У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Мостової Г.І.,
Мартинюка В.І.,Наумчука М.І.,-
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Комунального підприємства житлового і комунального господарства Вишгородської міської ради, фізичної особи - підприємця ОСОБА_7, про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої залиттям квартири, за касаційною скаргою Комунального підприємства житлового і комунального господарства Вишгородської міської ради на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10 вересня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 04 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року ОСОБА_6 звернулась до суду із позовом до Комунального підприємства житлового і комунального господарства Вишгородської міської ради (далі - УПЖКГ Вишгородської міської ради), ФОП ОСОБА_7 про відшкодування майнової та моральної шкоди. В обгрунтування позовних вимог, позивач посилалась на те, що діями відповідачів їй було завдано матеріальні збитки в розмірі 4 544 грн та моральну шкоду в розмірі 13 тис. грн, спричинених внаслідок залиття її квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 10 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 04 грудня 2014 року, позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто з КП ЖКГ Вишгородської міської ради на користь ОСОБА_6 матеріальні збитки у розмірі 4 544 грн, моральну шкоду в розмірі 4 тис. грн та витрати понесені позивачем по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі КП ЖКГ Вишгородської міської ради просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 15 жовтня 2004 року ОСОБА_6

16 грудня 2011 року позивачем було виявлено факт залиття її квартири, внаслідок чого було пошкоджено стеля, стіни.

Відповідно до акта № 22 від 1 березня 2012 року про залиття, аварії, що трапилась на системі Центрального опалення, горячого водопостачання (або холодного водопостачання), складеного комісією КП ЖКГ Вишгородської міської ради, затоплення квартири позивача та пошкодження на покрівлі (6 кв.м) виникло в результаті проведення кабельного Інтернету. Зі слів мешканців квартири АДРЕСА_2, куди заходять кабель, мережі Інтернету належать ФОП ОСОБА_7 Зі змісту цього акта вбачається, що при огляді квартири позивача було виявлено, сухі плями жовтого кольору по стелі та стінах, мокрі плями коричневого кольору, плями сірого кольору, мокрі плями чорного кольору, відпадання штукатурки містами, пробиті борозди для прокладки електричного проводка, мокрі плями жовтого кольору над електричним щитком, олійне фарбування звичайної якості - відстало від стіни «вздулось» навколо електричного щитка аж до низу стіни, затікання води в поверховий електрощиток, що призвело до пошкодження електрообладнання та втрати електроенергії в квартирі.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Вишгородської міської ради № 219 від 22 липня 2010 року КПЖ і КГ Вишгородської міської ради визначено виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, послуг з вивезення твердих побутових відходів у житловому фонді м. Вишгорода Київської області.

Відповідно до рішення Вишгородської міської ради № 13/4 від 5 квітня 2004 року та акта прийому-передачі, на баланс КПЖКГ Вишгородської міської ради було передано, у тому числі, будинок АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками визнаються: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушено, має право на відшкодування завданої йому шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) передбачено, що балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом; виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Статтею 20 Закону передбачено, що споживач має право на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров'ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг.

Згідно зі ст. 21 Закону, виконавець зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством.

Відповідно до п.п. 5,6 ч. 2 ст. 24 Закону, балансоутримувач зобов'язаний, відповідно, забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил та забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі.

Пунктом 2.1.4. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17 травня 2005 року № 76, передбачено, що профілактичні огляди жилих будинків та їх конструктивних елементів здійснюються відповідними спеціалістами виконавця послуг відповідно до встановленої періодичності.

Відповідно до п. 2.1.5. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій періодичність проведення профілактичного обслуговування елементів жилих будинків та граничні строки невідкладної ліквідації виявлених несправностей елементів жилих будинків, а саме системи водопроводу, каналізації, гарячого водопостачання проводиться кожні 3-6 місяців.

Згідно з п. 5.3.4. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій під час обслуговування системи водопроводу і каналізації необхідно, зокрема, регулярно проводити огляд санітарно-технічного устаткування, водопровідно-каналізаційних систем та будинкових засобів обліку та регулювання води на них, контролюючи промерзання трубопроводів, витік води та ін.; здійснювати не рідше одного разу на рік профілактичне обслуговування запірної арматури (з прогонкою вентилів кранів), прочищення дворової та не рідше двох разів у рік - будинкової каналізаційної мережі; усувати засмічення в системі.

Із роз'яснень викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: шкода; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв'язок між шкодою та поведінкою заподіювача; вина.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

При цьому у спорах про відшкодування шкоди діє презумпція заподіювача шкоди, згідно з якою саме відповідач доводить відсутність своєї вини у завданні шкоди.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, встановивши фактичні обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, дійшов вірного висновку про достатність підстав для покладення на відповідача КП ЖКГ Вишгородської міської ради відповідальності за спричинені залиттям квартири позивача матеріальні збитки, оскільки відповідач є балансоутримувачем будинку, де розміщена квартира позивача, та саме на ньому лежить обов'язок по контролю за технічним станом будівель, інженерних систем і обладнання шляхом проведення періодичних оглядів з використанням засобів технічної діагностики та передбачена мінімальна тривалість ефективної експлуатації конструктивних елементів та інженерного обладнання жилих будівель.

Водночас, вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди відповідачем КП ЖКГ Вишгородської міської ради, керуючись положеннями ст. 23 ЦК України, суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано виходили з того, що позивач внаслідок залиття її квартири зазнала моральної шкоди, яка виразилась в тому, що її квартира протягом тривалого часу залишається без ремонту, не дивлячись на її звернення про відшкодування шкоди в порядку досудового врегулювання спору. При цьому враховано її вік та обмежені джерела для її фінансового забезпечення, у тому числі, й на проведення ремонтних робіт у її квартирі для ліквідації наслідків затоплення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог до ФОП ОСОБА_7 суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про безпідставність таких вимог.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами попередніх інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судові рішення першої та апеляційної інстанції залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Комунального підприємства житлового і комунального господарства Вишгородської міської ради відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10 вересня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 04 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова
В.І. Мартинюк
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук