Справа №2/489/648/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Губницького Д.Г., при секретарі Наумкіній І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 банк Аваль (далі ОСОБА_3), за участю третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_4 про визнання припиненням договору іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «ОСОБА_3 Аваль», ОСОБА_2 про визнання припиненими іпотечного договору №998 від 09 грудня 2008 р. укладеного між ним та ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» в забезпечення виконання грошових зобовязань за генеральним кредитним договором №010/01-02/07-104 від 21 грудня 2007 р. укладеного між Банком та фізичною особою підприємцем ОСОБА_4

Позовні вимоги обґрунтовані тим що ухвалою господарського суду Миколаївської області ліквідовано субєкт господарювання - ФОП ОСОБА_4 і вона виключена з ЄДРПОУ, тому генеральний кредитний договір є припиненим, а як наслідок іпотека припинена також. ОСОБА_2 набув право власності на іпотечне майно на підставі ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 травня 2013 р.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Представник ОСОБА_2 позовні вимоги визнала.

Представник Банку проти задоволення позову заперечував.

Третя особа в судове засідання не зявилася, представника або письмової заяви з викладенням позиції до суду не направила.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

09 грудня 2010 р. між Банком та позивачем, який діяв як майновий поручитель за ФОП ОСОБА_4 укладено іпотечний договір посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстровий №998 (а.с.14-16). Згідно договору ОСОБА_1 передав в іпотеку Банку нежитловий обєкт по вул. 6 Поздовжня, 12б в м. Миколаєві, що складається з адміністративної будівлі літ. А-2 загальною площею 141,4 кв.м., склад літ. В загальною площею 429,4 кв.м., склад літ. О загальною площею 214,7 кв.м., склад літ. Н загальною площею 63,4 кв.м., огорож 1,2,13,5, споруди I, склад літ. Г загальною площею 239,9 кв.м., прохідна літ. Д загальною площею 6,9 кв.м. у забезпечення виконання грошових зобовязань ФОП ОСОБА_4 що випливають або виникнуть в майбутньому з генерального кредитного договору №010/01-02/07-104 від 21 грудня 2007 р. укладеного між ФОП ОСОБА_4 та Банком.

Ухвалою господарського суд Миколаївської області від 21 серпня 2014 р. у справі №915/2029/13 ліквідовано ФОП ОСОБА_4 за наслідками провадження про її банкрутство, вимоги кредиторів визнані погашеними (а.с.19-22).

Згідно копії витягу з ЄДРПОУ станом на 29 серпня 2014 р. до цього реєстру внесені відомості про припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_4 на підставі зазначеного рішення господарського суду Миколаївської області (а.с.17).

До цього, ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва у справі №6/487/324/13 від 08 травня 2015 р. було затверджено мирову угоду у виконавчому провадженні між боржником ОСОБА_1 і стягувачем ОСОБА_2 і за останнім було визнано право власності на нежитловий обєкт по вул. 6 Поздовжня, 12Б в м. Миколаєві (а.с.128).

В ході розгляду справи судом було встановлено, що ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 18 жовтня 2014 р. було скасовано ухвалу господарського суду Миколаївської області від 21 серпня 2014 р. у справі №915/2029/13 про припинення провадження у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_4, а ухвалою господарського суду Миколаївської області від 12 травня 2015 р. за результатами нового розгляду справи про банкрутство ФОП ОСОБА_4 повторно вирішено припинити її підприємницьку діяльність. (а.с.109-119).

Відомості про припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_4 внесені до ЄДРПОУ 13 травня 2015 р. (а.с.83-84).

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 вересня 2014 р. було задоволено позов Банку до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та на підставі договору іпотеки від 09 грудня 2010 р. звернуто стягнення на предмет іпотеки нежитловий обєкт по вул. 6 Поздовжня, 12Б в м. Миколаєві який належав ОСОБА_2 на підставі ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 травня 2015 р. шляхом проведення прилюдних торгів (а.с.130-133).

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 травня 2015 р. рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 вересня 2014 р. було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області і цією ухвалою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення суду від 09 вересня 2014 р. за нововиявленими обставинами (а.с.134). Ухвала не набрала законної сили (а.с.а.с.120-121), втім нею встановлені обставини, які не заперечувалися сторонами в справі, а саме: що ухвала Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 травня 2013 р. про затвердження мирової угоди та визнання за ОСОБА_2 права власності на предмет іпотеки була скасована ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 11 грудня 2014 р., а постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2014 р. скасована державна реєстрація нежитлового обєкту по вул. 6 Поздовжня, 12Б в м. Миколаєві за ОСОБА_2

Крім того, як вбачається з пояснень представника позивача та Банку і копій витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на будівлі та споруди, що складають предмет іпотеки, досі є зареєстрованим за ОСОБА_2 за іншою адресою вул. 6 Поздовжня, 12/2 (а.с.123,127).

Спосіб захисту, який обрав позивач, не є належним, оскільки не відповідає правовому висновку Верховного Суду України викладеному в постанові від 04 лютого 2015 по справі 6-243цс14., відповідно до якого договір іпотеки не може бути визнаний припиненим, а можливим є лише визнання іпотеки припиненою.

Крім того, частиною 5 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що у разі ліквідації боржника - сторони основного зобов'язання - право застави, що забезпечувало його виконання, також є припиненим.

Таким чином, виходячи з однорідної юридичної природи поруки та застави як засобів забезпечення виконання зобов'язань, а також того факту, що як порука, так і застава припиняються у разі припинення основного зобов'язання відповідно до ч. 1 ст. 575, п. 1 ч. 1 ст. 593, ч. 1 ст. 609 ЦК України, ч. 1 ст. 17 Закону України "Про іпотеку", іпотека як вид застави припиняється в разі припинення основного зобов'язання (кредитного договору). Зважаючи на це, припинення юридичної особи у зв'язку з визнанням її банкрутом є підставою припинення іпотеки, оскільки зобов'язання за кредитним договором припиняється.

Проте до підприємницької діяльності фізичних осіб згідно зі ст. 51 ЦК України застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Згідно з ч. 3 ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Відповідно до ст. 52 ЦК України фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа - підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Відтак у задоволенні позову слід відмовити через безпідставність, скільки припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_4 не припинило зобовязань по договору іпотеки.

Крім того, суд вважає що відповідачем у справі повинна була бути залучена сама ОСОБА_4, оскільки підстави позову стосувалися оцінки її прав та обовязків, а позивач не скористався своїм виключним право залучити її до участі в справі в якості відповідача.

Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати позивачеві не відшкодовуються.

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в тому ж порядку і в той самий строк, який обраховується з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Г. Губницький