Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 243/803/15 Головуючий у 1 інстанції: Профатило П.І..
№ провадження 22-ц/778/3148/15 Суддя-доповідач: Савченко О.В
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„28" травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Кочеткової І.В., Сапун О.А.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 19 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Слов'янського коледжу транспортної інфраструктури про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Слов'янського коледжу транспортної інфраструктури про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

У позові зазначав, що з лютого 1966 року він працював в Слов'янському коледжі транспортної інфраструктури на посаді викладача.

01 вересня 2014 року був звільнений.

Зазначає, що у червні 2014 року на вимогу юриста коледжу він написав заяву про звільнення за власним бажанням по закінченню навчального процесу.

Учбовий процес у групах, де він викладав, триває до теперішнього часу.

З 16.08.2014 року до 06.09.2014 року він знаходився на лікуванні, про що повідомляв адміністрацію коледжу за телефоном.

08.09.2014 року він вийшов на роботу, надав лист непрацездатності.

В цей же день, за вимогою адміністрації, він складав звітові документації, а в кінці дня йому було повідомлено, що його звільнено ще 01.09.2014 року.

Від підпису наказу про звільнення він відмовився у зв'язку з порушенням трудового законодавства, після чого неодноразово звертався до адміністрації з вимогою усунути порушення.

Посилаючись на зазначені обставини, просив поновити йому строк звернення до суду, поновити на роботі на посаді викладача, стягнути з відповідача на його користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу та стягнути моральну шкоду у сумі 500 грн.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 19 березня 2015 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За вимогами п.2 ч.1 ст. 214 ЦПК України при ухваленні рішення суд з"ясовує наявність фактичних даних (пропуск строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, а також доказів на їх підтвердження.

Статтею 233 КЗпП передбачено строки давності звернення працівника до суду для вирішення трудового спору - три місяці з дня, коли він дізнався про порушення свого права, а в справах про звільнення - місяць із дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Відповідно до положень ст. 234 КЗпП у разі пропуску з поважних причин строків, установлених ст. 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

У п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 „Про практику розгляду судами трудових спорів"(з наступними змінами) роз"яснено, що встановлені ст.ст. 228, 233 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов"язаний перевірити та обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, з яких він поновлює або вважає неможливим поновити пропущений строк. Оскільки в разі пропуску місячного строку в позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з"ясовує не лише причини пропуску строку, а й усі обставини справи, права та обов"язки сторін.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 38 КЗпП працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Уразі, коли заява працівника про звільнення зумовлена неможливістю продовжувати роботу, власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільняти його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до закону не може бути відмовлено в укладанні трудового договору.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 працював викладачем спеціальних предметів у Слов'янському коледжі транспортної інфраструктури.

10.04.2014 року він подав заяву про звільнення його із займаної посади за власним бажанням по закінченню навчального процесу(а.с.16).

У зв"язку з суспільно-політичною ситуацією, що склалася у м. Слов"янську у квітні- червні місяці 2014 року, із врахуванням рекомендації МОН України від 04.06.2014 року, наказом в.о. директора Слов'янського коледжу транспортної інфраструктури № 114/НК від 06.06.2014 року навчальний процесу у коледжі був зупинений з 10.06.2014 року.

Вивчення матеріалу, що залишився, та літню екзаменаційну сесію 2013/2014 року навчального року для студентів І-ІІІ курсів усіх форм навчання перенесено на період з 16 серпня по 31 серпня 2014 року, з метою закінчення навчального року до 01 вересня 2014 року(а.с.20-21).

На підставі заяви ОСОБА_2 від 10.04.2014 року, яка відкликана ним не була, наказом № 51/ОС від 28.08.2014 року його було звільнено з роботи з 01.09.2014 року за власним бажанням за ст. 38 КЗпП , у зв"язку з закінченням навчального року(а.с.23).

У період з 02.08.2014 року до 06.09. 2014 року ОСОБА_2 перебував на лікарняному(а.с.30).

08.09.2014 року він вийшов на роботу та здав лікарняні листи.

Від отримання наказу про звільнення за власним бажанням з 01.09.2014 року та трудової книжки у той день відмовився, що підтверджується актом від 08.09.2014 року(а.с.24) і не заперечувалось позивачем.

У зв"язку з цим 08.09.2014 року на його адресу поштою було направлено повідомлення про необхідність отримання трудової книжки, яке було вручене позивачу 16.09.2014 року(а.с.37).

Встановивши зазначені обставини, суд дійшов висновку, що оскільки після закінчення навчального процесу ОСОБА_2 вийшов на роботу і розірвання трудового договору не вимагав, на його посаду іншого працівника запрошено не було, то при його звільненні відповідачем були порушені вимоги ст. 38 КЗпП, однак враховуючи, що з позовом про поновлення на роботі він звернувся лише 30.01.2015 року, тобто через 4 місяці після того, як йому стало відомо про звільнення, при цьому поважність пропуску встановленого ст. 233 КЗпП місячного строку звернення не довів, у задоволенні позову суд відмовив з підстав пропуску строку звернення до суду.

Мотивуючи неможливість поновлення пропущеного ОСОБА_2 строку, суд, всебічно з"ясувавши обставини справи та дослідивши надані по ній докази, дійшов правомірного висновку про недоведеність позивачем поважності причин пропуску місячного строку, враховуючи, що з дня звільнення позивач за межі міста він не виїжджав, на лікарняному не перебував.

Доводи ОСОБА_2 про те, що причинами пропуску строку були як необхідність вирішення питань, пов"язаних з належним оформленням лікарняних листів та з їх оплатою, так і його намагання поновитися на роботі в позасудовому порядку, суд правомірно не визнав об"єктивними причинами, які унеможливлювали позивачу своєчасно звернутися до суду із позовом про поновлення на роботі.

Наведені в апеляційній скарзі ті докази та обставини, з якими ОСОБА_2 пов"язує пропуск ним строку звернення до суду, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення відповідачем строків розрахунку при звільненні не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказані вимоги не були предметом розглянутого спору, а відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах лише тих вимог, що були заявлених у суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 19 березня 2015 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: