Провадження № 22-ц/780/2981/15 Доповідач у 2 інстанції Волохов Л. А.
Категорія 52 10.06.2015
УХВАЛА

Іменем України

10 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Мельника Я.С., Олійника В.І.,

при секретарі Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Малого підприємства «Чернівецький завод медичних виробів» про зобовязання видати трудову книжку та стягнути середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2015 року,

встановила:

У грудні 2014 року до суду звернувся ОСОБА_2 із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що 12 листопада 2007 року, згідно Наказу МП «Чернівецький завод медичних виробів» №02.07.13-2-К від 12 листопада 2007 року прийнятий на роботу та зарахований на посаду юрисконсульта.

При працевлаштуванні позивач передав відповідачу оригінал трудової книжки НОМЕР_1 Згідно Наказу МП «Чернівецький завод медичних виробів» №79-К від 28 лютого 2014 року ОСОБА_2 звільнений з роботи 03 лютого 2014 року, але при цьому відповідач не видав трудову книжку позивачу.

Позивач неодноразово звертався до відповідача щодо видачі йому трудової книжки, однак, на час подачі позову до суду, відповідач трудову книжку не видав.

У позові ОСОБА_2 просив зобовязати Мале підприємство «Чернівецький завод медичних виробів» направити на його адресу оригінал трудової книжки НОМЕР_1

Згідно Довідки Відповідача №34 від 17 квітня 2014 року середня заробітна плата що передувала звільненню останнього складала 474,64 грн.

Після неодноразових уточнень позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 10.06.2014 року по час постановлення рішення суду.

Крім того, вважає що відповідач втративши майно (трудову книжку) позивача та не видав дублікат трудової книжки, завдав позивачу моральну шкоду в розмірі 16060,00 грн., які просить стягнути із відповідача.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, як незаконне та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Вважає, що судом не вірно встановлені фактичні обставини справи, не обґрунтоване та висновки не відповідають самим обставинам.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. У пункті 2 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" зазначено, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що12 листопада 2007 року, згідно наказу президента МП «Чернівецький завод медичних виробів» №02.07.132-К ОСОБА_2 прийнятий на роботу на посаду юрисконсульта.

Згідно наказу президента МП «Чернівецький завод медичних виробів» №25-К від 28 лютого 2014 року ОСОБА_2, юрисконсульта звільнено з роботи за прогул без поважних причин 03 лютого 2014 року на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України.

28 лютого 2014 року на адресу ОСОБА_2 направлено повідомлення за підписом президента МП «Чернівецькй завод медичних виробів» про необхідність зявитись на підприємство для оформлення документів про звільнення, при цьому повідомлено, що суми компенсацій перераховано на картковий рахунок позивача.

Матеріалами справи встановлено, що 11 червня 2014 року ОСОБА_2 направив на адресу відповідача Вимогу про направлення йому Трудової книжки цінним листом. Однак, конверт повернувся із поштовою відміткою «за відмовою адресата від одержання». ( а.с. 3,4).

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 направив на адресу МП «ЧЗМВ» телеграму з вимогою направити на його адресу трудову книжку цінним листом. Зазначену телеграму підприємство отримало. ( а.с. 14 )

На вищевказану телеграму листом б/н від 31 жовтня 2014 року, МП «ЧЗМВ» повідомлено, що трудова книжка ОСОБА_2 втрачена при певних обставинах та запропоновано останньому подати нову заяву про видачу Дубліката трудової книжки та надати документи, що підтверджують загальний трудовий стаж. Даний лист позивач отримав. (а.с. 5,6 ).

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до МП «Чернівецький завод медичних виробів» про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, орендної плати та відшкодування моральної шкоди, позов задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_2 плату за оренду транспортного засобу у розмірі 2 880 грн., в іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 04 грудня 2014 року вищезазначене судове рішення залишене без змін.

