Справа № 417/1489/15-ц
Провадження № 2/417/1043/15
РІШЕННЯ (ЗАОЧНЕ)

Іменем україни

"24" листопада 2015 р. с. Марківка Луганської області

Марківський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Шкирі В.М.,

за участі секретаря Брюховецької О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с. Марківка Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , третя особа Луганський міський центр зайнятості про припинення трудових відносин та зобовязання зняти трудовий договір з реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулась до Марківського районного суду Луганської області з позовом до відповідача фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , третя особа Луганський міський центр зайнятості про припинення трудових відносин та зобовязання зняти трудовий договір з реєстраці.

В обґрунтування позову зазначила, що вона мешкала в м.Луганську, де 05.05.2008 року між нею та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 було укладено трудовий договір № 7 про що Луганським міським центром зайнятості було здійснено запис до трудової книжки. 01.12.2012 було між ними укладено додаткову угоду № 11 до трудового договору № 7 від 05.05.2008.

У звязку з загрозою життю вона змушена була покинути м.Луганськ та переселитися до с.Марківка Луганської області.

У зв'язку з тим, що роботодавець знаходиться на території проведення антитерористичної операції, у неї не має можливості ні звільнитися у встановленому законодавством порядку, ні працевлаштуватися на законних підставах, ні отримувати допомогу на випадок безробіття бо фактично є працевлаштованою особою .

Направити заяву нотаріально завірену заяву про звільнення Укрпоштою чи курєрською поштою неможливо, оскільки в м.Луганську не працює будь яка пошта, кореспонденція туди не доставляється. Засоби звязку з роботодавцем відсутні.

Тому, на підставі вищевикладеного позивач змушена звернутися з даним позовом до суду і просить припинити трудові відносини, між ОСОБА_3 та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 з 15.07.2014. за власним бажанням у зв'язку з переїздом на нове місце проживання на підставі ст.38 КЗпП України .

Також просить зобовязати Луганський міський центр зайнятості зняти з реєстрації трудовий договір від 15.07.2015 між працівником ОСОБА_3 та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2

Позивач в судове засідання не зявилась, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, уточнивши заявлені вимоги просить просить припинити трудові відносини, між ОСОБА_3 та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 з 15.07.2014. та розірвати трудовий договір від 05.05.2008 та додаткову угоду від 01.12.2012 на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням (у зв'язку з переїздом на нове місце проживання) .

Також просить зобовязати Луганський міський центр зайнятості зняти з реєстрації трудовий договір № 7 від 05.05.2008 року та додаткову угоду № 11 від 01.12.2012 укладений між ОСОБА_3 та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2.

Проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, правом подати заперечення не скористався.

Третя особа Луганський міський центр зайнятості надав відгук на уточнену позовну заяву де вказав, що дійсно 05.05.2008 ними був зареєстрований трудовий договір № № 7 від 05.05.2008 року між позивачем та відповідачем, оскільки на них покладено реєстраційну функцію трудових договорів укладених між фізичною особою та найманим працівником.

Зняття з реєстрації здійснюється на підставі п. 6-10 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю. Сторони до Луганського міського центру зайнятості за зняттям з реєстрації вказаного трудового договору не зверталися.

З урахуванням викладеного просять суд прийняти законне мотивоване рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Тому зі згоди позивача суд суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі., що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

24.11.2015. згідно ст.225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, без виходу до нарадчої кімнати з занесенням до журналу судового засідання.

В силу положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

05.05.2008 між фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5 укладено трудовий договір, який зареєстровано 06.05.2008 за № 7 Луганським міським центром зайнятості (а.с.7)

Відповідні записи про прийняття на роботу за трудовим договором №7 від 05.05.2008 та переведення за додатковою угодою №11 від 01.12.2012 внесені до трудової книжки БТ-ІІ № 7135441 виданої на ім.я позивачки 01.03.1993 (а.с.6)

Згідно довідки від 03.03.2015 № 019717 про взяття на облік особи переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення анти терористичної операції ОСОБА_3 перемістилася з тимчасово окупованої території до с.Марківка вул..Енгельса,175 3 березня 2015р.

Таким чином між сторонами виникли трудові правовідносини, в результаті яких виник спір з приводу припинення трудових вілдносин та розірвання трудового договору.

Розглядаючи спір по суті судом використані наступні норми матеріального та процесуального права виходячи при цьому з наступних мотивів.

У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, який включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених Законом.

Відповідно до п. 2 ч.1ст. 221 КЗпП України, незалежно від форми трудового договору, трудові спори, що виникають між працівником і власником або уповноваженим ним органом розглядаються районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами.

