АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2578/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 50 Романенко В. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоФетісової Т. Л.
суддівКачана О. В. , Нерушак Л. В.
при секретаріВосколович-Литвин Ж. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 квітня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа - Центральний ВДВС Черкаської МУЮ, про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,

в с т а н о в и л а :

Позивачка ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7, яким, з урахуванням подальших уточнень позовних вимог, просила стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період часу з серпня 2012 року по квітень 2014 року в сумі 30090,02 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.11.2012 у справі №2/1118/1953/12 з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання доньки сторін ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 400,00 грн. щомісячно, починаючи з 02.08.2012 до досягнення дочкою повноліття - 23.07.2027, та на утримання сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 400,00 грн., щомісячно починаючи з 02.08.2012 до досягнення сином повноліття - 19.03.2029. Відповідач належним чином аліменти не сплачував внаслідок чого за період часу з серпня 2012 року по квітень 2014 року в нього утворилася заборгованість по аліментах у сумі 6 988,38 грн., що й стало підставою для нарахування неустойки.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.04.2014 позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 9 400,00 грн. та вирішено питання про стягнення судового збору.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про повне задоволення позовних вимог. В обґрунтування апелянт указує на те, що суд не навів у рішенні розрахунку суми неустойки, яку невірно розрахував, помилково врахував наявність у відповідача на утриманні іншої жінки з якою він не одружений, та наявність у тієї жінки малолітньої дитини, яку відповідач не утримує, так як її утримують її батьки. Доказів ведення відповідачем спільного господарства із іншою жінкою суду не надано.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав та мотивів.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не працює, перебуває в цивільному шлюбі з ОСОБА_10, яка від першого шлюбу має малолітню дитину ОСОБА_10, які перебувають на його утриманні, оскільки ОСОБА_10 на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, основною причиною виникнення заборгованості по сплаті аліментів є тяжке матеріальне становище відповідача, що стало підставою для зменшення судом розміру неустойки до розміру заборгованості по сплаті аліментів.

З матеріалів даної справи та доводів апеляційної скарги вбачається наступне.

При розгляді даної справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін у справі народилась дочка ОСОБА_8, а ІНФОРМАЦІЯ_2 - син ОСОБА_11.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.11.2012 стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дочки ОСОБА_12 в розмірі 400,00 грн. щомісячно, починаючи з 02.08.2012 до досягнення повноліття, та на утримання сина ОСОБА_9 в розмірі 400,00 грн. щомісячно, починаючи з 02.08.2012 року до досягнення повноліття.

Вказане рішення знаходиться на виконанні в Центральному ВДВС Черкаського МУЮ.

Згідно довідки-розрахунку ДВС (а.с.33) заборгованість по аліментах ОСОБА_7 на користь ОСОБА_13 за період часу з 02.08.2012 по 01.04.2014 становить 6 988,38 грн.

Згідно ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст.196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць) (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-94цс15 від 01 липня 2015 року).

Таким чином колегія суддів вважає, що, з урахуванням здійснених відповідачем у лютому 2013 року та липні 2013 року виплати аліментів та переліку місяців у яких аліменти не сплачувалися, вказаних позивачкою у її розрахунку пені від 02.04.2014 (а.с.37), правильним та таким, що відповідає положенням ч.1 ст.196 СК України, розрахунком неустойки за порушення строків сплати аліментів, має бути такий:

за серпень 2012 року - 748,38 грн. х 0,01 х 31 = 231,99 грн.;

за вересень 2012 року - 800,00 грн. х 0,01 х 30 = 240,00 грн.;

за жовтень 2012 року - 800,00 грн. х 0,01 х 31 = 248,00 грн.;

за листопад 2012 року - 800,00 грн. х 0,01 х 30 = 240,00 грн.;

за січень 2013 року - 800,00 грн. х 0,01 х 31 = 248,00 грн.;

за лютий 2013 року - 300,00 грн. х 0,01 х 28 = 84,00 грн.;

за липень 2013 року - 340,00 грн. х 0,01 х 31 = 105,40 грн.;

за серпень 2013 року - 800,00 грн. х 0,01 х 31 = 248,00 грн.;

за вересень 2013 року - 800,00 грн. х 0,01 х 30 = 240,00 грн.;

за жовтень 2013 року - 800,00 грн. х 0,01 х 31 = 248,00 грн.;

за листопад 2013 року - 800,00 грн. х 0,01 х 30 = 240,00 грн.;

за січень 2014 року - 800,00 грн. х 0,01 х 31 = 248,00 грн.;

за лютий 2014 року - 800,00 грн. х 0,01 х 28 = 224,00 грн.,

а всього 2 845,39 грн.

Тобто, розмір пені за прострочення по сплаті аліментів, який мав би бути стягнутий судом з відповідача на користь позивачки становить 2845,39 грн.

Виходячи з вищенаведеного колегія суддів приходить до висновку про те, що розрахунок пені за прострочення сплати аліментів за період часу з серпня 2012 року по квітень 2014 року у сумі 30 090,02 грн., яку позивачка просить суд стягнути на її користь з відповідача, не відповідає вимогам чинного законодавства України.

Проте, враховуючи те, що відповідач ОСОБА_7 рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржував, при розгляді даної справи апеляційним судом погоджувався висновками суду в повному обсязі, наполягав на стягненні з нього на користь позивачки саме 9 400,00 грн. пені за прострочення сплати аліментів, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції має бути залишено без змін, відповідно, апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Інші доводи апеляційної скарги є несуттєвими, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для скасування рішення суду, яке є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу - відхилити .

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 квітня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа - Центральний ВДВС Черкаської МУЮ, про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :