Справа № 159/2614/15-ц
Провадження № 2/159/791/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 15 червня 2015 року

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Луньової Т.М.,

за участі секретаря - Канашкової О.М.,

позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3, який приймає участь у судовому засіданні у режимі відео конференції,

представника служби у справах дітей - Мацана Ю.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_7, про відшкодування шкоди у зв'язку з втратою годувальника,

в с т а н о в и в :

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6, звернулись до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна», про відшкодування шкоди у зв'язку з втратою годувальника, зокрема прохають суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ПАТ «СК «Універсальна»: на користь ОСОБА_1 2848,95 грн. страхового відшкодування по втраті годувальника; на користь позивача ОСОБА_2 21038 грн. страхового відшкодування по втраті годувальника; на користь ОСОБА_2, на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6, відповідно 13389,5 грн. та 47336,4 грн. страхового відшкодування по втраті годувальника.

Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви позивачі посилаються на наступні обставини: 26 серпня 2012 року о 18 год. 15 хв. водій ОСОБА_7, громадянин Республіки Польща, керуючи автомобілем марки «Фольксвагкен Т-4», д.р.н. НОМЕР_2 та рухаючись по автодорозі М-19 сполученням Доманово-Ковель-Чернівці- Тереблече зі сторони м. Луцька у напрямку м. Ковеля, в смт. Голобах Ковельського району Волинської області, виконуючи маневр обгону велосипедиста ОСОБА_9, який рухався у попутному напрямку та виконав поворот ліворуч, здійснив зіткнення з останнім. Внаслідок ДТП велосипедист від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди. Згідно постанови ст. слідчого ВР ДТП СУ УМВС України у Львівській області від 28 вересня 2012 року, кримінальну справу, порушену щодо ОСОБА_7 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України закрито за п.2 ст. 6 КПК України в редакції 1960 року. Унаслідок дорожньо транспортної пригоди загинув ОСОБА_9 - чоловік позивача ОСОБА_2 та батько позивача ОСОБА_1 та неповнолітніх дітей ОСОБА_5, 1999 року народження та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, який народився після смерті свого батька. На час смерті ОСОБА_9 на його утриманні перебували позивач та двоє неповнолітніх дітей позивача. Крім цього, вже після смерті ОСОБА_9 в позивача народився син ОСОБА_6, батьком якого є загиблий. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Фольксвагкен Т-4», д.р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_7 була застрахована відповідачем, як страховиком згідно з договором страхування, за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/850 74 33 від 24 серпня 2012 року. У порядку передбаченому чинним законодавством, позивачі звернулись до відповідача, як страховика, з вимогою про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст. 1200 ЦК України, однак у виплаті таких відшкодувань позивачам було відмовлено. З урахуванням тієї обставини, що дохід померлого ОСОБА_9 на час смерті становив в середньому 876,61 грн. на місяць та перебування на утриманні померлого чотирьох, сума яка припадає на одного утриманця, на думку позивачів, повинна сягати 219,15 грн. на місяць. Відтак, з посиланням на норми 1200 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачі прохають стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 2848,95 грн., за період часу зі смерті годувальника і до досягнення нею повноліття; на користь позивача ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 13389,50 грн. за період часу зі смерті годувальника і до досягнення нею повноліття; на користь позивача ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 47336,4 грн. за період часу зі смерті годувальника і до досягнення ним повноліття; на користь ОСОБА_2, до досягнення дитиною, ОСОБА_6, 2013 року народження 8-ми років, 21038,4 грн.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, кожен зокрема, позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві і прохають позов задовольнити.

Представник відповідача, ОСОБА_3, який приймав участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, позову не визнав, заперечив проти його задоволення. Заперечуючи проти позову покликається на ту обставину, що на час ДТП, у якій загинув чоловік позивача ОСОБА_2 та батько позивача ОСОБА_1, стаття 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачала, що у зв'язку із смертю годувальника відшкодуванню підлягала частина неотриманих доходів потерпілого, яка кожному утриманцю належала б при його житті, за вирахуванням пенсій, наданих утриманцям внаслідок втрати годувальника. Порядок вирахування відшкодування утриманцям визначає Кабінет Міністрів України. Згідно Порядку проведення розрахунку розміру страхового відшкодування утриманцям у зв'язку із смертю годувальника внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31грудня 2004 р. N 1776, частина неотриманих доходів померлого годувальника, яка за його життя належала б кожному утриманцю, визначається із середньомісячного доходу померлого, який включає виплати, що підлягають обкладенню податком з доходів фізичних осіб, пенсії, державну соціальну допомогу та щомісячні виплати за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, за останній календарний рік (за відрахуванням частки, яка припадала на померлого і працездатних осіб, та суми пенсій, виплачених

