Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2015 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А., при секретарі Лупінос Є.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою,що втратила право користування житловим приміщення, -

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2015 р.ОСОБА_1звернулася до суду з позовом ,в якому зазначає, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 .

З 2008 р.за її згодою в якості члена сім*ї у вказаній квартирі була зареєстрована відповідач ОСОБА_2,яка являється її дочкою,проте перебувала у шлюбі та проживала з чоловіком,до спірної квартири не вселялася.

Посилаючись на те,що відповідач лише формально зареєстрована у належній їй на праві власності квартирі,фактично у неї не вселяла та з часу реєстрації не проживала,родинних відносин з позивачкою не підтримує,однак добровільно відмовилася припинити реєстрацію проживання, комунальних платежів не сплачує,участі в інших витратах по утриманню житла не бере, реєстрація відповідача за адресою квартири порушує її майнові права та змушує нести додаткові витрати по утриманню житла з нарахуваннями на відповідача ,позивач просить суд усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2втратившою право користування житловим приміщенням.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1та її представник адвокат ОСОБА_3заявлені вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з урахуванням викладеного в позові. Пояснили,що квартира за вказаною вище адресою належить позивачці на праві власності в цілому,у 2008 р.на прохання дочки ОСОБА_2вона дала дозвіл на реєстрацію останньої у квартирі,проте відповідач цього житла не потребувала,особисті речі відповідача або інше майно,на яке вона має право,в будинку відсутні. Фактично ОСОБА_2.в спірну квартиру не вселялася,в її утриманні участі не брала,оплату жодних витрат по утриманню цього житла вона не вносить,відносин з позивачкою як членом сім*ї не підтримує. Реєстрація відповідача створює позивачу як власнику квартири певні перешкоди ,які вона просить усунути шляхом визнання ОСОБА_2втратившою право користування житловим приміщенням,в якому вона не проживає більше восьми років без поважних причин.

Відповідач в судове засідання не з*явився,викликався шляхом направлення судових повісток за адресою реєстрації.

Про зміну свого місця проживання(перебування)під час судового провадження ,причини неявки у судове засідання відповідач суд не повідомив.

Відповідно до ст.74,76,77 ЦПК України відповідач вважається таким,що повідомлений належним чином та не з*явився в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ст.224,225 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Всебічно вивчивши обставини справи, заслухавши пояснення позивача,покази свідків,дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов є законним та обґрунтованим, підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

З матеріалів справи суд встановив,що квартира АДРЕСА_1 в цілому належить на праві власності ОСОБА_1,що підтверджено копіями правовстановлюючих документів та було зареєстровано в ОП ЗМБТІ

Згідно довідки № 2400 від 21.04.2015 р.та адресно-довідкового бюро,відповідач ОСОБА_2.з 2008 р. зареєстрована постійно у вказаному житловому приміщенні як член сім*ї власника- донька позивачки ОСОБА_1

Відповідно до ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу.

Ст.47 Конституції України гарантує кожному право на житло.

Ст.9 ЖК України передбачає,що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення,або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку,передбачених законом.

Позивач при зверненні до суду підставами позову визначила ст.405 ч.2 ЦК України,оскільки спірне житлове приміщення є її власністю.

Як передбачено ст.405 ч.2 ЦК України,член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік,якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4показала,що вона проживає в АДРЕСА_1 з 1971 р.,є сусідкою ОСОБА_1,знайома з дочкою позивачки ОСОБА_2,яка після заміжжя виїхала та виписалася із спірної квартири і з того часу у ній не проживає.У 2008 р.позивачка зареєструвала її у квартирі як члена сім*ї,проте цього житла ОСОБА_2не потребувала,участі в його утриманні та обслуговуванні не брала,її речі в квартирі відсутні,перешкод для її проживання не чинилося,проте останні вісім років відповідач до квартири не з*являлася та з позивачкою родинних відносин не підтримує.

Свідок ОСОБА_5суду показала,що з 1972 р.вона знає сім*ю позивачки та її дітей,в тому числі дочку ОСОБА_2,котра у 1985 р.вийшла заміж,виписалася та виїхала із спірної квартири і більше в ній не проживала.В 2008 р.після розлучення на прохання ОСОБА_2,позивач зареєструвала її у спірній квартирі,проте відповідач цього житла не потребувала,жити разом з матір*ю відмовилася,хоча перешкод для цього не було,у сплаті за житло та його ремонті участі ніколи не приймала.

Відповідно до акту № 114 від 21.04.2015 р.,складеного комісією ЦОА № 3,відповідач не проживає в АДРЕСА_1 з 2008 р.,що підтверджують сусіди.

З наведеного суд встановив,що відповідач ОСОБА_2.з 2008 р.хоча і зареєстрована по вказаній вище адресі,проте своє право на користування цим житлом не реалізовувала без поважних причин,цього житла лдя власного проживання не потребувала,участі у його утриманні не брала,перешкод для проживання у квартирі позивачки їй не створювали.

За обставинами справи суд встановив,що відповідач відсутній у спірному житловому приміщенні понад встановлені законом строки без поважних причин,тому наявні передбачені законом підстави для визнання її такою,що втратила право на користування ним.

Керуючись ст.47 Конституції України,ст.ст.405 ЦК України, ст.9,156 ЖК України ст.ст. 3, 10, 11, 57, 60,61,208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_3, втратившою право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 10 днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.А. Галущенко