових коштів на користь ОСОБА_1 було закрито, про що винесена відповідна постанова.

Позивач стверджував, що відповідач безпідставно утримувала грошові кошти позивача у розмірі 40650,00 євро і тривалий час відмовлялась їх повернути та з урахуванням того, що при прийнятті рішення про стягнення відповідних грошових коштів Оболонським районним судом м. Києва відповідні зобов'язання було перераховано в національну валюту України за курсом, встановленим НБУ на день прийняття рішення, а тому позивач зазнав реальних збитків у розмірі 22149,15 євро. Позивач зазначив, що він фактично отримав грошові кошти у розмірі 18500,65 євро та у зв'язку з несвоєчасним виконанням відповідачем зобов'язання щодо повернення грошових коштів для відновлення порушеного внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 права власності ОСОБА_1 необхідно придбати 22149,15 євро, які і є реальними збитками. З цих підстав позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь завдані збитки у розмірі 22149,15 євро.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. При цьому зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позову про стягнення з відповідача збитків з моменту набрання законної сили рішення суду про стягнення грошових коштів до часу їх повернення відповідачем та помилково послався на те, що в розумінні ст. 22 ЦК України курсова різниця іноземної валюти по відношенню до гривні не є збитками.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19 грудня 2012 року у у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про витребування майна, набутого без достатньої правової підстави, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження своїм майном, стягнення завданих збитків, первісний позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_2 солідарно на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 40650,00 євро, що за курсом НБУ становить 428170,52 грн., стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 16000,00 грн. та судові витрати з кожного з відповідачів у розмірі 910,00 грн.; зустрічний позов задоволено частково, зобов'язано ОСОБА_1 звільнити садовий будинок та земельну ділянку АДРЕСА_1 та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 107,00 грн

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 18 квітня 2013 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 грудня 2012 року скасовано в частині солідарного стягнення грошових коштів у сумі 40650,00 євро, що за курсом НБУ становить 428170,52 грн., з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, та стягнення судових витрат, та ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 40650,00 євро, що за курсом НБУ становить 428170,52 грн., та судові витрати у розмірі 1820,00 грн.; в частині позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 відмовлено, в іншій частині рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 грудня 2012 року залишено без змін.

02 лютого 2015 року розпорядженням державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Мойсеєнка В.В. №38154819 прийнято рішення перерахувати 445990,52 грн. боргу на рахунок стягувача ОСОБА_1

11 березня 2015 року державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Мойсеєнком В.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з фактичним виконанням ОСОБА_2 рішення суду.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що вимоги позивача в частині стягнення збитків є безпідставними, оскільки в розумінні положень ст. 22 ЦК України курсова різниця іноземної валюти по відношенню до гривні не є збитками.

Такий висновок суду є правильним.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пункт 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобов'язання встановлює завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.

Згідно положень статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Пунктом 4 статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували не день ухвалення рішення.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу.

Зі змісті наведених норм закону випливає, що індекс інфляції нараховується у випадку невиконання грошового зобов'язання у національній валюті.

Між тим, предметом спору між позивачем та відповідачем було стягнення грошових коштів у іноземній валюті (долари США та Євро), а на відповідачеві відповідно лежав обов'язок по поверненню грошових коштів саме у цих валютах. Визначення їх гривневого еквівалента і стягнення судом коштів у гривнях за офіційним курсом на день ухвалення рішення не суперечить чинному законодавству.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що вимоги позивача про стягнення з відповідача збитків є безпідставними, оскільки в розумінні положень ст. 22 ЦК України курсова різниця іноземної валюти по відношенню до гривні не є збитками.

Колегія суддів приходить до висновку, що ураховуючи те, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем було визначено рішенням суду в іноземній валюті (долари США та Євро), з урахуванням курсу іноземної валюти по відношенню до гривні на день постановлення судом даного рішення, то підстави для стягнення з відповідача курсової різниця іноземної валюти по відношенню до гривні та задоволення позову відсутні, а відтак - доводи апеляційної скарги, що в розумінні ст. 22 ЦК України курсова різниця іноземної валюти по відношенню до гривні не є збитками - безпідставні.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307,308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до вказаного суду.

Головуючий

Судді