Справа № 450/805/14 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/783/2982/15 Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого Федоришина А.В.

суддів: Приколоти Т.І., Тропак О.В.,

секретаря Іванової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 травня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу -

в с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішення задоволено зазначений позов. Ухвалено про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики в сумі 240000 грн.

Рішення оскаржила ОСОБА_2 Як убачається зі змісту апеляційної скарги, просить змінити рішення, зменшивши розмір стягнення до 200000 грн. Посилається на неправильне встановлення судом фактичних обставин справи, зокрема на те, що суд не взяв до уваги пояснення позивача про повернення апелянтом частини боргу на суму 40000 грн.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги колегія суддів не знаходить законних підстав для її задоволення з огляду на викладені мотиви.

Встановлено, що 19.09.2011 року ОСОБА_3 передала у позику ОСОБА_2 240000 грн. до 19.09.2012 року.

19.09.20012 року ОСОБА_2 суму позики не повернула.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 1046 Цього ж Кодексу визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Отже, так як на час ухвалення рішення судом першої інстанції ОСОБА_2 не повернула суму позики ОСОБА_3., то висновок місцевого суду про наявність підстав для задоволення позову є правильним, відповідає матеріалам справи і ґрунтується на наведених вище нормах права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, так як ні в журналі судового засідання, ні під час фіксування перебігу судового засідання технічними засобами не відображено тієї обставини, що позивач визнавала повернення боржником частини позики. До того ж, як пояснює сама апелянт, розписка про часткове виконання ОСОБА_2 зобовязання була написана кредитором після ухвалення рішення суду і тому вона не була і не могла бути предметом оцінки.

Разом із цим колегія суддів зазначає, що не прийняття судом апеляційної інстанції такого доказу не порушує прав боржника, оскільки розписка ОСОБА_3. про часткове виконання ОСОБА_2 зобовязання може бути врахована при виконанні рішення Пустомитівського районного суду від 26.05.2014 року.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність його висновків, то рішення належить залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 317 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: