Справа № 585/1808/15-ц
Номер провадження 2/585/670/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2015 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючої - судді Очиргораєвої О.М.,

при секретарі - Рибіній Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2, до ОСОБА_3, про стягнення плати за користування майном, -

В С Т А Н О В И В:

22 червня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним вище позовом.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона з відповідачем перебувала в шлюбу, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_2. 13 лютого 2007 року вони розірвали шлюб. Після реєстрації шлюбу позивачка і відповідач почали мешкати у квартирі АДРЕСА_1, Сумської області та користуватися прилеглою земельною ділянкою загальною площею 0,0221 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, що знаходяться за цією ж адресою. Син ОСОБА_2 є власником зазначеної вище квартири, а позивачка ОСОБА_1 - вказаної земельної ділянки. Після розірвання шлюбу позивачка з сином переїхали проживати на інше місце проживання, а відповідач залишився проживати у квартирі АДРЕСА_1, де проживає і до цього часу. Добровільно залишати квартиру ОСОБА_3 відмовляється і оплачувати за проживання в ній і користування земельною ділянкою також не бажає. А вони з сином заперечують проти безоплатного користування відповідачем вказаним нерухомим майном.

Тому, посилаючись на непорушність права власності та право вільного розпорядження власністю, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 просять стягувати з ОСОБА_3 плату за користування квартирою АДРЕСА_1, Сумської області щомісячно в розмірі 765 грн. з індексацією відповідно до закону, а також плату за користування земельною ділянкою загальною площею 0,0221 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, що знаходяться за цією ж адресою, щомісячно в розмірі 357 грн. 76 коп.

У судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_5 позов підтримав і просив його задовольнити.

Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, будучи у відповідності з ч. 5 ст. 74 ЦПК України повідомленим належним чином, що підтверджується актами судових розпорядників, які намагалися вручити судову повістку відповідачу за зареєстрованим місцем проживання і двічі він був відсутнім (а.с. 60, 61). Будь яких заперечень проти задоволення позову ОСОБА_3 не надав.

Заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний 13 лютого 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_2 від 02.10.2012 року, виданим повторно (а.с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивачки та відповідача народився син ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_3 від 02.10.2012 року, виданим повторно (а.с. 5).

Після розірвання шлюбу позивачка відновила своє дошлюбне прізвище «Щебетун», а після нової реєстрації шлюбу змінила прізвище на «ОСОБА_1» (а.с. 6, 7-12).

З договору дарування квартири від 14 вересня 2009 року вбачається, що ОСОБА_1. подарувала сину ОСОБА_2, від імені якого діяв ОСОБА_3, вищевказану квартиру, ринкова вартість якої згідно звіту про оцінку майна складає 91800 грн. (а.с. 13, 15-19).

В той же час позивачці ОСОБА_1 (ОСОБА_1.) на праві власності належить земельна ділянка для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,0221 га. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки відповідно до витягів з технічної документації №№ 31-28-0.1-2781/2-15 і 31-28-0.1-2782/2-15 від 08.06.2015 року загалом становить 42931 грн. 46 коп. (а.с. 14, 20, 21).

Після реєстрації шлюбу з відповідачем вони стали проживати у квартирі АДРЕСА_1. А після розірвання шлюбу позивачка разом з сином переїхали проживати на інше місце проживання, а відповідач залишився проживати у цій квартирі, де проживає і до даного часу та є в ній зареєстрованим (а.с. 24). Добровільно виселятися з квартири, або ж сплачувати кошти за користування нею і земельною ділянкою він не бажає.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності з вимогами ч.ч. 1 і 4 ст. 156 Житлового Кодексу України - члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 162 ЖК України - плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.

Угода про користування квартирою між сторонами не укладалася.

Оскільки відповідач ОСОБА_3 зареєстрований у спірній квартирі і користується нею, не являючись при цьому її власником і членом сім'ї позивачки і сина ОСОБА_2, а вони заперечують проти безоплатного проживання у вказаній квартирі відповідача, тому між відповідачем і позивачами фактично виникли правовідносини з приводу найму житла - квартири АДРЕСА_1 та, відповідно, прилеглої до неї земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЖК України - наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення.

Зі змісту ч. 3 ст. 403 ЦК України вбачається, що особа, яка користується сервітутом, зобов'язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням.

З огляду на зміст ст. ст. 10 ч. 3, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

За таких обставин, враховуючи викладене, а також те, що відповідач ОСОБА_3 ніяким чином не заперечує проти позовних вимог, позов ОСОБА_1 є обґрунтованим.

З огляду на те, що чинним законодавством не встановлено розміру плати за проживання у квартирі колишнього члена сім'ї власника квартири, то відповідно до ч. 8 ст. 8 ЦПК України - якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). У разі неможливості використати аналогію закону для регулювання цивільних відносин вони регулюються відповідно до загальних засад цивільного законодавства (аналогія права).

Так, згідно з ч. 5 ст. 1 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», оренда майна інших форм власності може регулюватися положеннями цього Закону, якщо інше не передбачено законодавством та договором оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» - орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Частинами 1 і 2 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об'єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 7 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року № 785, передбачений розмір річної орендної плати у разі оренди іншого, крім нерухомого, окремого індивідуально визначеного майна, який встановлюється за згодою сторін, але не менш як 10 відсотків вартості орендованого майна за результатами незалежної оцінки….

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» - при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст. 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Тому, зважаючи на те, що відповідач є зареєстрованим і проживає у квартирі, належній позивачу ОСОБА_2, користується прилеглою земельною ділянкою до неї, що належить позивачці ОСОБА_1, але угода про оплату за користування між сторонами не укладалася і відповідач не заперечує проти факту користування нерухомим майном, то з нього на користь ОСОБА_1 слід стягувати плату за користування квартирою і земельною ділянкою в розмірі, не менше 10 % їх вартості, виходячи з оцінки, наведеної вище.

Таким чином розмір плати за користування квартирою становить 9180 грн. на рік (91800 грн. х 10 % = 9180), що на місяць складає 765 грн. А розмір плати за користування двома земельними ділянками становить 4293 грн. 15 коп. на рік (42931 грн. 46 коп. х 10 % = 4293 грн. 15 коп. ), що на місяць складає 357 грн. 76 коп.

Також з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 88 ЦПК України слід стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати: 404 грн. 19 коп. по сплаті судового збору і 196 грн. - за опублікування оголошення в газету про виклик відповідача (а.с. 1, 2, 59).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 10, 11, 60, 88, 79, 84, 213-215, 218 ЦПК України, ч. 1 ст. 319, ч. 3 ст. 403 ЦК України, ч.ч. 1 і 4 ст. 156, ч. 1 ст. 158, ч. 1 ст. 162 Житлового Кодексу України, ч. 5 ст. 1, ч. 1 ст. 2, ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2, до ОСОБА_3, про стягнення плати за користування майном - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІДН - НОМЕР_1, плату за користування квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_2 в розмірі 765 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІДН - НОМЕР_1, плату за користування земельною ділянкою з кадастровими номерами НОМЕР_4, НОМЕР_5, загальною площею 0,0221 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, що розташовані в АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 в розмірі 357 грн. 76 коп. щомісячно з індексацією відповідно до закону.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 в рівних долях понесені судові витрати: по оплаті судового збору в розмірі 404 грн. 19 коп. - по 202 грн. 10 коп. кожному, та за опублікування оголошення в газеті про виклик відповідача в розмірі 196 грн. - по 98 грн. кожному.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Роменський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: підпис…

Копія вірна:

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ О. М. Очиргораєва