Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Маляренка А.В.,

Нагорняка В.А., Остапчука Д.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сосницького районного управління юстиції у Чернігівській області, про визнання батьківства

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 01 жовтня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із указаним позовом, у якому просила визнати ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, її рідним батьком, зобов'язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сосницького районного управління юстиції у Чернігівській області внести зміни до книги реєстрації народжень, актовий запис № 89 від 22 серпня 1986 року про її народження, змінивши у графі «Батько - ОСОБА_7» на «Батько - ОСОБА_7».

Зазначала, що з липня 1985 року її мати ОСОБА_7 спільно проживала однією сім'єю із ОСОБА_7. Під час спільного проживання однією сім'єю вони вели спільне господарство, спільний побут, утримували худобу, птицю, разом дбали про своє помешкання. ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилася донька (позивач), при реєстрації народження якої 22 серпня 1986 року в органах РАЦС смт Сосниця запис у графі «Батько» було зроблено за вказівкою матері за ч. 2 ст. 55 КпШС України та внесено призвіще - ОСОБА_7 (призвіще матері), ім'я по батькові - ОСОБА_7.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер. За життя він завжди допомагав виховувати її, матеріально забезпечував, визнавав донькою та мав намір подати до органу реєстрації актів цивільного стану заяву про визнання себе її батьком, який не встиг реалізувати через раптову смерть. Встановлення факту батьківства є необхідним для прийняття спадщини після смерті батька.

Рішенням Сосницького районного суду Чернігівської області від 06 серпня 2014 року позов задоволено частково. Визнано ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, рідним батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 народження, уродженки смт Сосниця Чернігівської області. В іншій частині вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 01 жовтня 2014 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення про відмову у позові.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Встановлено, що позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_3. При реєстрації її народження 22 серпня 1986 року в органах РАЦС смт Сосниця запис у графі «Батько» було зроблено за вказівкою матері за ч. 2 ст. 55 КпШС України та внесено призвіще - ОСОБА_7 (призвіще матері), ім'я по батькові - ОСОБА_7.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7, якого позивач вважає своїм батьком, помер.

За положеннями ст. 53 КпШС походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану.

В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття.

При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 15 постанови Пленуму

Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю України.

Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч. 2 ст. 55 Кодексу про шлюб та сім'ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Встановлення факту батьківства заявлено ОСОБА_1 без вимоги щодо спору про право на спадкування, що суперечить змісту позовного провадження, предметом якого обов'язково має бути спір про право.

Відмовляючи у позові, апеляційний суд виходив із того, що позивачем не надано доказів, які достеменно підтверджують обставини визнання померлим батьківства, зокрема щодо спільного проживання й ведення спільного господарства ОСОБА_7. та матір'ю дитини до її народження, спільного виховання або утримання ними дитини, як не доведено, що ОСОБА_7 є її батьком.

Мати позивача ОСОБА_7 та померлий ОСОБА_7 є родичами кровного споріднення між собою, тому результати аналізу ДНК, за якими ОСОБА_7 (мати позивача), брати померлого ОСОБА_2, ОСОБА_7 та позивач ОСОБА_1 мають ймовірність родинних відносин 99, 9996 % (а. с. 56), є підтвердженням родинних відносин між сторонами у справі, а не батьківства.

Проживання матері позивача з померлим ОСОБА_7. разом періодично із 1985 року, що випливає із показів свідків, не є достовірним підтвердженням походження дитини саме від померлого ОСОБА_7

Надані сторонами докази апеляційний суд дослідив у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України на предмет належності, допустимості, достовірності та достатності, як кожен окремо, так і в їх сукупності, й на підставі встановленого дійшов висновку про недоведеність позивачем обставин, передбачених ст. 53 КпШС.

За вимогами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Порушень апеляційним судом норм матеріального і процесуального права не вбачається.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду, зводяться до переоцінки доказів, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 01 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: Т.П. Дербенцева

А.В. Маляренко

В.А. Нагорняк

Д.О. Остапчук