РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/881/15-ц

пр. № 2/759/2105/15

28 травня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Кириленко Т.В.

при секретарі Завадському О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати договір довічного утримання, укладений 5.09.2013р. між нею та відповідачкою, згідно якого вона передала ОСОБА_2 у власність належну їй квартиру АДРЕСА_1, а ОСОБА_2 зобовязалась довічно її утримувати, забезпечувати харчуванням, доглядом, медикаментами, необхідною допомогою, посилаючись на те, що відповідачка належним чином своїх зобовязань не виконує.

Відповідачка проти позову заперечує, посилаючись на те, що вона належним чином виконувала умови договору, який був укладений на прохання самої позивачки, забезпечувала позивачку харчуванням, доглядом, щомісячно перераховувала на її рахунок по 500грн., оплачувала квартплату та комунпослуги. Лише двічі за згодою позивачки вона перераховувала кошти по 1000грн. наступного місяця.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 5.09.2013р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір довічного утримання, згідно якого позивачка передала у власність відповідачці квартиру АДРЕСА_1, а відповідачка зобовязалась довічно утримувати позивачку, забезпечувати її харчуванням, одягом, наглядом, грошовою допомогою в розмірі 500грн. щомісячно зі зберіганням в її безкоштовному довічному користуванні вказаної квартири /ас 12-13/.

Відповідно до ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків, незалежно від його вини.

Як на підставу позову позивачка посилається на те, що відповідачка належним чином не виконує обовязки за договором довічного утримання: тримає у себе платіжну картку, на яку перераховує 500грн., кошти двічі перераховувались з запізненням, без врахування індексації, не забезпечує медичною допомогою, не отримує ліки, не забезпечує належним харчуванням і наданням побутових послуг, частково не сплачує комунальні послуги інтернет, кабельне телебачення, телефон.

У разі виникнення спору між сторонами, згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом.

Позивачка, посилаючись на неналежне виконання відповідачкою взятих на себе обовязків за договором довічного утримання будь-яких доказів суду не представила.

Між тим у судових засіданнях представники позивачки не заперечували, що відповідачка приходила до позивачки, забезпечувала харчуванням, прибирала в квартирі, перераховувала кошти, оплачувала квартирну плату

Допитана за клопотанням представників позивачки свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що знає позивачку давно, оскільки як соціальний працівник її обслуговувала. Зі слів ОСОБА_1 їй стало відомо, що під тиском сусідів вона уклала договір довічного утримання з ОСОБА_2 ОСОБА_1 їй жалілася, що після укладення договору ставлення до неї змінилося, ОСОБА_2 забирала картку, мало годувала, літом від?їзжала і просила сусідів, щоб принесли хліб.

Проте, показання даного свідка щодо обставин укладання договору довічного утримання та щодо неналежного виконання його умов відповідачкою повністю спростовуються показаннями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та матеріалами справи.

Так, свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що є сусідкою позивачки, часто буває у неї в гостях. Оскільки позивачці не вистачало грошей, вона їй порадила оформити договір довічного утримання щоб її доглядали, оскільки і сама уклала такий договір. Вони викликала ОСОБА_2 та запропонували їй оформити договір, вона спочатку відмовлялась, однак потім вони домовились і узгодили всі питання. ОСОБА_2 навела порядок в квартирі, приносила їжу. Про те, що її погано годують, ОСОБА_1 їй не скаржилась. Потім вона почула розмову, що позивачка хоче розірвати договір, але чому, вона не розповідала.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що дуже давно знає позивачку, бачиться з нею на вулиці, іноді вона їй дзвонить. ОСОБА_1 їй розповідала, що вирішила укласти договір довічного утримання з ОСОБА_2 Спочатку все було добре, ОСОБА_1 була задоволена, ніяких зауважень не висловлювала. Приблизно з вересня 2014р. ОСОБА_1 стала говорити, що не хоче більше, щоб ОСОБА_2 її доглядала і що їй порадили звернутися до суду для розірвання договору.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що ОСОБА_2 добросовісно виконувала свої обовязки по договору довічного утримання. Коли влітку ОСОБА_2 періодично їздила в село, то просила її навідувати ОСОБА_1 та приносити їй їжу, що вона й робила і будь-яких зауважень від ОСОБА_1 з цього приводу не надходило.