Відповідно до ст.21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати робітникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Так судом встановлено, що 05.05.2008 між фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5 укладено трудовий договір, який зареєстровано 06.05.2008 за № 7 Луганським міським центром зайнятості, про що зроблено запис у п.16 трудового договору, оскільки реєстраційну функцію трудових договорів укладених між фізичною особою та найманим працівником, відповідно до Наказу Міністерства праці та соціальної політики України № 260 від 08.06.2001 «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю» покладено на державну службу зайнятості.

Як передбачено п.1 ч.1 ст.23 КЗпП України, трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк.

Згідно до ст.24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, у письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядження власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

Відповідно до п.1 Трудового договору від 05.05.2015 № 7 він є безстроковим.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є: 4) розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39).

Відповідно до ст.38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом І групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Відповідно до п. 4 ст. 7 Закону України 1706-VII від 20.10.2014 року «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», зареєстрована (взята на облік) внутрішньо переміщена особа, яка не звільнилася з роботи (не припинила інший вид зайнятості), у разі неможливості продовження роботи (іншого виду зайнятості) за попереднім місцем проживання, для набуття статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю та соціальних послуг за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття може припинити трудові відносини, надавши нотаріально посвідчену письмову заяву про припинення працівником трудових відносин з підтвердженням того, що ця заява таким громадянином надіслана роботодавцю рекомендованим листом (з описом вкладеної до нього такої заяви).

Відповідно до даних трудового договору місцем проживання роботодавця є м.Луганськ вул..Комбайна,114а/32 де проводиться активна фаза антитерористичної операції, що є загальновідомим фактом та не потребує доказування.

Відповідно до довідки довідки від 03.03.2015 № 019717 позивач перемістилася до с.Марківка, вул..Енгельса,175 з 03 березня 2015.

У звязку із ситуацією, що склалася на території Луганської області, позивачем на даний час не можливо виконати вимоги п.4 ст.7 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» з підстав незалежних від неї, оскільки поштове сполучення з м. Луганськ відсутнє, що призводить до порушення її конституційних прав.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні про належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний звязок у сукупності, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено, що трудові відносини між позивачем та відповідачем було фактично припинено, проте не з 14.07.2014, як зазначає позивач , а з 02.03.2015 року , оскільки 03.03.2015 в с.Марківка Луганської області її взято на облік як особу, що переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення анти терористичної операції.

Тому вимога про припинення трудові відносини, між ОСОБА_3 та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 з підлягає задоволенню лише з 02.03.2015 та розірвати трудовий договір від 05.05.2008 та додаткову угоду від 01.12.2012 на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням (у зв'язку з переїздом на нове місце проживання) необхідно з теж з 02.03.2015

Вимога щодо зобовязання Луганського міського центру зайнятості зобовязати Луганський міський центр зайнятості зняти з реєстрації трудовий договір № 7 від 05.05.2008 року та додаткову угоду № 11 від 01.12.2012 укладений між ОСОБА_3 та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Згідно з Наказом міністерства праці та соціальної політики України №260 від 08 червня 2001 року «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою» та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованого у Мінюсті України 27 червня 2001 року за № 554/5745, державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів, які укладаються із фізичними особами-роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин: фізичною особою роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї зі сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення трудового договору.

Таким чином підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення трудового договору, а тому необхідності зобовязувати зняти трудовий договір з реєстрації Луганський міський центр зайнятості - нема, оскільки це є предчасним.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави

Позивачем здійснено витрати на оголошення в газеті «Урядовий курєр» про виклик відповідача до суду в сумі 420 грн. 00 коп., а тому ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст.21, 23, 24, 36, 38, 221 КЗпП України,. 4 ст. 7 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», ст.ст. 10,11,60,88,57, 60, , 212-214, 223,224-226,233 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, третя особа Луганський міський центр зайнятості про про припинення трудових відносин та зобовязання зняти трудовий договір з реєстрації - задовольнити частково.

Припинити трудові відносини між ОСОБА_3 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 з 02.03.2015 та розірвати трудовий договір від 05.05.2008 та додаткову угоду від 01.12.2012 на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням (у звязку з переїздом на нове місце проживання) з 02.03.2015.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити за необгрунтованістю.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь держави судові витрати по справі у сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2» ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 судові витрати на розміщення оголошення в пресі про виклик відповідача до суду в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення суду в загальному порядку передбаченому ЦПК України.

Заочне рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Марківський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.М.Шкиря