Справа № 214/7433/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 листопада 2015 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Щеняєвої І.Б.,

при секретарі Фастовець Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до АТ «Банк «Фінанси та Кредит», філіал банку: Криворізький філіал Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит, відділення філіалу №9: ОСОБА_2, представник філії банку про розірвання банківських договорів-заяв і стягнення суми вкладу з урахуванням договірних відсотків, суд -

встановив:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 06.05.2014 року між ним та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Відділення №9 Криворізької філії укладено Договір заяву №305835/12327/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в національній валюті, згідно умов якого він вніс на вкладний рахунок №2635.1.048343.002 грошові кошти у розмірі 147 000 грн. на строк з 06.05.2014 року по 11.05.2015 року, зі сплатою банком за час користування коштами вкладу процентів за ставкою 25% річних. Відповідно до умов договору, позивач поповнював суму вкладу і станом на 06.10.2014 року він дорівнював 325000 грн. 07.08.2014 року між позивачем та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір-заяву №305835/25214/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 5 міс. в іноземній валюті, згідно якого він вніс на вкладний рахунок №2630.9.048343.010 грошові кошти в розмірі 2800 доларів США на строк з 07.08.2014р. по 07.01.2015р. За час користування коштами вкладу банк, згідно умов цього договору, зобовязаний нарахувати та сплатити проценти за ставкою 13,10% річних. По закінченню строку дії договору №305835/25214/5-14 від 07.08.2014 р. позивач, 08.01.2015р. уклав з відповідачем договір-заяву № 305835/989/5-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 5 міс. в іноземній валюті, згідно умов якого вніс на вкладний рахунок №2630.9.048343.009 грошові кошти у сумі 2080 доларів США на строк з 08.01.2015р. по 08.06.2015р. зі сплатою банком за час користування коштами вкладу процентів за ставкою 11,60% річних. 27.04.2015р. позивач звернувся до банку з заявою про повернення 11.05.2015р. банківського вкладу у сумі 325000 грн. Крім того, 07.05.2015 року позивач звернувся до банку із заявою в якій просив розірвати договір №305835/12327/370-14 від 06.05.2014 року та видати належні йому грошові кошти разом з відсотками передбаченими договором. Також позивач звертався до банку з заявою від 26.05.2015р. про повернення 08.06.2015р. банківського вкладу у сумі 2080 доларів США, однак всі заяви залишені відповідачем поза увагою, а суми банківських вкладів позивачу не повернуті. У звязку з чим позивач змушений звернутись до суду із цим позовом, в якому просить суд, згідно уточненого розрахунку, стягнути 373 485,52 грн. за договором заявою банківського строкового вкладу (депозиту) «Пенсійний» №305835/12327/370-14 від 06.05.2014 року та додатковою угодою б/н від 06.10.2014р. до договору про банківський строковий вклад (депозит) №305835/12327/370-14 від 06.05.2014 року та 2361,70 доларів США за договором заявою №305835/989/5-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» від 08.01.2015р.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заперечення, в яких вказав, що позов не підлягає задоволенню в цілому з огляду на мораторій на задоволення вимог кредиторів відповідно до ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до вимог ст. 76 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» 17.09.2015р. Правління Національного банку України прийняло постанову №612 «Про віднесення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних. На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.09.2015р. №171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора». Відповідно до частини 5 статті 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банну зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується Індекс інфляції за весь період прострочення виконання грошових зобов'язань банку; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладниками та кредиторами; зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання, поєднанням боржника і кредитора в одній особі. Таким чином, позовні вимоги Позивача не підлягають задоволенню в повному обсязі на підставі частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Крім того, відповідач в своїх заперечення вказав, що позов не підлягає задоволенню в цілому, оскільки Позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав. Згідно положень ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюються задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, а також примусове стягнення коштів та майна банку. Керуючись положеннями п.1 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день (200 000,00 грн.), незалежно від кількості вкладів в одному банку. Виконання зобовязань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом.

У відповідності до п.2 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Отже, чинним законодавством визначено, що при запровадженні у банку Тимчасової адміністрації не здійснюється відшкодування вкладникам сум вкладів у судовому порядку та шляхом примусового стягнення коштів, а виплата сум вкладів таким вкладникам проводиться за участю Фонду гарантування вкладів фізичних осіб через відповідні позасудові механізми, передбачені чинним законодавством України. Таким чином, Позивачем було обрано неналежний спосіб захисту свого права, у зв'язку з чим такі позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Так, у судовому засіданні, дослідивши обставини справи, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами договорів №305835/12327/370-14 від 06.05.2014 року, №305835/25214/5-14 від 07.08.2014 року та № 305835/989/5-15 від 08.01.2015 року про банківський вклад (депозит), укладеними сторонами по справі.

