Справа № 189/946/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.06.2015 року Покровський районний суд Дніпропетровської області в складі

головуючого судді Лукінова К.С.

при секретарі Копиця С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покровське цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Великомихайлівської сільської ради в інтересах малолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, зацікавлена особа ОСОБА_6, третя особа: Покровська райдержадміністрація в особі служби у справах дітей про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить позбавити відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 батьківських прав відносно малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що батьки малолітніх дітей розлучені, спільно не проживають. Мати малолітніх не працює, постійного місця проживання не має, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя. Батько вихованням та утриманням малолітніх дітей не займається.

Одночасно з вирішенням питання про позбавлення батьківських прав, позивач просить призначити опікуном над малолітніми ОСОБА_6 та стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення кожною дитиною повноліття.

Прокурор позов підтримав.

В судове засідання сторони не з'явилися, надіславши заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Від представника позивача, третьої особи та ОСОБА_6 надійшли заяви в яких останні просять задовольнити позовні вимоги.

Справу розглянуто заочно відповідно до ст. 224 ЦПК України у відсутності відповідачів, які вдруге не з'явилися в судове засідання не повідомивши причин неявки. Про час слухання справи в суді були повідомлені належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

В постанові № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19 грудня 2008 р.), а саме в пункті 15 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. В пункті 16 даної постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

У силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати п до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Приписами статті 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач Орган опіки та піклування Великомихайлівської сільської ради посилається на те, що батьки малолітніх дітей розлучені, спільно не проживають. Мати дітей - ОСОБА_5 не працює, постійного місця проживання не має, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя. Вихованням та утриманням малолітніх дітей не займається, за місцем реєстрації не мешкає. Аліменти, які вона отримує, витрачає на придбання алкогольних напоїв.

Батько дітей - ОСОБА_4 проживає окремо. Життям дітей не цікавиться, вихованням не займається, не відвідує їх ні вдома, ні в школі. Будь-якої матеріальної допомоги, крім аліментів не надає.

З гр. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 неодноразово проводилися бесіди сільською головою, головою опікунської ради, дільничним інспектором щодо виконання ними батьківських обов'язків, але нічого не змінилося, а навіть ситуація погіршилася. Гр. ОСОБА_5 було притягнуто до адміністративної відповідальності згідно ст. 184 КпАП України за невиконання нею батьківських обов'язків (а.с. 29).

Як слідує з матеріалів справи, відповідачі являються батьками малолітніх ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 15-16).

Згідно висновку Великомихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області визнано доцільним позбавити відповідачів батьківських прав по відношенню до їх дітей (а.с. 6).

Відповідно до ст. 39 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці вживають всіх необхідних заходів для сприяння фізичному та психологічному відновленню та соціальній інтеграції дитини, яка є жертвою будь-яких видів нехтування, експлуатації чи зловживань, катувань чи будь-яких жорстоких, нелюдських або принижуючих гідність видів поводження, покарання чи збройних конфліктів. Таке відновлення і реінтеграція мають здійснюватися в умовах, що забезпечують здоров'я, самоповагу і гідність дитини.

Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання; ця відповідальність покладена переш за все на батьків.

Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до ст. 63 ЦК України опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених ст. 60 ЦК України. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного.

Згідно з ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених ЦК України.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 247 СК України встановлення опіки та піклування не припиняє права дитини на отримання пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв'язку з втратою годувальника та інших соціальних виплат, призначених дитині відповідно до законів України, а також права власності дитини на ці виплати.

ОСОБА_6, який доводиться ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дідусем, звернувся до Великомихайлівської сільської ради із заявою про призначення нього опікуном малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 11).

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 02.03.2015 року ОСОБА_6 має власний будинок, в будинку п'ять житлових кімнат, що об лаштовані необхідними меблями та побутовою технікою. Для дівчаток виділені окремі кімнати. В будинку чисто, затишно. Сім'я ОСОБА_7 тримає підсобне господарство для власних потреб, на присадибній ділянці вирощують сільськогосподарську продукцію (а.с. 8).

Відповідно до характеристики від 20.03.2015 року з місця проживання ОСОБА_6 за період проживання на території сільської ради зарекомендував себе з позитивної сторони. До адміністративної відповідальності не притягався. (а.с.7).

З урахуванням викладеного, суд вважає, що доводи, на які посилається позивач, вимагаючи позбавлення батьківських прав відповідачів, є такими, що заслуговують на застосування такого крайнього заходу впливу, яким є позбавлення батьківських прав щодо дітей та призначення ОСОБА_6 опікуном над малолітніми ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Крім того, відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Оскільки ОСОБА_5 є матір'ю малолітніх, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів також підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для стягнення з ОСОБА_5 аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дітей.

Оскільки норми ст.88 ЦПК України не містять положень щодо солідарного стягнення з відповідачів судових витрат з відповідачів підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 121 грн. 80 коп. з кожного окремо.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Органу опіки та піклування Великомихайлівської сільської ради в інтересах малолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, зацікавлена особа ОСОБА_6, третя особа: Покровська райдержадміністрація в особі служби у справах дітей про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 батьківських прав відносно малолітніх ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Призначити ОСОБА_6, 1941 року народження опікуном над малолітніми ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на користь ОСОБА_6, 1941 року народження на утримання малолітніх ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення кожною дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь держави судовий збір у розмірі 121 грн. 80 коп. з кожного окремо.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя К.С. Лукінова