РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2015 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Губської Я.В.

при секретарі Приблуда І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, УДАІ ГУМВС України в Харківській області про витребування автомобіля з чужого незаконного володіння, поновлення реєстрації, встановлення порядку користування автомобілем

ВСТАНОВИВ:

22.06. 2015 року ОСОБА_1 в особі свого представника звернулась з позовом до суду до ОСОБА_2, ОСОБА_3, УДАІ ГУМВС України в Харківській області про витребування автомобіля з чужого незаконного володіння, поновлення реєстрації, встановлення порядку користування автомобілем.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона є власницею ? частини автомобіля MITSUBISHI LANCER 1,6 COMFORT, тип Т3 ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-В, рік випуску 2007, реєстраційний номер НОМЕР_1, згідно рішення судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 12.02.2015 року, що набуло чинності. Позивач зазначила, що з 26.12.2003 року перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_3, під час якого за спільні кошти подружжям було придбано новий автомобіль марки MITSUBISHI LANCER 1,6 вартістю 93997 гривень у ТОВ «Техно-Арт» на підставі договору №б/н від 30.03.2007 року, який зареєстровано РЕВ МВ №1 ОСОБА_4 України в Харківській області 31.03.2007 року на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ АХС №026678, що є спільним майном подружжя. 21.03.2011 року за рішенням Обухівського районного суду Київської області шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано. Крім того, позивач в своєму позові зазначає, що 04.01.2013 року відповідач без її відому і письмової згоди продав зазначений автомобіль ОСОБА_2 Московським районним судом м. Харкова було розглянуто цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та прийняте рішення від 24.11.2015 року, яке було змінено рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 12.02.2015 року, відповідно до якого за ОСОБА_1 визнано право власності на ? частину автомобіля марки MITSUBISHI LANCER 1,6 COMFORT, тип Т3 ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-В, рік випуску 2007, реєстраційний номер НОМЕР_1 та визнано недійсним договір купівлі-продажу на даний автомобіль, укладений між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 04.01.2013 року. Також зазначає, що згідно довідки Управління ДАІ ГУ МВС України в Харківській області вищевказаний автомобіль 04.01.2013 року було перереєстровано на імя ОСОБА_2, і їй видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу CAO516613 від 04.01.2013 року.

На підставі викладеного, відповідно до вимог ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317,387,391 ЦК України позивач просить витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 автомобіль марки MITSUBISHI LANCER 1,6 COMFORT, тип Т3 ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-В, рік випуску 2007, реєстраційний номер НОМЕР_1 та передати його ОСОБА_1, скасувати свідоцтво про реєстрацію автомобіля марки MITSUBISHI Lancer 1.6 Comfort, тип ТЗ Легковий седан-В, рік випуску 2007, реєстраційний номер НОМЕР_2 на імя ОСОБА_2 та поновити реєстрацію даного автомобіля за ОСОБА_3 та встановити порядок користування спірним автомобілем: перший місяць після набрання чинності рішенням їй, наступний місяць - ОСОБА_3, в подальшому почергово, з передачею майна щомісяця. (а.с. 23-25).

В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. В подальшому, позивач та представник позивача в судові засідання не з*явилися, в матеріалах справи мається заява про розгляд справи у відсутності позивача та представника позивача. (а.с. 54).

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, зазначаючи про те, що автомобіль він продав і він йому не потрібен, в органи ДАІ перереєструвати автомобіль на себе не піде, грошові кошти за частину автомобіля дружині не віддавав.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2- ОСОБА_5 проти позовних вимог заперечував, надавши до суду письмові заперечення.

Представник відповідача УДАІ ГУ МВСУ в Харківській області в судове засідання не зявився, просив справу розглядати без їх участі, надав письмові заперечення, в яких заперечував проти задоволення позову, зазначивши, що при перереєстрації транспортного засобу їхніми працівниками не порушено жодної норми чинного законодавства.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, заперечення відповідачів, оцінивши надані докази кожний окремо та у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст.ст.11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 26.12.2003 року перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_3, під час якого 30.03.2007 року подружжям було придбано новий автомобіль марки MITSUBISHI LANCER 1,6 COMFORT, тип Т3 ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-В, рік випуску 2007, реєстраційний номер НОМЕР_1, що є спільним майном подружжя. 21.03.2011 року за рішенням Обухівського районного суду Київської області шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано. 04.01.2013 року відповідач продав зазначений автомобіль ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу.

24.11.2015 року Московським районним судом м. Харкова було винесено рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, яке було змінено рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 12.02.2015 року, відповідно до якого за ОСОБА_1 визнано право власності на ? частину автомобіля марки MITSUBISHI LANCER 1,6 COMFORT, тип Т3 ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-В, рік випуску 2007, реєстраційний номер НОМЕР_1 та визнано недійсним договір купівлі-продажу на даний автомобіль, укладений між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 04.01.2013 року (а.с.7-14).

04.01.2013 року спірний автомобіль було перереєстровано на імя ОСОБА_2 та видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу CAO516613 від 04.01.2013 року, що підтверджується довідкою управління ДАІ ГУ МВС України в Харківській області, що міститься в матеріалах справи (а.с. 15)

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч.1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Відповідно до ст. 61 ч. 3 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішення у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа щодо якої встановлено ці обставини.

У суду немає сумніву щодо належності позивачці ОСОБА_1 права власності на ? частину автомобіля марки MITSUBISHI LANCER 1,6 COMFORT, тип Т3 ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-В, рік випуску 2007, реєстраційний номер НОМЕР_1. Даних про скасування рішення судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 12.02.2015 року до суду не надано.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Вимогами ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Стаття 387 ЦК України встановлює, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно, окрім іншого, вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Таким чином, суд, дослідивши усі представлені сторонами докази в обґрунтування своїх вимог та заперечень, приходить до висновку, що у ОСОБА_1 є право власності на ? частину автомобіля марки MITSUBISHI Lancer 1.6 Comfort, тип ТЗ Легковий седан-В, рік випуску 2007, реєстраційний номер НОМЕР_2, що підтверджено рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 12.02.2015 року, яке ніким не скасоване, є чинним. Згідно пояснень відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні автомобіль йому не потрібен, він не буде ним користуватись.

Також, під час розгляду справи встановлено, що автомобіль вибув з володіння позивача не з її волі іншим шляхом. Підставою вибуття майна з володіння позивача став договір купівлі-продажу від 04.01.2013 року, який визнаний судом недійсним 12.02.2015 року. Дані обставини свідчать про те, що право власності ОСОБА_1 підлягає захисту шляхом витребування майна у набувача цього майна на підставі договору купівлі - продажу від 04.01.2013 року відповідно до вимог ст.ст. 387, 388 ЦК України. Доказів на спростування зазначеного суду під час розгляду справи не надано.

Належних та допустимих доказів на підтвердження заперечень відповідача ОСОБА_2 щодо правомірності користування нею спірним автомобілем суду під час розгляду справи надано не було, а тому позовні вимоги в частині витребування автомобіля та скасування свідоцтва про реєстрацію за ОСОБА_2 та поновлення реєстрації за ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

Згідно зі ст.19 Закону України «Про автомобільний транспорт» транспортні засоби, в тому числі легкові автомобілі» підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 6 Правил державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 встановлено, що транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в реєстраційно-екзаменаційних підрозділах Державтоінспекції.

В силу п.п.7, 8 зазначених Правил власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи або їх представники зобов'язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника, поданої особисто, і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу, оцінку його вартості; правомірність придбання транспортних засобів, вузлів і агрегатів, які мають ідентифікаційні номери, підтверджується документами, скріпленими підписом відповідної посадової особи і печаткою, виданими суб'єктами підприємницької діяльності, які реалізують транспортні засоби та видають довідки-рахунки, митними органами, судами, нотаріусами, органами соціального захисту населення, підприємствами - виробниками транспортних засобів та підрозділами ДАІ, а також угодами, укладеними на товарний біржах.

Стосовно позовних вимог щодо визначення порядку користування автомобілем, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 358 ЦК УКраїни право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Судом встановлено, що між співвласниками спірного майна не досягнуто домовленості щодо користування автомобілем, а тому суд не вбачає підстав для визначення порядку користування, запропонованого позивачем та роз*яснює право співвласників на вирішення цього питання шляхом витребування відповідної матеріальної компенсації у разі необхідності.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,169, 209, 212-215,218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Витребувати автомобіль марки MITSUBISHI Lancer 1.6 Comfort, тип ТЗ Легковий седан-В, рік випуску 2007, реєстраційний номер НОМЕР_2 з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 та передати автомобіль ОСОБА_1.

Скасувати свідоцтво про реєстрацію автомобіля марки MITSUBISHI Lancer 1.6 Comfort, тип ТЗ Легковий седан-В, рік випуску 2007, реєстраційний номер НОМЕР_2 на ім*я ОСОБА_2 та поновити реєстрацію даного автомобіля за ОСОБА_3.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення порядку користування спірним автомобілем відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя