Справа № 569/6267/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2015 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя - Галінська В.В.

при секретарі - Райковській О.К.

з участю: позивача - ОСОБА_1, її представника - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах сина ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином,-

ВСТАНОВИВ:

До Рівненського міського суду звернулася ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах сина ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином.

В огрунтування позовних вимог покликається на те, що 21 липня 2013 року приблизно о 17 годині неповнолітній ОСОБА_3 поблизу супермаркету "Арсен", що на вулиці Євгена Коновальця в м.Рівне, спричинив її сину ОСОБА_4 тілесні ушкодження. По даному факту було відкрите кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 за ч.2 ст.125 КК України. Ухвалою Рівненського міського суду від 26 лютого 2014 року в справі №569/18015/13-к до неповнолітнього ОСОБА_3 застосовані заходи виховного характеру. Внаслідок нанесення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень вона понесла матеріальні витрати, а син отримав моральну шкоду. Просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь завдану матеріальну шкоду в розмірі 312,90 грн., кошти на необхідне санаторно-курортне лікування в розмірі 9450,00 грн, втрати на надання послуг адвоката в розмірі 1500,00 грн та моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги та їх обгрунтування підтримали повністю, просили позов задоволити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечив щодо факту нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 та відшкодування суми коштів на придбання ліків. Просив відмовити в задоволенні позову в частині стягнення суми коштів на саноторно-курортне лікування та моральної шкоди.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов до всиновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

З оглянутої в судовому засіданні ухвали Рівненського міського суду від 26 лютого 2014 року вбачається, що 21 липня 2013 року приблизно о 17 годині непонолітній ОСОБА_3, перебуваючи поблизу супермаркету "Арсен", що на вулиці Євгена Коновальця, 20 в м.Рівне,на грунті особистої неприязності, маючи умисел на нанесення тілесного ушкодження, наніс один удар головою у лобну ділянку (чоло) голови ОСОБА_4, в результаті спричинив останньому тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно-мозокової травми (струсу головного мозку), яке відноситься до легкого телесного ушкодження з короткочасним розладом здоров"я. До неповнолітнього ОСОБА_3 застосовані примусові заходи виховного характеру.

Дослідивши додані до позовної заяви докази, зокрема чеки на суму 312,90 грн., суд приймає до уваги вказану суму матеріальної шкоди до відшкодування позивачу, як понесеної у зв'язку із придбанням ліків неповнолітньому ОСОБА_4

Згідно ст. 1179 ЦК України, відшкодування шкоди, завданої неповнолітньою особою (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.

Однак з частині відшкодування майбутніх витрат на санаторно-курортне лікування, висновки суду зроблено з порушенням вимог чинного законодавства та підлягають зміні.

Згідно вимог ч.1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя фізичній особі, зобовязана відшкодувати потерпілому додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Відповідно до ч.2 ст. 1202 ЦК України стягнення додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, може бути здійснене наперед у межах строків, встановлених на основі висновку відповідної лікарської експертизи, а також у разі необхідності попередньої оплати послуг і майна (придбання путівки, оплата проїзду, оплата спеціальних транспортних засобів тощо).

Враховуючи викладене, а також те, що станом на день розгляду справи у ОСОБА_4 відсутній висновок ЛКК, що останній потребує санаторно-курортного лікування в санаторії "Червона калина" чи іншому, відсутні також докази у вигляді висновків лікарської експертизи щодо необхідності такого лікування на наступні (майбутні) періоди, суд вважає за необхідне в цій частині в задвооленні позову відмовити.

Відповідно положень ст. 1167 ЦК України, роз'яснень Пленуму Верховного Суду в п.2 п.5 постанови "Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди" від 31.03.1995 року №4 /з наступними змінами та доповненнями/ обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, немайнова шкода, протиправності діяння її заподіювача, наявності причинного зав'язку між шкодою і протиправним діянням її заподіювача та вини останнього в заподіянні. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може бути лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховується вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п.п. З, 9, 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Таким чином, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються душевні, психічні, моральні страждання, стан здоров"я та погіршення здоров'я потерпілого, суд визначаї її розмір 4000 грн..

Відповідно ст.120 КПК України, витрати, пов"язані з оплатою допомоги захисника, несе підозрюваний, обвинувачений, кірм випадків, передбачених частиною третьою цієї статті.Витрати пов"язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільнй відповідач, юридична особа, що якої здійснюється провадження.

Згідно ст.24 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Виходячи із вимог даних норм законодавства, стягнення даних витрат не передбачено чинним законодавством,

Враховуючи всі обставини, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду в розмірі 312,90 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід державного бюджету судовий збір у розмірі 243,60 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлено 09 червня 2015 року.

Суддя - підпис

згідно з оригіналом:

Суддя Рівненського міського суду В.В.Галінська