АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 17 квітня 2015 року

в справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравченко Ірина Сергіївна про визнання недійсними договору про надання споживчого кредиту, договору поруки, договору іпотеки, повернення документів, стягнення збитків та моральної шкоди.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2015 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися у суд з позовом до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» надалі /ПАТ «Укрсиббанк»/, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравченко Ірина Сергіївна про визнання недійсними договору про надання споживчого кредиту, договору поруки, договору іпотеки, повернення документів, стягнення збитків та моральної шкоди.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 квітня 2015 року позовну заяву повернуто позивачам для звернення до належного суду.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2, ОСОБА_3,посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу першої інстанції скасувати з передачею питання прийняття позовної заяви на новий розгляд.

Колегія суддів, заслухавши представника позивачів, який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до положень ч.5 ст. 110 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживанням чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Постановляючи ухвалу про повернення поданої по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позовної заяви для подання до належного суду, районний суд виходив з того, що дія Закону України «Про захист прав споживачів» на виниклі між сторонами правовідносини не поширюється, а тому у відповідності до ст.109 ЦПК України позов підлягає розгляду за місцезнаходженням відповідача.

Разом з тим, з такими висновками районного суду погодитися неможливо.

Згідно з п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» позови, що виникають із кредитних правовідносин, пред'являються до суду за загальними правилами підсудності, визначеними главою I розділу ІІІ ЦПК України. При цьому суд має врахувати право споживача на пред'явлення позову також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування цієї особи або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011, положення Закону України «Про захист прав споживачів» поширюються на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договорами про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору.

З позовної заяви убачається, що ОСОБА_2 заявлено позов про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту на підставі положень Закону України «Про захист прав споживачів», в той час як дія вказаного Закону поширюється на правовідносини, що виникають в тому числі і під час виконання сторонами умов кредитного договору.

Окрім цього, суд не врахував, що позовні вимоги в іншій частині носять похідний характер, а місцем реєстрації позивачів є передане в іпотеку нерухоме майно - АДРЕСА_1, що згідно з адміністративно-територіальним поділом м. Києва відноситься до Дніпровського району.

Отже, положення Закону України «Про захист прав споживачів» поширюються на правовідносини між кредитодавцем та ОСОБА_2, як споживачем фінансових послуг і під час дії кредитного договору, а тому та обставина, що позов заявлено у 2015р., у той час як договір, дійсність якого оспорюється, укладено у 2008р., а також те, що раніше позивачі не ставили питання про його розірвання в судовому порядку, не може бути підставою до відмови у його прийнятті.

За таких обставин, оскаржувана ухвала, як постановлена поспішно, з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню, а питання прийняття позову з додатками до нього - передачі на новий розгляд до того ж суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312- 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 17 квітня 2015 року скасувати, а питання прийняття позову з додатками до нього передати на новий розгляд до того ж суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 755/7360/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8474/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Ластовка Н.Д.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.