Справа № 456/2351/11 Головуючий у 1 інстанції: Сас С.С.
Провадження № 22-ц/783/4170/15 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О. Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Павлишина О.Ф.,

суддів Мікуш Ю.Р., Ніткевича А.В.,

з участю секретаря Гацій І.І.,

з участю: представника ОСОБА_2 ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_6 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7, ОСОБА_4, треті особи - відділ Держкомзему Стрийської міської ради, ОСОБА_8, про встановлення порядку користування земельною ділянкою,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням суду в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 В апеляційній скарзі стверджує про порушення норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд мав би зупинити провадження у справі, оскільки ВССУ відкрито провадження за касаційною скаргою її довірителя на рішення апеляційного суду від 26.02.2015 року. Зазначає, що її довірителька на момент ухвалення оскаржуваного рішення залишається власником житлового будинку АДРЕСА_1, оскільки не скасовані її правовстановлюючі документи на будинок. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, пояснення представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 про заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено такі обставини.

За будинком АДРЕСА_1 20.01.1977 року зареєстровано земельну ділянку площею 910 кв.м. (а.с.11-зворот)

Після смерті ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на будинок АДРЕСА_1, загальною площею 69,6 кв.м., зареєстровано 8.08.2012 року по 1/2 частині за ОСОБА_4 та ОСОБА_7 (а.с.61-63)

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21.10.2008 року за позивачкою по справі ОСОБА_2 визнано право власності на житловий будинок «Е-3» загальною площею 332,1 кв.м по АДРЕСА_1. (а.с.7)

Рішенням виконкому Стрийської міської ради №22 від 21.01.2009 року будинку ОСОБА_2, який належить останній згідно рішення суду від 21.10.2008 року, надано поштово-адресний номер - НОМЕР_1. (а.с.9)

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 26.02.2015 року рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21.10.2008 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2. до Стрийської міської ради Львівської області, ОСОБА_9 про визнання права власності на житловий будинок відмовлено. (а.с.108-110)

Відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до вимог ст.125 ЗК України ( в редакції на час вирішення судом питання про визнання права власності на будинок) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

У статті 126 ЗК України ( в редакції на час вирішення судом питання про визнання права власності на будинок) наведено виключний перелік документів, які посвідчують право на земельну ділянку, до них належать: державний акт на право власності на земельну ділянку; цивільно-правова угода про набуття права власності на земельну ділянку; свідоцтво про право на спадщину; державний акт на право постійного користування земельною ділянкою; договір оренди земельної ділянки, зареєстрований відповідно до закону.

Відповідно до ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть, якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання права; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що позивачка не надала суду доказів, які б підтверджували її право власності чи користування на земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок АДРЕСА_1, а відтак її права не порушені.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та доказам, що містяться в матеріалах справи.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачка залишається власником житлового будинку АДРЕСА_1, а відтак є користувачем спірної земельної ділянки, колегією суддів визнається таким, що не заслуговує на увагу, оскільки рішення суду, яким визнано право власності за останньою на житловий будинок, скасовано апеляційним судом, і жодних документів, які б посвідчували її право власності чи право користування спірною земельною ділянкою відповідно до положень ст.ст.125, 126 ЗК України ( в редакції на час визнання права власності на збудований будинок) нею не подано.

Посилання апелянта на відмову в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення її касаційної скарги на рішення Апеляційного суду Львівської області від 26.02.2015 року, колегією суддів не береться до уваги, оскільки предмет і підстави позову вказаних справ є різними, в цих справах питання про виникнення права на земельну ділянку у позивачки по справі не вирішувалось, а відтак відсутні будь-які обставини, що унеможливлюють розгляд даної справи до розгляду іншої справи судом касаційної інстанції.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому немає підстав для задоволення такої.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_6відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді : Мікуш Ю.Р.

Ніткевич А.В.