утриманцям внаслідок втрати годувальника) шляхом ділення частини неотриманих доходів померлого годувальника, що припадає на зазначених осіб, на кількість цих осіб. Крім цього, з урахуванням «Прикінцевих та перехідних положень» до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 05.07.2012 року, на який покликається позивач у обґрунтування позову, не застосовується до договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладених до набрання чинності цим Законом. Враховуючи ту обставину, що розмір пенсій, що виплачувались і виплачуються утриманцям померлого, значно перевищували і перевищують середньомісячний дохід ОСОБА_9, як годувальника, підстав для задоволення позову відповідач не вбачає.

Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи третя особа без самостійних вимог на предмет позову ОСОБА_7 в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Суд ухвалює розгляд справи провадити за відсутності третьої особи.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 2848,95 грн., на користь позивача ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 13389,50 грн. та на користь позивача ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 47336,4 грн. задоволенню не підлягають, позовні вимоги позивача ОСОБА_2 в частині стягнення з відповідача на її користь, як вдови 21038,4 грн. до досягнення дитиною, ОСОБА_6, 2013 року народження 8-ми років, підлягають частковому задоволенню.

Згідно ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК.

Відповідачем визнається і підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_3 від 27 серпня 2012 року та обставина, що 26 серпня 2012 року о 18 год. 15 хв. водій ОСОБА_7, громадянин Республіки Польща, керуючи автомобілем марки «Фольксвагкен Т-4», д.р.н. НОМЕР_2 та рухаючись по автодорозі М-19 сполученням Доманово-Ковель-Чернівці- Тереблече зі сторони м. Луцька у напрямку м. Ковеля, в смт. Голобах Ковельського району Волинської області, виконуючи маневр обгону велосипедиста ОСОБА_9, який рухався у попутному напрямку та виконав поворот ліворуч, здійснив зіткнення з останнім. Внаслідок ДТП велосипедист від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди.

Відповідачем визнається і підтверджується повідомленням ПАТ «Страхова Компанія «Універсальна» № 352/09-01 від 17.03.2015 року та обставина, що Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Фольксвагкен Т-4», д.р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_7 була застрахована відповідачем, як страховиком згідно з договором страхування, за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/850 74 33 від 24 серпня 2012 року і що саме автомобіль, яким керував ОСОБА_7 і за участю якого сталась ДТП, був забезпеченим транспортним засобом.(а.с.25).

Відповідачем визнається і та обставина, що на час смерті ОСОБА_9 на його утриманні перебували позивач та двоє неповнолітніх дітей позивача. Крім цього, вже після смерті ОСОБА_9 в позивача народився син ОСОБА_6, батьком якого є загиблий. (свідоцтва про народження а.с.9-10, свідоцтво про шлюб а.с. 23).

Згідно ч.1,2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використання, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренду, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За змістом ч.5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано унаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

На наявність обставин, зазначених у ч.5 ст. 1187 ЦК України відповідач у запереченні на позов не посилається. Відтак, відповідач повинен нести відповідальність згідно Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно ст.ст.3,6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Дорожньо транспортна пригода, яка сталася 26 серпня 2012 року за участі забезпеченого транспортного засобу, унаслідок якої загинув ОСОБА_9, потягла за собою настання страхового випадку.

Відповідно до положень ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку, страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, що була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю та майну третьої особи.

