Справа № 211/5841/14-ц
Провадження № 2/211/210/15
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

21 квітня 2015 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С. В.

при секретарі Жуковій А.С.

за участі позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна та визнання права на частку житлової квартири, -

В С Т А Н О В И В :

09.09.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна та визнання права на частку житлової квартири, який в послідуючому уточнив. В обґрунтування своїх вимог послався на те, що з 27.04.1983 року по 09.11.2010 року він перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5. В період шлюбу, у 2002 році вони придбали у приватну власність житлову квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1. Правовстановлюючі документи оформили на дружину - ОСОБА_5 09.11.2010 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. ОСОБА_5 залишилася проживати у вказаній квартирі, а позивач продовжував утримувати вказане житло. З 2012 року ОСОБА_5 захворіла та в листопаді 2013 року поїхала до м. Одеси до своєї сестри, де 26.11.2013 року вчинила заповіт на користь відповідача ОСОБА_4, відповідно до якого заповіла їй вищевказану квартиру, яку придбала у шлюбі з позивачем. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла. Посилаючись на вимоги ст. 22 КпШС України, 69, 70 СК України, в останній редакції позовних вимог, позивач просив суд визнати житлову квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, спільною сумісною власністю та поділити вказану квартиру, визнавши за позивачем право власності на 1/2 частину вказаної квартири .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та посилаючись на обставини викладені в ньому просив позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечував та посилаючись на безпідставність заявлених вимог та порушення позивачем строку позовної давності просив в позові відмовити.

Вислухавши сторони, дослідивши наявні у справі матеріали, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що з 27.04.1983 року по 09.11.2010 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебували в зареєстрованому шлюбі ( а.с. 6-8, 10 - копії паспорту позивача, свідоцтв про укладення та розірвання шлюбу). На підставі договору купівлі продажу квартири від 19.02.2002 року ОСОБА_5 придбала у приватну власність житлову квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла ( а.с. 11 - копія свідоцтва про смерть). Після її смерті з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса звернулися: 27.12.2013 року - син померлої ОСОБА_6, 05 02.2014 року - позивач по справі ОСОБА_7 та 12.05.2014 року - ОСОБА_4. 05.02.2014 року до приватного нотаріуса Криворізького нотаріального округу Дніпропетровської області Кузнецової О.С. з заявою про видачу свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, а саме на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, звернувся позивач ОСОБА_1. 26.11.2013 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Марчук М.С. було посвідчено заповіт за реєстровим № 277 від імені ОСОБА_5, за яким остання призначила спадкоємцем квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1, ОСОБА_4 . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо права власності на квартиру,розташовану за адресою АДРЕСА_1 . Як слідує з договору купівлі продажу квартири від 19 02 2002 року ОСОБА_5 придбала вищезазначену квартиру.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Пунктом 1 розділу VII Прикінцевих положень Сімейного кодексу України визначено, що цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 01 січня 2004 року.

Зважаючи на викладені обставини поділ майна подружжя, яке придбано у 2002 році регулюються нормами КпШС України.

Відповідно до положень ст. 22 КпШС України 1969 року та ст. 16 Закону України «Про власність» (яка діяла на момент придбання спірної квартири) передбачає, що майно, нажите подружжям під час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч. 1 ст. 28 КпШС України у разі поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя їх частки визнаються рівними.

Таким чином житлова квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка була придбана бувшим подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_5 19.02.2002 року, тобто під час їх шлюбу, в силу ст. ст. 22,28 КпШС України (відповідно ст. ст. 60,70 СК України) є їх спільною сумісною власністю подружжя, і в разі її поділу частка кожного із подружжя є рівною.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зважаючи на викладені обставини та те, що відповідачем та її представником, які заперечували проти позовних вимог не доведено того, що спірна квартира придбана за особисті кошти ОСОБА_5, приймаючи до уваги те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла, суд приходить висновку про обґрунтованість вимог позивача та вважає можливим визнати за позивачем право власності на 1/ 2 частку спірної квартири, як частки в спільному майні подружжя та встановити факт володіння за життя на праві приватної власності ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, 1/2 частиною вказаної квартири, як часткою в спільному майні подружжя.

При цьому суд не вбачає підстав для задоволення заяви представника відповідача про застосування строку позовної давності з наступних підстав.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Зважаючи на те, що про порушення свого права позивач дізнався після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, суд вважає, що передбачений законом строк позовної давності на час його звернення з позовом до суд не пройшов.

У зв'язку із зазначеним позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягають стягненню, понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 994 гривень 35 копійок ( 1 % від вартості 1/ 2 частини квартири відповідно до звіту про оцінку майна ) .

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.. ст. 10, 11,60, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 86,3 кв.м., житловою площею 54,4 кв.м. спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_5.

Поділити квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 86,3 кв.м., житловою площею 54,4 кв. м. , визнавши за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/2 частку вказаної квартири та встановити факт належності на праві власності за життя 1/2 частини вказаної квартири ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у розмірі 994 ( дев»ятсотдев»яносто чотири ) грв. 35 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні при його проголошенні у той же строк із дня отримання копії рішення.

Суддя: С. В. Ткаченко