Справа № 758/4063/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В. , за участю секретаря Шабатин Н.А., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, комунальне підприємство «Вітряні Гори Подільського району міста Києва», про визначення порядку користування квартирою, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (надалі за текстом позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (надалі за текстом відповідач), треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, комунальне підприємство «Вітряні Гори Подільського району міста Києва», про визначення порядку користування квартирою та розподіл особових рахунків.

Свої позовні вимоги, позивач обґрунтовувала тим, що 02.12.2000 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 було посвідчено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, реєстраційний № 4462, відповідно до якого співвласниками квартири є позивач 1/4 частина та відповідач 1/4 частина, а також спільні діти ОСОБА_3 1/6 частина та ОСОБА_4 1/6 частина. Дана квартира є двокімнатною, житловою площею 27,70 кв.м., загальною 44,50 кв.м., кухня 6,6 кв.м., ванна/вбиральня 2,6 кв.м. та коридор 8,6 кв.м. Після припинення подружнього життя, позивач та відповідач у квартирі здійснили переобладнання, після чого кімнати стали ізольовані. Особовий рахунок оформлений на відповідача, однак, останній відмовляється укласти нотаріальний договір про порядок користування квартирою. У звязку з чим, позивач просить суд встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином: у користування позивача та третіх осіб - ОСОБА_3, ОСОБА_4 виділити житлову кімнату площею 14,0 кв.м., а у користування відповідача виділити житлову кімнату, площею 12,7 кв.м. в загальному користуванні залишити: кухню 6,6 кв.м., вбиральню/ванну - 2,6 кв.м., коридор - 8,6 кв.м., у звязку з порушенням своїх прав, звернулася за захистом порушеного права до суду.

До початку судового засідання представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності, крім того, вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 53).

Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в свої заяві зазначив, що позовні вимоги в частині визначення порядку користування квартирою визнає у повному обсязі, в частині стягнення судового збору заперечував.

Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як розяснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.12.2000 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Степаненко В.Д. було посвідчено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, реєстраційний № 4462, відповідно до якого співвласниками квартири є позивач 1/4 частина та відповідач 1/4 частина, а також спільні діти ОСОБА_3 1/6 частина та ОСОБА_4 1/6 частина (а.с. 6).

Відповідно до форми № 3 виданої КП «Вітряні Гори Подільського району місті Києва» від 13.03.2015 р. в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані позивач, відповідач з 30.05.2000 року та їх спільні діти треті особи: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7).

Відповідно до технічного паспорту вказана квартира є двокімнатною, житловою площею 27,70 кв.м., загальною 44,50 кв.м., кухня 6,6 кв.м., ванна/вбиральня 2,6 кв.м. та коридор 8,6 кв.м. (а.с. 8)

Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна у натурі, яка відповідає його частці у праві спільної власності.

Судом встановлено, що житлова площа спірної квартири становить 41,9 кв.м., тобто ідеальна частка кожного власника спірної квартири становить 13,96 кв.м. жилої площі, в спірній квартирі є кімнатне приміщення жилою площею 14,9 кв.м., яке просить виділити в користування позивач.

Таким чином, виходячи з встановлених судом обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та виділення в користування позивача житлову кімнату площею 14,0 кв.м. в квартирі за адресою: АДРЕСА_1

Виділяючи в користування позивачу кімнату жилою площею 14,0 кв.м., суд приймає до уваги вимоги позивача, яка просить виділити в користування дану кімнату і розуміє, що в такому випадку не порушується право відповідача на користування своєю часткою спірної квартири в натурі, кухня, коридор, ванна/вбиральня залишаються в загальному користуванні.

Відповідно до норми ч. ч. 1 - 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними

Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всі співвласників.

Дана правова норма кореспондується з положеннями ст. 150 ЖК України, відповідно до якої визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: проживати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Як розяснено в п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов.

Відповідно до положень ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки майна, що є у спільній сумісній власності.

У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливими (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи вищевикладене, даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки, позивач просить суд надати їй у володіння та користування в натурі належну їй на праві власності частку в розмірі 1/4 в квартирі, а відтак слід виділити в користування позивача та третіх осіб житлову кімнату площею 14,0 кв.м. в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, відповідачу виділити в користування житлову кімнату площею 12,7 кв.м. в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, залишити у спільному користуванні позивача та відповідача наступні приміщення в квартирі за адресою: АДРЕСА_1: кухня 6,6 кв.м., ванна/вбиральня 2,6 кв.м. та коридор 8,6 кв.м.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 243 грн. 60 коп. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 364, 369 370 ЦК України, ст. 150 ЖК України, положеннями Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 208 - 209, 212 - 218, 223, 294 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, комунальне підприємство «Вітряні Гори Подільського району міста Києва», про визначення порядку користування квартирою задовольнити;

Встановити наступний порядок користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1: виділити в користування ОСОБА_1 з ОСОБА_3, ОСОБА_4 житлову кімнату площею 14,0 кв.м.;

Виділити в користування ОСОБА_2 житлову кімнату площею 12,7 кв.м. в квартирі за адресою: АДРЕСА_1;

Залишити у спільному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з ОСОБА_3, ОСОБА_4 наступні приміщення в квартирі за адресою: АДРЕСА_1: кухня 6,6 кв.м., ванна/вбиральня 2,6 кв.м. та коридор 8,6 кв.м.;

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) гривені 60 копійок;

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги через Подільський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. В. Гребенюк