Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 334/1989/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Нікітенко Н.П.
№ провадження 22-ц778/5718/15 Суддя-доповідач: Стрелець Л.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізькій області у складі:

головуючого Гончар М.С.,

суддів Стрелець Л.Г.,

Каракуші К.В.,

при секретарі: Бурак А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» в особі представника Білоус Андрія Володимировича на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 серпня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом, який в ході розгляду справи був уточнений до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначало, що 22 червня 2007 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір на суму 20 000,00 доларів США, на термін до 28.03.2025 року, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором своєчасно та належним чином не виконує, в результаті чого станом на 31.12.2014 року утворилась заборгованість в розмірі 68 241,65 доларів США, що еквівалентно 1 894 601 грн. 12 коп., яка складається з: 18 896,36 доларів США - заборгованість за кредитом, що еквівалентно 524 621 грн. 91 коп.; 18 151,88 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, що еквівалентно 503 952 грн. 82 коп.; 2 760,00 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, що еквівалентно 76 626 грн. 21 коп.; 28 433,71 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, що еквівалентно 789 400 грн. 18 коп..

Посилаючись на зазначені обставини просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 68 241,65 доларів США, що еквівалентно 1 894 601 грн. 12 коп. за кредитним договором від 22.06.2007 року та стягнути судові витрати по справі.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 серпня 2015 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі представника Білоус А.В. зазначає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. ст. 213,214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у повній мірі не відповідає.

Встановлено, що 22 червня 2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк", та ОСОБА_5 укладено договір № ZPP0GA00000015, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 22250.00 доларів США на строк до 21.06.2017 року, а відповідач зобов'язався у строк на умовах, визначених цим кредитним договором, повернути кредит і сплатити відсотки

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти ( щомісячні платежі) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України ).

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог банку суд першої інстанції допустився порушень норм матеріального права і при застосуванні ст.256 ЦК України.

Умовами кредитного договору погашення кредитної заборгованості і строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст.253 ЦК України ).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України ).

Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами), починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення заборгованості за кредитом повинно здійснюватися позичальником частинами, а саме: з 20 по 25 число кожного місяця, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Такої правової позиції дійшов Верховний Суд України, зокрема у постанові від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13, яка у силу вимог ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Крім того, згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 17 вересня 2014 року у справі № 6-95цс14, за договором про надання банківських послуг, яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України ) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України ).

Слід також зазначити, що відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові у справі від 19 листопада 2014 року у справі № 6-160цс14, перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення; позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу; у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті; несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів; відповідно до вимог ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду та починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Заперечуючи проти позову, відповідач просив суд першої інстанції про застосування строку позовної давності (а.с.40).

Із наданих Банком розрахунків заборгованості вбачається, що вимоги про стягнення простроченої заборгованості і дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором заявлені Банком з порушенням строків позовної давності.

Позичальник почав порушувати графік погашення кредиту з 26 грудня 2008 року.

Позичальник жодної дії, яка б свідчила про визнання боргу, не вчиняв, кредит протягом 2008-2014 років не погашав.

З відповідним позовом до суду Банк звернувся у 17.03.2015 року. Аналіз фактичних обставин свідчить про пропуск позивачем строку позовної давності за вимогами про стягнення простроченої заборгованості, яка існувала станом на 17.03.2012 року.

За таких обставин рішення суду на підставі ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з ОСОБА_5 на користь Банку заборгованість, яка виникла після 17.03.2012 року, розмір якої станом на 31.12.2014 року становить: за тілом кредиту 13490,18 доларів США, за відсотками 13 687,11 доларів США, а також з комісії (винагороди) у розмірі 1360доларів США, а всього сума основного боргу складає 28537,89 доларів США, та пені - 126 035,72 грн. за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, а всього 681 288,30грн.

У стягненні простроченої заборгованості, яка існувала станом на 17.03.2012 року, вимоги Банку підлягають залишенню без задоволення у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір сплачений банком при розгляді справи судом першої та апеляційної інстанції у загальній сумі 7673 грн.,40 кпо.( 3654 грн.+4019,40 грн.)

Керуючись ст. ст.307,309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» в особі представника Білоус Андрія Володимировича задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 серпня 2015 року в цій справі скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов ПАТ КБ „ПриватБанк" задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ „ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором у сумі основного боргу 28537,89 доларів США за період з 17.03.2012 року по 31.12.2014 року, яка складається з заборгованості за наданим тілом кредиту: - 13490,78 доларів США, заборгованості за процентами: 13687,11 доларів США, заборгованості з комісії - 1360 доларів США, а також пені у сумі: 126035,72 гривни за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року.

В решті в задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ „ПриватБанк" судові витрати у вигляді судового збору у сумі 7673,40 гривен.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий:

Судді: