Провадження № 2/344/669/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

26 травня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Барашкова В.В.

секретаря Струк Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення батьківства,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про встановлення батьківства.

Позивач в судове засідання не з»явився попередньо від представника позивача подана до суду заяву, за змістом якої позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить розглядати справу без його участі та не заперечив щодо заочного розгляду справи.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоч про час і місце судового розгляду повідомлялася у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомила, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що в 2002 році зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилася дочка ОСОБА_3 15.01.2008 року шлюб між ОСОБА_1. та ОСОБА_2 розірвано. Після розірвання шлюбу сторони по даній справі продовжували підтримувати відносини в результаті чого у цьому ж році почали проживати однією сім»єю, вести спільне господарство. Між ними були та продовжували існувати фактичні шлюбні відносини. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_4 Спільно проживали однією сім»єю до серпня 2014 року. Після цього ОСОБА_4 почала заперечувати батьківство ОСОБА_1 стосовно малолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, незважаючи на те, що в свідоцтві про народження дитини батьком дитини зазначено ОСОБА_1 (ас.6). Свою позицію відповідачка мотивує тим, що на час народження дитини вони не перебували у зареєстрованому шлюбі. Однак як встановлено під час провадження по справі позивач постійно піклується про дитину, виконує всі батьківські обов»язки, в процесі спільного проживання ОСОБА_1 надавалися відповідачці нотаріальні заяви про надання дозволу на виїзд за кордон їхніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (ас.7).

Відповідно до ч.4 ст.128 СК України позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст. 135 СК України.

Відповідно до ч.2 ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Частиною 2 ст. 1 СК України передбачено, що завданням СК України є зміцнення сім»ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб та забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку.

Згідно ст..3 СК України, сім»я є первинним та основним осередком суспільства.

Частиною 4 ст. 3 СК України передбачено, що сім»я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 5 СК України, держава охороняє сім»ю, дитинство материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім»ї.

Статтею 291 ЦК України закріплено, що фізична особа незалежно від віку та стану здоров»я має право на сім»ю.

Відповідно до ст. 7 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року( ратифікована Україною 27.02.1991 року) дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім.»я і набуття громадянства, а також наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Виходячи із вищенаведеного позовні вимоги є підставними і такими, що підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст.11, 15, 16, 291 ЦК України ст. 1 ч.2, ст.3 ч. 4, ст.ст. 5, ч.2 ст. 128, ч.4 ст.128 СК України, керуючись ст.ст. 213-215, 224-232 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільно-Процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених статтею 294 ЦПК України, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя Барашков В.В.