Справа №461/1021/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2015 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Стрельбицького В.В.,

при секретарі Кахнич С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу та неустойки за прострочення сплати аліментів,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, присуджених Галицьким районним судом м.Львова 21.12.2009 року, з нього на користь ОСОБА_2 на утримання їх доньок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 1/3 всіх видів доходів на 500 грн. на кожну дитину, мотивуючи тим, що на даний час він не працює, має нерегулярний та мінливий дохід, вдруге одружився та має на утримання також малолітніх дитей - ОСОБА_5, 2013 р.н. та ОСОБА_7, 2015 р.н. Йому складно сплачувати встановлений розмір аліментів, що порушує його майнові права.

07.04.2015 року ОСОБА_2 подала зустрічний позов до ОСОБА_1, в якому просить стягнути з останнього борг за несплату аліментів в сумі 10 539,32 грн. та 25 115,73 грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, мотивуючи тим, що впродовж 2014-2015р.р. ОСОБА_1 не уповному обсязі та несвоєчасно сплачує аліменти у зв'язку з чим значно погіршилось її матеріальне становище, вона не має змоги самостійно утримувати та забезпечувати належний матеріальний стан сім'ї. Згідно довідки Галицького ВДВС ЛМУЮ станом на 01.03.2015 року заборгованість по сплаті аліментів становить 10 539,32 грн. Пеня за несвоєчасну сплату аліментів щомісяця за 2014р. і до 01.04.2015р. складає 25115,73 грн.

29.04.2015 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої просить стягувати з нього аліменти в розмірі по 380 грн. на кожну дитину та звільнити від сплати заборгованості за аліментами за період з 01.02.2014 року по 01.03.2015 року у розмірі 9923,43 грн. Також, додатково зазначає, що йому доводиться нести витрати по винайму житла, оскільки у квартирі АДРЕСА_1, співвласником (1/2) якої він є , проживає ОСОБА_2 з доньками.

02.06.2015 року ОСОБА_2 уточнила зустрічний позов та просить стягнути з ОСОБА_1 борг за несплату аліментів в сумі 13 205,44 грн., 25 115,73 грн. неустойки за прострочення сплати аліментів, 2500,00 грн. витрат на правову допомогу та 383,21 грн. сплаченого судового збору.

Позивач та його представник в судовому засіданні первісний позов підтримали, дали пояснення аналогічні доводам, викладеним у позові. Зустрічний позов заперечили, з підстав викладених у письмових запереченнях. Просять первісний позов задоволити, в зустрічному позові відмовити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні первісний позов заперечили з підстав, викладених у письмових запереченнях. Зустрічний позов підтримали, дали пояснення аналогічні доводам зустрічного позову. Просять відмовити в первісному позові, зустрічний позов просять задоволити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, суд вважає, що первісний позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно ст.182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів на утримання дитини не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом встановлено наступне.

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 10.02.2009 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 /а.с.5/.

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 21.12.2009 року присуджено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньок ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/3 від його заробітної плати (всіх доходів), починаючи з дня звернення позивачки до суду з 27.04.2009 року і до досягнення ними повноліття, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян /а.с.6/.

21 червня 2013 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 /а.с.8/.

Від шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_6 народилось двоє дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.9, 26/

30 липня 2014 року державним реєстратором внесено запис №3005405 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 /а.с.57/, що також підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу /25/.

Наказом в.о. голови правління ПАТ «Кредобанк» надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею віку 3-х років ОСОБА_6 з 02.11.2013р. по ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.13/.

Статтею 192 Сімейного кодексу України встановлено можливість зменшення або збільшення за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ст.182 СК України).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 1286 грн. (30% = 385,8 грн.), тобто не допускається стягнення аліментів на дитину відповідного в розмірі меншому ніж 385,8 грн.

В судовому засіданні дійсно знайшли своє підтвердження факт зміни сімейного становища ОСОБА_1, а саме останній одружився та має на утриманні також двоє дітей від другого шлюбу.

Разом з цим, в ході судового засідання ОСОБА_1 не надано жодних належних доказів та судом не встановлено, що матеріальний стан останнього якимось чином змінився.

При цьому сам по собі факт припинення підприємницької діяльності не може розцінюватись судом, як погіршення матеріального становища платника аліментів, так як ОСОБА_1 є працездатним та визнає, що має заробіток. Крім того, в судовому засіданні позивачем не подано достатніх доказів щодо вжиття заходів по працевлаштуванню.

За таких обставин, суд приходить до переконання про необґрунтованість первісного позову, оскільки позивачем не доведено неможливості сплачувати аліменти у встановленому розмірі та більше того розмір аліментів про який просить останній є неприпустимим, так як є меншим 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому в задоволенні первісного позову слід відмовити.

Щодо зустрічного позову, то суд вважає, що такий підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Згідно із п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках, як вказано в п. 22 зазначеної постанови, стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

За загальним правилом, право на стягнення неустойки (пені) в особи виникає у зв'язку із юридичним фактом порушення нею обов'язку зі сплати аліментів на утримання дитини. При цьому, виконання такого обов'язку з порушенням строків сплати та наступне погашення заборгованості не звільняє особу від відповідальності у вигляді сплати неустойки (пені) за прострочення виконання обов'язку зі сплати аліментів.

Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно із зазначеною статтею, розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. За наявності заборгованості із сплати аліментів у розмірі, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів.

З наведених норм Закону випливає, що за наявності заборгованості по аліментах, такі стягуються у порядку, передбаченою вищезгаданою статтею Закону, та лише у разі спору щодо суми заборгованості, така сума визначається у судовому порядку.

Тобто, вимога щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по аліментах в сумі 13 205,44 грн. є безпідставною, оскільки порядок стягнення заборгованості по аліментах, передбачено ст.74 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 дійсно має заборгованість по оплаті аліментів, що підтверджується наданими суду доказами, а сума пені за прострочення сплати аліментів становить 25 115,73 грн.

Однак, як уже зазначалось вище сімейне становища ОСОБА_1 змінилося, а саме останній одружився та має на утриманні також двоє дітей від другого шлюбу. Також, останній припинив займатись підприємницькою діяльністю, а тому, з врахуванням цих обставин, суд приходить до переконання, що стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів в повному розмірі є непосильним тягарем матеріального характеру для платника аліментів.

За таких обставин, дотримуючись принципу розумності, суд вважає, що розмір неустойки (пені) підлягає зменшенню до можливого для сплати рівня та з ОСОБА_1 слід стягнути неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 3000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 3-11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні первісного позову відмовити.

Зустрічний позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3000 (три тисячі) гривень 00 коп. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання доньок ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

В решті вимог зустрічного позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 30,65 гривень витрат на сплату судового збору та 200,00 гривень витрат на правову допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10-ти днів після його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Стрельбицький В.В.