Так, 06.05.2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Відділення №9 Криворізької філії укладено Договір заяву №305835/12327/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в національній валюті, згідно умов якого позивач вніс на вкладний рахунок №2635.1.048343.002 грошові кошти у розмірі 147 000 грн. на строк з 06.05.2014 року по 11.05.2015 року, зі сплатою банком за час користування коштами вкладу процентів за ставкою 25% річних. (а.с.5, зворот а.с.5).

Згідно пункту 4 договору ОСОБА_1 поповнював вклад, у звязку з чим станом на 06.10.2014 р. сума вкладу склала суму 325000,00 грн. (а.с.6).

Разом з тим, 07.08.2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір-заяву №305835/25214/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 5 міс. в іноземній валюті, згідно якого позивач вніс на вкладний рахунок №2630.9.048343.010 грошові кошти в розмірі 2800 доларів США на строк з 07.08.2014р. по 07.01.2015р. За час користування коштами вкладу банк, згідно умов цього договору, зобовязаний нарахувати та сплатити проценти за ставкою 13,10% річних (а.с.7, зворот а.с.7).

По закінченню строку дії договору №305835/25214/5-14 від 07.08.2014 р. ОСОБА_1, 08.01.2015р. уклав з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» договір-заяву № 305835/989/5-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 5 міс. в іноземній валюті, згідно умов якого вніс на вкладний рахунок №2630.9.048343.009 грошові кошти у сумі 2080 доларів США на строк з 08.01.2015р. по 08.06.2015р. зі сплатою банком за час користування коштами вкладу процентів за ставкою 11,60% річних (а.с.8,9-11).

ОСОБА_1 звертався до банку із заявою від 27.04.2015р. про повернення 11.05.2015р. банківського вкладу у сумі 325000,00 грн. розміщений згідно Договору заяви №305835/12327/370-14 від 06.05.2014р., та заявою від 07.05.2015 року, в якій просив розірвати договір №305835/12327/370-14 від 06.05.2014р. та виплатити йому усі належні кошти разом із відсотками (а.а.с.12,13).

Крім того, ОСОБА_1 26.05.2015 року звернувся до банку з заявою, в якій просив повернути йому 08.06.2015р. банківський вклад у сумі 2080 доларів США, розміщений згідно договору-заяви № 305835/989/5-15 від 08.01.2015р. (а.с.14).

Суд, розглянувши в судовому засіданні цивільну справу, повно і всебічно зясувавши обставини цієї справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Між сторонами укладені договори банківських вкладів.

Згідно ст. 1058 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах повернення вкладу із спливом встановленого строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Статтею 1074 ЦК України передбачено, що обмеження права клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які перебувають на його рахунку, не допускаються, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Обставин про існування таких обмежень судом не встановлено, заперечення відповідача в частині того, що позивач обрав неналежний спосіб захисту своїх прав суд не приймає уваги оскільки суд на момент ухвалення рішення не повідомлений відповідачем про продовження повноважень тимчасової адміністрації.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст..625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процент не встановлений договором або законом.

Оскільки, відповідач не виконав зобовязань за договорами про строковий банківський вклад №305835/12327/370-14 від 06.05.2014 року та №305835/989/5-15 від 08.01.2015 року та не повернув позивачу у визначений договорами строк суми внесків, суд вважає що відповідачем частково порушені права позивача, які підлягають судовому захисту.

Ухвалюючи рішення в частині задоволення позовних вимог про стягнення суми вкладу, 3% та індексу інфляції, в зв'язку з простроченням виконання боржником грошового зобовязання суд погоджується із розрахунком заборгованості, зробленим в позовній заяві та приймає до уваги уточнюючі розрахунки позивача, оскільки грошові суми збільшуються на момент розгляду справи. Отже, суд вважає що підлягають стягненню такі суми:

- 325000,00 грн., вклад по депозитному рахунку №0980/2635.1.048343.002;

- 3% річних в зв'язку з простроченням виконання боржником грошового зобовязання, відповідно до ст.625 ЦК України, за період з 11.05.2015 року по 18.11.2015 року, тобто 130 днів: 325 000 Х 3/100/365 дн. = 26,71 грн. Х 130 дн. = 3 472, 30 грн;

- Індекс інфляції в зв'язку з простроченням виконання боржником грошового зобовязання, відповідно до ст.214 ЦК України, за період з 11.05.2015 року по 18.11.2015 року, тобто 130 днів: 325 000 грн. /100/365= 8,90 Х 130 днів = 1 157,00 грн.;

- 2 080 дол. США вклад по депозитному рахунку №2630.9.048343.010;

- 3% річних за період з 09.06.2015 року по 18.112015 р., 163 днів: 2080 Х3/100/365 = 0,17 Х163 = 27,71 дол. США;

- 2080 дол. Х102, 3%/100/365= 0,14Х 163 дн.= 8,15 дол. США

Таким чином, за депозитним рахунком №0980/2635.1.048343.002 підлягають стягненню 393665,68 грн. : 325000,00 грн.+ 3 472, 30 грн.+ 1 157,00 грн.= 329629,93 грн. Крім того, за депозитним рахунком №2630.9.048343.010 підлягають стягненню 2 215,29 дол. США : 2 080 дол. США + 27,71 дол. США +8,15 дол. США = 2 115,86 дол. США.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дії Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» щодо відмови у поверненні строкових пенсійних вкладів і відсотків до них, судом зроблено висновок про відсутність підстав для задоволення оскільки дана вимога не є способом захисту цивільного права, передбаченого ЦК України. Відповідно до абз.2 ч.2 ст.16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом, проте, ані договором ані законом, що регулює спірні правовідносини, не передбачено способу захисту цивільного права визнання протиправними дії відповідача.

Крім того, відмовляючи в задоволенні позовної вимоги про стягнення процентів, визначених договорами про банківські строкові вклади (депози), за період з 09 червня 2015 рік по депозиту в валюті США та з 12 травня 2015 року по депозиту в національній валюті, судом враховано висновок Верховного Суду України, викладений в постанові від 11 листопада 2015 року по справі №6-1891цс-15. В зазначеній постанові суд дійшов висновку, що договір банківського вкладу не містить визначеного розміру процентної ставки за користування грошовим вкладом у разі неналежного виконання зобовязань за договором після закінчення терміну його дії. Проте суди, задовольняючи позов у повному обсязі, положення частини першої статті 1058 та статті 1061 ЦК України у спірних правовідносинах застосували неправильно та дійшли помилкового висновку про те, що після закінчення терміну дії договору й у разі неналежного виконання його умов з банку на користь вкладника підлягають стягненню проценти за користування грошовим вкладом за процентною ставкою, передбаченою цим договором (18,6 % річних), не врахувавши, що договором не визначено розмір ставки процентів за користування депозитом у разі закінчення терміну його дії та неналежного виконання грошового зобовязання за ним. Суд безпідставно не застосував норму статті 1070 ЦК України та не врахував, що з банку підлягають стягненню проценти за процентною ставкою в розмірі, що зазвичай сплачується банком за вкладом на вимогу.

Крім того, відповідно до п.4,5п.5.2 Основних умов, які є невідємною частиною договору, проценти на вклад на вимогу нараховуються лише на суму вкладу на вимогу. Нараховані Банком проценти не збільшують суму вкладу на вимогу. Для обліку процентів, нарахованих на вклад на вимогу, Банк відкриває вкладникові відповідний рахунок.

Таким чином, судом зроблений відповідний висновок щодо відсутності підстав стягнути на користь позивача відсотки по депозиту в розмірі 11,6% в іноземній валюті та 25,1% - в національній, які нараховувались позивачу відповідно до умов договорів, оскільки суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог. Позивачем не заявлено вимогу про стягнення відсотків на суму вкладу на вимогу.

Оскільки судом відхилено вимогу позивача нематеріального характеру, на позивача суд покладає судовий збір в розмірі 487,2 грн., зменшив на вказану суму судовий збір, що компенсується на користь останнього з відповідача.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає, за необхідне стягнути з відповідача судові витрати на користь позивача у розмірі 3387,45 грн. (а.с.25), а також судові витрати на користь держави у розмірі 2 215,05 грн., при розрахунку судового збору врахувати що курс долара США Національного банку на момент ухвалення судового рішення складає 23,77 грн. (6 089,66 3 874,61 грн. = 2 215,05)

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 525,526, 625, 1058, 1060, 1074 Цивільного кодексу України, ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ст.ст. 10, 11, 169, 197, 212, 213, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд ,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Банк «Фінанси та Кредит», про розірвання банківських договорів-заяв і стягнення суми вкладу з урахуванням договірних відсотків задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 329629,93 (триста двадцять девять тисяч шістсот двадцять девять) грн. 93 коп. за договором заявою банківського строкового вкладу (депозиту) «Пенсійний» №305835/12327/370-14 від 06.05.2014 року та додатковою угодою б/н від 06.10.2014р. до договору про банківський строковий вклад (депозит) №305835/12327/370-14 від 06.05.2014 року.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 2 115,86 (дві тисячі сто п'ятнадцять) доларів 86 центів США за договором заявою №305835/989/5-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» від 08.01.2015р.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 3387 (три тисячі триста вісімдесят сім) грн. 45 коп. та судовий збір 2 215, 05 (дві тисячі двісті п'ятнадцять ) грн.. 05 коп. на користь держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.Б. Щеняєва