Справа № 146/1132/15-ц
РІШЕННЯ
Іменем України
"23" листопада 2015 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого : Ставнійчука В.С.

при секретарі Гриб Ю.А.

за участю позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

представників відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Томашполі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що на момент пред`явлення позову перебувала з ОСОБА_5 у зареєстрованому шлюбі в якому у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_7 . На даний час шлюб між сторонами розірвано, дитина проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні і у зв`язку з тим, що відповідач в добровільному порядку не надає допомогу на утримання дитини, хоча зобов`язаний це робити згідно закону і має таку можливість, оскільки є військовослужбовцем, на його утриманні, в т.ч. й неповнолітні діти, ніхто не перебуває, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18.08.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 , її представник ОСОБА_2 позов підтримали із наведених у позовній заяві підстав. Окрім того, позивачка суду пояснила, що так як рішенням суду від 15.10.2015 року шлюб між сторонами було розірвано, після набрання рішенням законної сили їй присвоєно дівоче прізвище ОСОБА_8 , а тому вона отримала новий паспорт громадянина України на прізвище ОСОБА_8 . Не заперечує той факт, що відповідач з моменту припинення сімейних відносин, тобто з липня 2015 року і на момент розгляду справи судом добровільно сплачував кошти на утримання дитини в розмірах від 1000 до 1300 грн. у місяць, проте дані кошти є недостатніми для утримання дитини, а тому, на її думку, аліменти на утримання дитини повинні бути стягнуті з відповідача в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу).
Представники відповідача, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 позов визнали частково, а саме про визначення суми аліментів у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) або ж у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно. При цьому вважають, що суд, визначаючи розмір аліментів, повинен врахувати, крім іншого, й стан здоров`я відповідача, який у грудні 2012 року отримав важку травму голови з приводу чого було проведено кістково-резекційну трепанацію черепа, а тому й до сьогоднішнього дня потребує лікування на яке щомісячно (придбання ліків) витрачається біля 2000 грн. Окрім того, позивачка шляхом пред`явлення позову про стягнення аліментів, оскільки як до родів, так і після них ніде не працювала, будь-яких інших доходів також не має, а тому у такий спосіб, а саме, визначення розміру аліментів у сумі 1/3 частини заробітку відповідача, намагається отримати кошти і на своє утримання.
Заслухавши пояснення позивачки та її представника, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
За правилами ст. ст. 180, 181 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно із ч. 1 ст. 189 цього Кодексу батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом.
Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом .
Правова природа аліментів у розумінні глави 15 СК України є такою, що, з одного боку, вони є правом, а з іншого - обов`язком, і надаються тим із батьків, хто проживає окремо від дитини, на її утримання тому з батьків, з ким проживає дитина.
Судом установлено, що з вересня 2013 року ОСОБА_1 перебувала з ОСОБА_5 у шлюбі (а.с. 6). Шлюб між сторонами розірвано рішенням Томашпільського районного суду від 15.10.2015 року і з дня набрання рішенням законної сили позивачці присвоєно прізвище ОСОБА_8 ( а.с. 91-92). На виконання рішення суду Замостянським РВ УДМС України у Вінницькій області 17.11.2015 року позивачці видано паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_1 і як убачається із відмітки у цьому паспорті, зареєстрованим місцем проживання позивачки з 18.11.2015 року є АДРЕСА_1 (а.с.89-90). Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_7 (а.с. 7). Як убачається з довідки Томашпільської селищної ради від 18.08.2015 року №854 місцем проживання позивачки та малолітньої дитини сторін є АДРЕСА_1 (а.с. 8), що не суперечить положенням змісту ст. 29 ЦК України відповідно до якої місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Фізична особа може мати кілька місць проживання.
Таким чином, судом встановлено, що з липня 2015 року малолітній син сторін проживає разом із матір`ю і перебуває на її утриманні, а батьки в добровільному порядку не домовились про участь в утриманні сина. Тому суд визнає безпідставними твердження позивачки у позовній заяві про те, що відповідач ухилявся від надання утримання сина в добровільному порядку.
За загальним правилом, закріпленим у статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Визначення аліментів у твердій грошовій сумі передбачено статтею 184 СК України лише у випадку, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі.
Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представників відповідача, ОСОБА_5 є офіцером Збройних сил України і його грошове забезпечення за період з травня по жовтень 2015 року включно склало 43388,80 грн. (а.с. 46), звідки середньомісячне грошове забезпечення складає 7231,47 грн. (43388,80:6=7231,47).
На підставі викладеного, враховуючи наявність у відповідача постійного грошового забезпечення, підстави для стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі, як про це зазначали його представники, відсутні.
Вирішуючи питання про стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача, суд враховує вищенаведені докази, а також стан здоров`я відповідача, який потребує постійного лікування внаслідок перенесеної у грудні 2012 року травми голови, а тому суд дійшов висновку, що аліменти на утримання дитини повинні бути стягнуті з відповідача в розмірі ? частини його доходу (заробітку) і при новому розгляді справи не знаходить обставин, які давали б підстави для визначення аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу (заробітку) відповідача, як про це було зазначено у заочному рішенні суду від 21.09.2015 року.
Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України до судових витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати сторін та їх представників, що пов`язані з явкою до суду, які згідно ч.2 ст. 85 ЦПК України стягується з іншої сторони на користь сторони щодо якої ухвалено судове рішення.
Представником позивачки, ОСОБА_2 надано суду фіскальний чек згідно якого ним оплачено проїзд із м. Вінниці до суду в смт. Томашпіль у сумі 58,25 грн. (а.с. 103).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180-184, 189, 191 СК України, ст. ст.10, 60, 79, 85, 212-215, 367 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити, частково.

Стягувати з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 м. Вінниця, на користь ОСОБА_1 , проживаючої в АДРЕСА_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18 серпня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.
У решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_5 в доход держави 487,20 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 понесені по справі судові витрати пов`язані з явкою до суду її представника ОСОБА_2 у розмірі 58,25 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня проголошення, до апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд.

Суддя: В. С. Ставнійчук

У повному обсязі рішення суду виготовлено 25 листопада 2015 року