Згідно ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції, що діяла на час виникнення страхового випадку, право на отримання відшкодування за шкоду, пов'язану із

смертю потерпілого, мають особи, які знаходилися на утриманні потерпілого, та особи, які взяли на себе витрати з поховання. 27.2. У зв'язку із смертю годувальника в результаті дорожньо-транспортної пригоди право на страхове відшкодування мають: діти (в тому числі усиновлені) - до досягнення ними повноліття; непрацездатна вова (вдовець), непрацездатні батьки - до відновлення ними працездатності, а також працездатна вдова (вдовець), якщо у сім'ї є діти віком до восьми років; інші члени сім'ї, які знаходилися на утриманні потерпілого. 27.4. У зв'язку із смертю годувальника відшкодовується частина неотриманих доходів потерпілого, яка кожному утриманцю

належала б при його житті, за вирахуванням пенсій, наданих утриманцям внаслідок втрати годувальника. Порядок вирахування відшкодування утриманцям визначає ( 1776-2004-п ) Кабінет Міністрів України.

Заперечуючи позов відповідач посилається на ту обставину, що позивачами безпідставно виходив з того, що на момент ДТП діяли положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 05 липня 2012 року. Дійсно, стаття 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 05 липня 2012 року, на яку посилаються позивачі у обґрунтування позову, почала діяти лише з 18 листопада 2012 року.

Крім цього, відповідно до пункту 2 розділу П «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону, він не застосовується до договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладених до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, вирішуючи питання про розмір страхового відшкодування утриманцям (позивачам) у зв'язку із смертю годувальника, слід виходити з того, що до відшкодуванню підлягає частина неотриманих доходів потерпілого, яка кожному утриманцю належала б при його житті, за вирахуванням пенсій, наданих утриманцям внаслідок втрати годувальника.

Згідно Порядку проведення розрахунку розміру страхового відшкодування

утриманцям у зв'язку із смертю годувальника внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2004 р. N 17761. розрахунок розміру страхового відшкодування, що виплачується утриманцям у зв'язку із смертю годувальника внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - страхове відшкодування), проводиться у межах визначеного законодавством ліміту

відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, який діяв на дату укладення договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 2. Частина неотриманих доходів померлого годувальника, яка за його життя належала б кожному утриманцю, визначається із

середньомісячного доходу померлого, який включає виплати, що підлягають обкладенню податком з доходів фізичних осіб, пенсії, державну соціальну допомогу та щомісячні виплати за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, за останній календарний рік (за відрахуванням частки, яка припадала на померлого і працездатних осіб, та суми пенсій, виплачених утриманцям внаслідок втрати годувальника) шляхом ділення частини неотриманих доходів померлого годувальника, що припадає на

зазначених осіб, на кількість цих осіб. 3. Виплата страхового відшкодування проводиться на підставі заяви (заяв) осіб, що мають право на його одержання.

Повідомленням ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» № 352/09-01 від 17.03.2015 року доводиться та обставина, що позивачі, у передбаченому законом порядку, звернулись до страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування

у зв'язку із смертю годувальника внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, однак у здійснені таких страхових виплат їм було відмовлено. (а.с.25).

Довідкою Голобської селищної ради про заробітну плату та інші прибутки за 2012 рік ОСОБА_9 доводиться та обставина, що середньомісячна заробітна плата ОСОБА_9 на час настання страхового випадку становила 876,61 грн.

На час настання страхового випадку на утриманні ОСОБА_9 перебувало двоє неповнолітніх дітей - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 та дружина - позивач ОСОБА_2.

У відповідності до вимог чинного законодавства до народження сина ОСОБА_9 - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, право на відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, мали неповнолітні діти померлого - ОСОБА_1 та ОСОБА_5.

Згідно довідок УПФУ у м. Ковелі №3936/08-10-15 позивачеві ОСОБА_2 було призначено пенсію у разі втрати годувальника на 2-х неповнолітніх утриманців (неповнолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_5), яка становила у вересні 2012 року - 1012,80 грн., у жовтні, листопаді 2012 року - по 10,27,20 грн., у грудні 2012 року - 1060,80 грн. Розмір частки пенсії, яка припадала на кожного з утриманців, виходячи навіть з найменшого розміру пенсії, яка виплачувалась на утримання неповнолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_5, становить 506 грн. 40 коп.

