РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 317/680/15-ц

№/п 2/317/723/2015

12 червня 2015 року

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Громової І.Б.,

при секретарі: Вишнякової В.В.

За участю адвокатів: ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення безпідставно отриманих коштів, -

В С Т А Н О В И В:

02 березня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, який уточнила у 12.06.2015 року, до ОСОБА_4 про стягнення безпідставно отриманих коштів.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка ОСОБА_3 зазначила, що 18.04.2013 р. між нею та відповідачкою ОСОБА_4 було укладено попередню угоду про продаж відповідачкою двох житлових будинків. Угоду було укладено в простій письмовій формі у вигляді розписки, яку підписали позивачка, відповідачка та двоє свідків. Відповідно до попередньої угоди, позивачка передала відповідачці 1200,00 доларів США в рахунок належних з неї платежів за придбання у відповідачки в майбутньому житлових будинків. В свою чергу відповідачка зобовязалась в строк до 25.07.2013 р. підготувати необхідні документи та продати позивачці два житлових будинки№51 та №51 А, які розташовані по вул. Комунарівській в смт. Малокатеринівка Запорізького району Запорізької області. В зазначений строк і до теперішнього часу відповідачка не продала позивачці житлові будинки, тобто зобовязання свої за укладеною попередньою угодою не виконала. В подальшому позивачці стало відомо, що право власності на вказані житлові будинки відповідачці не належить, а також що буд. №51-А по вул. Комунарівській в смт. Малокатеринівка Запорізького району Запорізької області був проданий у 2014 році. Позивачка зазначила, що в силу юридичної неграмотності сторін угоди, передану грошову суму визначено в тексті як завдаток, але фактично, передані позивачкою відповідачці грошові кошти, були сумою сплаченою в рахунок належних платежів з позивачки ОСОБА_3 за купівлю вказаних житлових будинків, тобто авансово. Тому позивачка вважає, що відповідачка ОСОБА_4 отримала від позивачки ОСОБА_3 без достатніх правових підстав грошові кошти в розмірі 1200,00 доларів США. Відповідачка в добровільному порядку відмовляється повернути позивачці грошові кошти, посилаючись на відсутність в неї грошей. При уточнені позовних вимог, позивачка вказала, що відповідно до діючого законодавства грошовою одиницею і єдиним засобом платежу на території України є гривня, то стягненню підлягає сума в розмірі33 312,00 гривень. Оскільки на день звернення до суду, офіційний курс НБУ долара США відносно гривні складав: 27,76 гривень за 1 долар США.

Отже на підставі вище викладеного, позивачка була вимушена звернутись до суду із вказаною позовною заявою в якій просить суд, стягнути з відповідачки ОСОБА_4 33 312,00 гривень, які були безпідставно отримані нею, а також стягнути з відповідачки витрати на правову допомогу, яка була отримана позивачкою в розмірі 900,00 гривень, та стягнути з відповідачки суму судового збору, сплачену позивачкою за подачу вказаної позовної заяви в розмірі 342,00 гривні.

В судове засідання зявився представник позивачки адвокат ОСОБА_1, який підтримав позовні вимоги позивачки в повному обсязі та просив їх задовольнити.

В судове засідання також зявився представник відповідачки адвокат ОСОБА_2, яка проти позову заперечувала та пояснила, що18.04.2013р. були складені розписки: одна - про внесення завдатку в розмірі 1200,00 доларів США на придбання будинків позивачкою ОСОБА_3 у відповідачки ОСОБА_4 з обовязковим викупом до 25.07.2013р.; друга розписка - про прийняття завдатку з обовязковим продажем будинків до 25.07.2013 р.,в якій вказано, що ОСОБА_4 прийняла завдаток в розмірі 1200,00 доларів США.

Відповідачка ОСОБА_4 вважає, що отримала від позивачки саме завдаток, як зазначено в розписках, а не як зазначає позивачка аванс, оскільки сторонами не укладався договір, а сторони надали один одному розписки. Зобовязання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов;

- набуття або збереження майна;

- набуття або збереження за рахунок іншої особи;

- відсутність правової підстави для набуття або збереження майна ( відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав.

Обєктивними умовами виникнення зобовязань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають:

- набуття або збереження майна однією особою(набувачем) за рахунок іншої (потерпілого);

- шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого);

- обумовленість збільшення або збереження майна стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого;

- відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Майно не може бути безпідставно набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обовязків.

Відповідачка набула майно за існування достатніх правових підстав, у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству, з метою його зберігання та передачі для придбання у майбутньому житлових будинків.

Крім того, грошові кошти не передавались у власність чи користування, їх було отримано не як позику чи оплату за надані послуги згідно з договором, а лише як предмет договору.

За таких обставин, враховуючи те, що доказів визнання укладеного правочину недійним або його розірвання позивачем не надано, представник відповідачки вважає, що позовна заява ОСОБА_3 є такою, що не підлягає задоволенню.

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників, приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки ОСОБА_3 є законними, достатньо обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Як вбачається з оригіналу розписки, копія якої міститься в матеріалах справи від 18.04.2013 р. відповідачка ОСОБА_4 взяла у позивачки ОСОБА_3 суму грошових коштів в розмірі 1200,00 доларів США в рахунок продажу їй двох житлових будинків, які розташовані в смт. Малокатеринівка Запорізького району Запорізької області, вул. Комунарівська, 51 та вул. Комунарівська, 51-А. Крім того, вказаною розпискою, відповідачка ОСОБА_4 зобовязалася продати два вказаних житлових будинки 25.07.2013р. Вказана розписка була посвідчена підписами позивачки та відповідачки, а також двома свідками: Тиманіним та Кістімовим.

Факт підписання такої розписки та отримання відповідачкою ОСОБА_4 грошових коштів в розмірі 1200,00 доларів США не заперечується жодною стороною.

Також відповідачкою не заперечується той факт, що відповідно до розписки, вона свої зобовязання не виконала, тобто не продала позивачці ОСОБА_3 два житлових будинки, які розташовані в смт. Малокатеринівка Запорізького району Запорізької області, вул. Комунарівська, 51 та вул. Комунарівська, 51-А в строк, встановлений розпискою та по теперішній час, отриманих нею грошових коштів позивачці ОСОБА_3 не повернула, оскільки вважає, що отримала саме завдаток.

Відповідно до ч. 1 ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання.

Але внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобовязання може мати місце лише у випадку наявності зобовязання, тобто укладеного договору між сторонами, яким визначається предмет та умови.

Однак договір між сторонами укладений не був у звязку з чим, відсутні підстави вважати передані позивачкою грошові кошти відповідачці, завдатком.

Відповідно до ч.2 ст. 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України, аванс не виконує забезпечувальної функції, а є лише способом платежу та виконує функцію попередньої оплати.

Суттєва відмінність авансу від завдатку в тому, що на аванс не покладено функцію забезпечувати взяте сторонами на себе зобовязання, не залежно від того, яка сторона відповідальна за невиконання зобовязання, а той хто отримав аванс повинен його повернути.

Відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберігла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 1213 ЦК України, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Тому суд приходить до висновку, що позивачкою ОСОБА_3 були передані грошові кошти відповідачці ОСОБА_4 в якості авансу та вони підлягають поверненню.

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до розписки та виходячи з пояснень сторін позивачка ОСОБА_3 передала, а відповідачка ОСОБА_4 в свою чергу взяла грошові кошти в сумі 1200,00 доларів США.

Відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 27.02.2015р. курс долара США до української гривні становив 27,76 гривень за 1 долар США.

Тобто, сума яка підлягає стягненню в національній валюті з відповідачки, дорівнює 33 312,00 гривень.

Відповідно до ст.ст. 79, 84 ЦПК України позивач уклав договір про надання правових послуг з адвокатом. Витрати, які несе позивач при звернені до суду за послуги адвоката є судовими витратами та підлягають сплаті.

Тому суд приходить до висновку, що вимоги позивачки ОСОБА_3 про стягнення з відповідачки витрат понесених на правову допомогу, є достатнім чином обґрунтованими, оскільки в матеріалах справи також міститься акти виконаних робіт від 25.02.2015р. та від 21.05.2015р. та дві квитанції на суму по 450,00 гривень кожна, про сплату позивачкою ОСОБА_3 за правову допомогу адвокату ОСОБА_1, грошових коштів на загальну суму 900,00 гривень.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати, по оплаті судового збору позивачем, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.3, 7, 10, 11, 16, 60, 79,84, 88, ЦПК України, ст. ст.14,15,16, 533,543,570, 1212, 1213 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4( ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН:НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 безпідставно отримані кошти в національній валюті України в сумі 33 312 (тридцять три тисячі триста дванадцять) гривень 00 копійок.

Стягнути ОСОБА_4( ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН:НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 суму судового збору в розмірі 333 (триста тридцять три) гривні 12 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4( ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН:НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в розмірі 900 (девятсот) гривень 00 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10 денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя І.Б. ГРОМОВА