05.06.2015 Справа № 756/826/15-ц
Справа № 756/826/15-ц
Номер справи 4-с/756/45/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2015 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Луценко О.М.,

при секретарі - Бублієві Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ПАТ « Державний ощадний банк України» в особі територіально відокремленого безбалансового відділення № 10026/0143 філії Головного управління по м. Києву та Київській області, заінтересовані особи: відділ державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_1 на дії державного виконавця,-

В С Т А Н О В И В :

20.01.2015 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з даною скаргою мотивуючи тим, що 20.06.2007 між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Оболонське відділення № 8142 та ОСОБА_1 укладено договір про іпотечний кредит № 1865. Відповідно до умов Кредитного договору ОСОБА_1 було надано кредит на споживчі цілі в сумі 143 500,00 доларів США строком на 30 років із розрахунку 11,5% річних. З метою забезпечення зобов'язань за вказаним кредитним договором 20.06.2007 року між сторонами укладено договір іпотеки. Предметом іпотеки за цим договором є квартира АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченим 20.06.2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Києва, Гайдамакою О.М., зареєстрованим в Державному реєстрі правочинів 20.06.2007 року. 19.06.2012р. в зв'язку з невиконанням позичальницею своїх зобов'язань згідно кредитного договору № 1865 від 20.06.2007року Оболонським районним судом м. Києва розглянуто цивільну справу № 2-2-21/12 за позовом АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_4 та 20.02.2013 року видано виконавчі листи про стягнення з останніх 186 024,34 доларів США боргу на користь стягувача. 01.03.2013р. старшим державним виконавцем державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, Могилян Л.В. відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документа (№ виконавчого провадження згідно ЄДРВП: 36771965). В ході примусового виконання рішення суду постановою відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, від 30.08.2013р. № 36771965 накладено арешт на все майно боржника та оголошено заборону на його відчуження (в тому числі, й на іпотечне майно - квартиру АДРЕСА_1). Станом на теперішній час між Іпотекодавцем та іпотекодержателем відповідно до п. 6.6. Іпотечного договору від 20.06.2007 року досягнуто попередньої домовленості щодо переходу предмета іпотеки до третьої особи шляхом укладання договору купівлі-продажу Предмета іпотеки і погашення заборгованості за кредитним договором. Не перевіривши чи перебуває майно в іпотеці та наклавши арешт на квартиру АДРЕСА_1, державний виконавець відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві порушив право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, передбачене ст. 38 Закону України «Про іпотеку».Про факт накладення арешту на предмет іпотеки Публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» стало відомо лише при отриманні інформаційної довідки № 83276103 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яку отримано 14.01.2015р. у відділі державної виконавчої служби Оболонського РУЮ в м. Києві. Заявник просить скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві про накладення арешту на все майно боржника та оголошення заборони на його відчуження від 30.08.2013р. № ВП36771965 в частині накладення арешту на іпотечне майно,та звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_1 і перебуває в іпотеці в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором.

Представник Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до суду не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд скарги без його участі, вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві до суду не з'явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили.

ОСОБА_4 до суду не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд скарги без його участі, вимоги визнає.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

20.06.2007 між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Оболонське відділення № 8142 та ОСОБА_1 укладено договір про іпотечний кредит № 1865. Відповідно до умов Кредитного договору ОСОБА_1 було надано кредит на споживчі цілі в сумі 143 500,00 доларів США строком на 30 років із розрахунку 11,5% річних. З метою забезпечення зобов'язань за вказаним кредитним договором 20.06.2007 року між сторонами укладено договір іпотеки. Предметом іпотеки за цим договором є квартира АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченим 20.06.2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Києва, Гайдамакою О.М., зареєстрованим в Державному реєстрі правочинів 20.06.2007 року, що підтверджується матеріалами справи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 2011 року № 502 внесено зміни до Статуту відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», відповідно до яких слово «відкрите» у назві банку, замінено на слово «публічне». У липні 2012 року філію - Оболонське відділення № 8142 «Ощадбанк» реорганізовано у територіально відокремлене безбалансове відділення (ТВБВ) № 10026/0143 філії - Головного управління по м. Києву та Київській області Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

19.06.2012р. в зв'язку з невиконанням позичальницею своїх зобов'язань згідно кредитного договору № 1865 від 20.06.2007року Оболонським районним судом м. Києва розглянуто цивільну справу № 2-2-21/12 за позовом АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_4 та 20.02.2013 року видано виконавчі листи про стягнення з останніх 186 024,34 доларів США боргу на користь стягувача.

01.03.2013р. старшим державним виконавцем державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, Могилян Л.В. відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документа (№ виконавчого провадження згідно ЄДРВП: 36771965).

В ході примусового виконання рішення суду постановою міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції від 04.04.2012 року № 35249457 накладено арешт на все майно боржника та оголошено заборону на його відчуження в тому числі, й на іпотечне майно - квартиру АДРЕСА_1.( а.с.7).

Відповідно до ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку»

При виконанні судових рішень про стягнення грошових коштів державний виконавець на підставі статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» у першу чергу звертає стягнення на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів, і лише за відсутності у боржника коштів і цінностей - на належне йому інше майно, за винятком того, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Стягнення на нерухоме майно (будинок, квартиру, інше приміщення та земельну ділянку) звертається за відсутності у боржника достатніх коштів чи рухомого майна з додержанням вимог статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», крім звернення стягнення на предмет іпотеки, яке здійснюється на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса (стаття 33 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку»).

За положеннями ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом, та відповідно частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку», за якою у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що іпотека як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобов'язання, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-іпотекодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором.

Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п'ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

За змістом частини шостої статті 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ч.7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Отже, звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.

Згідно ст. 7 Закону України «Про іпотеку», п. 2 ст. 589 Цивільного кодексу України за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Умовами пункту 6.2. договору іпотеки від 20.06.2007 року передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на розсуд іпотекодержателя: або за рішенням суду, або за виконавчим написом нотаріуса, або заставодержателем самостійно на умовах цього договору, в тому числі у відповідності до Застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься в п. 6.6. цього Договору, згідно якого між Іпотекодавцем та іпотекодержателем досягнуто попередньої домовленості щодо переходу предмета іпотеки до третьої особи шляхом укладання договору купівлі-продажу Предмета іпотеки і погашення заборгованості за кредитним договором.

Отже, суд приходить до висновку, що звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання проведено державним виконавцем за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - іпотекодержателя з порушенням ч.8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» і ч.6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», пріоритету права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувальні рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувальні рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доданим доказам, суд приходить висновку, що скарга Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» обґрунтована та підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 387 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень № 512/5 від 02.04.2012 року, Законом України «Про іпотеку», суд -

У Х В А Л И В :

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», на дії державного виконавця задовольнити .

Скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції в м. Києві про накладення арешту на все майно боржника та оголошення заборони на його відчуження від 30.08.2013р. № ВП36771965 в частині накладення арешту на іпотечне майно,та звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_1 і перебуває в іпотеці в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 1865 від 20.06.2007 року укладеного між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя : О.М. Луценко