Допитана в якості свідка відповідачка ОСОБА_2 пояснила, що до неї звернулась ОСОБА_4 по проханню ОСОБА_1 з пропозицією укладення договору довічного утримання. Вони довго обговорювали умови договору, записали їх письмово і даний листок у неї зберігся. Крім того, укладанню договору передував догляд за ОСОБА_1Ю протягом чотирьох місяців з травня по вересень і в цей час вони остаточно узгодили всі питання. Під час підписання договору за пропозицією нотаріуса був внесений пункт щодо перерахування нею грошової допомоги в розмірі 500грн. У вересні 2013р. вона привела квартиру ОСОБА_1 в належний для проживання стан, оскільки ОСОБА_1 протягом тривалого часу зловживає спиртними напоями, у звязку з чим квартира була занедбаною та захаращеною. Протягом року відповідно до умов договору вона забезпечувала позивачку харчуванням, доглядом, возила в лікарню, перераховувала кошти, іноді позивачка давала їй картку для зняття коштів, яку вона разом з грішми та чеком одразу їй повертала. Будь-яких претензій у позивачки до неї не було, її все влаштовувало, вона протягом дня по декілька разів заходила до неї. В вересні ОСОБА_1 сказала, що заблокувала картку, оскільки їй так порадив адвокат. В листопаді з нею зустрівся адвокат ОСОБА_1 і вимагав добровільно розірвати договір, на що вона відмовилась. Потім на її адресу надійшла претензія, в якій зазначалось, що ОСОБА_1 боїться за своє життя і розірванням договору намагається себе захистити. В грудні 2014р. вона отримала повторну вимогу про те, що нібито тримає у себе платіжну картку і має сплатити ОСОБА_1 7000грн. З того ж часу ОСОБА_1 забрала у неї ключі від квартири і вона відвідувала її у присутності ОСОБА_4

На підтвердження своїх заперечень проти позову відповідачка надала журнал, що нею вівся з часу підписання договору, в якому зазначено про факти виконання нею умов договору щодо приготування їжі, прибирання квартири, здійснення покупок, оплати комунальних послуг. До жовтня 2014р. в журналі розписувалась і позивачка /ас 120-145/. В подальшому в журналі розписувалась свідок ОСОБА_4, яку запрошувала відповідачка при відвідуванні позивачки /ас 114-119/.

Факт ведення журналу та дійсність зафіксованих в ньому дій підтвердила і свідок ОСОБА_7, яка пояснила, що відповідачка з жовтня 2014р. при відвідуванні позивачки та передачі їжі стала запрошувати її, оскільки позивачка відмовлялась розписуватись в журналі.

Посилання представників позивачки на те, що відповідачка не забезпечувала ОСОБА_1 належним харчуванням та медичною допомогою суд вважає безпідставним, оскільки сама позивачка будь-яких претензій з цього приводу ні свідкам, ні в письмових зверненнях до відповідачки не висловлювала /ас 41-43, 49/.

Твердження представників позивачки про те, що відповідачка утримувала у себе банківську картку позивачки не знайщло свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки доказів цього надано не було. Так, з роздруківки руху коштів вбачається, що протягом строку дії договору кошти з карткового рахунку знімались частинами після їх надходження і позивачки ніяких претензій з приводу неможливості отримання даних коштів нікому не висловлювала. Лише в вересні 2014р., коли у позивачки виник намір розірвати договір, вона розповіла свідку ОСОБА_4, що заблокувала картку і їй необхідно зняти з рахунку кошти в розмірі 7 000грн.

Твердження представників позивачки про несплату відповідачкою послуг інтернету як на невиконання договору довічного утримання суд вважає безпідставним, оскільки умовами договору не передбачені оплата послуг Інтернету, міжміського телефонного звязку і кабельного телебачення.

Оцінюючи надані сторонами докази в їх сукупності суд вважає, що позивачка не довела факту невиконання чи неналежного виконання відповідачкою своїх обов?язків за договором довічного утримання, а тому законних підстав для розірвання вказаного договору за ст. 755 ЦК України у суду немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 755 ЦК України, ст.ст. 10, 57, 60, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через районний шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів.

Суддя