Враховуючи вимоги Порядку проведення розрахунку розміру страхового відшкодування утриманцям у зв'язку із смертю годувальника внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, розрахунок розміру страхового відшкодування, що виплачується утриманцям у зв'язку із смертю годувальника внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (до ІНФОРМАЦІЯ_5) буде наступним:

876,61 грн. (середньомісячний дохід померлого) : 4 (3 утриманця та годувальник) - 506,40 грн. (розмір пенсії на кожного утриманця) = -287,25 грн., що більш ніж удвічі перевищує частину доходу померлого, яка припадала на кожного з його утриманців. Тож підстав для виплати відповідачем страхового відшкодування неповнолітнім утриманцям у зв'язку із смертю годувальника відсутні.

ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_6, батьком якого є померлий ОСОБА_9

У відповідності до вимог чинного законодавства малолітній ОСОБА_6 також має право на відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника.

Крім цього, з 11.03.2013 року у позивача ОСОБА_2 виникло право на відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, згідно п. 27.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як у працездатної вдови, у сім'ї якої є діти віком до восьми років.

Згідно довідок УПФУ у м. Ковелі №3936/08-10-15 позивачеві ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 було призначено пенсію у разі втрати годувальника на 3-х утриманців (неповнолітніх ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_6), яка становила 1341 грн. Розмір частки пенсії, яка припадала на кожного з неповнолітніх утриманців становила 447 грн.

Згідно ч.4 ст. 1200 ЦК України розмір відшкодування, обчислений для кожного з осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, не підлягає подальшому перерахункові, крім таких випадків: народження дитини, зачатої за життя і народженої після смерті годувальника.

Враховуючи вимоги Порядку проведення розрахунку розміру страхового відшкодування утриманцям у зв'язку із смертю годувальника внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, розрахунок розміру страхового відшкодування, що виплачується утриманцям у зв'язку із смертю годувальника внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з 11.03.2013 року буде наступним:

876,61 грн. (середньомісячний дохід померлого) : 5 (4 утриманця та годувальник) - 447 грн. (розмір пенсії на кожного неповнолітнього утриманця) = -271,68 грн., що значно перевищує частину доходу померлого, яка припадала на кожного з його утриманців. Тож підстав для виплати відповідачем страхового відшкодування на утримання неповнолітніх утриманців померлого у зв'язку із втратою годувальника відсутні.

У той же час, як було зазначено вище, з 11.03.2013 року у позивача ОСОБА_2 виникло право на відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, згідно п. 27.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як у працездатної вдови, у сім'ї якої є діти віком до восьми років.

Виходячи з розміру середньомісячного доходу померлого 876,61 грн., та розміру частки від вказаного доходу яка припадала на кожного з утриманців померлого 175,32 грн. (876,61 грн. : 5 (чотири утриманця і померлий)), розмір відшкодування шкоди у разі смерті годувальника за 8 років, згідно 27.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», буде становити 16830,72 грн. Інших доходів, у тому числі у виді пенсій, позивач ОСОБА_2 не має.

Зазначена сума не перевищує ліміту відповідальності відповідача за шкоду заподіяну життю потерпілого.

Згідно п. 27.6. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за умовами договору або за поданням одержувачів страхового відшкодування та за погодженням із страховиком таке

відшкодування може бути виплачено у вигляді одноразової компенсації.

Тож вимоги позивача щодо виплати страхового відшкодування у вигляді одноразової компенсації є підставними і не суперечать вимогам чинного законодавства.

Судовий збір позивачем сплачено відповідно що ціни позову.

Згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За вказаних обставин позивачі обрали такий спосіб захисту свого майнового права, який не суперечить нормам ст. 16 ЦК України.

Згідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати слід покласти на відповідача.

На підставі ст. 15,30,62, 85, 212, 213, 215, 130, 173,174 ЦПК України, ст. 1166, 1187, 1200 ЦК України, ст. 3,6,9,12, 22,27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Порядку проведення розрахунку розміру страхового відшкодування утриманцям у зв'язку із смертю годувальника внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_7, про відшкодування шкоди у зв'язку з втратою годувальника задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на користь ОСОБА_2 (і.н. НОМЕР_1) страхове відшкодування у зв'язку із смертю годувальника внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 16830,72 грн. (шістнадцять тисяч вісімсот тридцять грн. 72 коп.).

В решті позову - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення - протягом 10-ти днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча: Т.М.Луньова