Із Акту про отримання трудової книжки від 07 лютого 2013 року, складеного інспектором по кадрах МП «Чернівецький завод медичних виробів» Міхно Т.М. та президентом МП «Чернівецький завод медичних виробів» Гудковським Ю.А., вбачається, що останній 07 лютого 2013 року отримав на руки для передачі юрисконсульту ОСОБА_2 трудову книжку серії НОМЕР_1 У даному акті міститься також рукописний текст, з якого видно, що головний бухгалтер ОСОБА_9 засвідчила факт передачі у її присутності президентом МП «Чернівецький завод медичних виробів» Гудковським Ю.А. трудової книжки 08.02.2013 року ОСОБА_2

Також, допитані у судовому засіданні, в суді першої інстанції свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_9 підтвердили обставини, викладені у вищевказаному акті, та доповнили те, що передача трудової книжки здійснювалась у м. Києві біля станції метро «Лісова».

За змістом ст. 47 КЗпП України та п. 4.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників N58 від 29 липня 1993 року: власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно п. 4.2. вищезазначеної Інструкції передбачено, якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки.

Відповідно до ч. 4 ст. 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органа працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

З огляду на викладені обставини вбачається, що трудова книжка ОСОБА_2 на підприємстві відсутня, так як, була передана позивачу ще під час перебування у трудових відносинах із відповідачем, у лютому 2013 року, та не повернута на підприємство. Дані обставини підтверджені показами свідків та актом від 07.02.2013 року і не спростовані позивачем у судовому засіданні.

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що в день звільнення ОСОБА_2, його не було на робочому місці, тому відповідачем направлено повідомлення про необхідність зявитися на підприємство для оформлення документів про звільнення, що згідно вимог КЗпП України включає видачу роботодавцем працівнику трудової книжки чи її дубліката.

Згідно положень Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників N58 від 29 липня 1993 року особа, яка загубила трудову книжку (вкладиш до неї), зобов'язана негайно заявити про це власнику або уповноваженому ним органу за місцем останньої роботи. Не пізніше 15 днів після заяви, а у разі ускладнення в інші строки власник або уповноважений ним орган видає працівнику іншу трудову книжку або вкладиш до неї (нових зразків) з написом "Дублікат" в правому верхньому кутку першої сторінки. ( п. 5.1)

Дублікат трудової книжки або вкладиш до неї заповнюється за загальними правилами. У розділи "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження" і "Відомості про заохочення" при заповненні дубліката вносяться записи про роботу, а також про нагородження і заохочення за місцем останньої роботи на підставі раніше виданих наказів (розпоряджень). ( пункт 5.2.). Якщо працівник до влаштування на це підприємство вже працював, то при заповненні дубліката трудової книжки в розділ "Відомості про роботу" у графу 3 спочатку вноситься запис про загальний стаж його роботи до влаштування на це підприємство, який підтверджується документами. (пункт 5.3. ).

Трудові книжки та їх дублікати, що не були одержані працівниками при звільненні, зберігаються протягом двох років у відділі кадрів підприємства окремо від інших трудових книжок працівників, які перебувають на роботі. Після цього строку не затребувані трудові книжки (їх дублікати) зберігаються в архіві підприємства протягом 50 років, а по закінченні зазначеного строку їх можна знищити в установленому порядку ( пункт 6.2. ).

Враховуючи вищевикладене колегія суддів погоджується з висновком суду, що вини відповідача у затримці видачі ОСОБА_2 оригіналу трудової книжки не вбачається так як під час звільнення позивача, підприємством дотримані вимоги п. 4.2 Інструкції, що підтверджується повідомленням МП «Чернівецький завод медичних виробів» від 28.02.2014 року.

Суд обґрунтовано зазначив, що вимоги позивача про видачу йому оригіналу трудової книжки, а не дублікату є неможливими для виконання відповідачем з незалежних від підприємства обставин та порушення відповідачем правил видачі трудової книжки працівнику під час перебування у трудових відносинах, що призвело до неповернення працівником трудової книжки на підприємство, не може бути підставою для стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу у звязку із затримкою видачі трудової книжки при звільненні.

Крім того, у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції позивач не заперечував того факту, що після його звільнення він здійснював свою професійну діяльність працюючи адвокатом, тобто відсутність трудової книжки не перешкоджала його роботі

Статті 10, 60 ЦПК України визначають, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 ЦПК України, частина перша якої передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування законного і обґрунтованого рішення суду.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглянувши спір, повно та всебічно дослідив й оцінив обставини справи, надані сторонами докази, застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини та дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 308 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2015 року залишити без зміни.

Судове рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня його оголошення.

Головуючий Волохов Л.А.

Судді Олійник В.І.

Мельник Я.С.