Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1143/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Бевз О. Ю.
Доповідач Франко В. А.
РІШЕННЯ

Іменем України

11.06.2015 колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючої судді Франко В.А.,

суддів Белінської І.М., Чельник О.І.

за участю секретаря Постоєнко А.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до комунального лікувального закладу „Центр первинної медико-санітарної допомоги Бобринецького району про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою комунального лікувального закладу „Центр первинної медико-санітарної допомоги Бобринецького району на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 16 лютого 2015 року

В С Т А Н О В И Л А :

16 грудня 2014 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до комунального лікувального закладу "Центр первинної медико-санітарної допомоги Бобринецького району" про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову зазначила, що з 1977 року працювала дільничим педіатром Бобринецької ЦРЛ, а з 01.08.2013 року - у комунальному лікувальному закладі "Центр первинної медико-санітарної допомоги Бобринецького району".

17 листопада 2014 року була звільнена за наказом головного лікаря КЛЗ ЦПМСД з посади дільничого педіатра, згідно з записом у трудовій книжці за п.1ст.40 КЗпП України (взв'язку із змінами в організації виробництва і праці). Своє звільнення вважає незаконним, оскільки ніяких змін в організації виробництва не було, наказ про попередження про звільнення вона підписала під тиском; в день звільнення не отримала трудової книжки та розрахунку по заробітній платі; з 06.10. по 10.11.2014 року перебувала у відпустці (але її заява про відпустку зникла з діловодства), внаслідок чого 30.10.2014 року (під час перебування у відпустці) отримала догану; курси на сімейного лікаря ніхто не пропонував, від проходження курсів не відмовлялась.

Вважає вище зазначені підстави достатніми для поновлення її на роботі, на посаді дільничного лікаря-педіатра КЛЗ "Центр первинної медико-санітарної допомоги Бобринецького району", з відповідним стягненням з відповідача на користь позивачки середнього заробітка за час вимушеного прогулу, з 17 листопада 2014 року до дня поновлення на роботі.

Зазначає, що причиною незаконного звільнення стало упереджене ставлення до неї з боку адміністрації закладу, а саме головного лікаря.

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 16.02.2015 року позов задоволено.

Поновлено ОСОБА_2 з 17.11.2014 року на посаді лікаря-педіатра дільничного Комунального лікувального закладу Центр первинної медико-санітарної допомоги Бобринецького району Бобринецької районної ради.

Стягнуто з Комунального лікувального закладу Центр первинної медико-санітарної допомоги Бобринецького району" Бобринецької районної ради на користь ОСОБА_2середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 9537грн.45 коп. за період з 17.11.2014 року по 16.02.2015 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі КЛЗ «ЦПМСД Бобринецького району» ставиться питання про скасування судового рішення з підстав неправильного застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Зазначається, що суд неповно зясував фактичні обставини справи, не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, не взяв до уваги, що головний лікар КЛЗ «ЦПМСД Бобринецького району» як керівник закладу діяв в межах своєї компетенції та наданих йому повноважень.

В амбулаторних закладах передбачені посади - лікаря загальної практики-сімейний лікар, таких посад як лікар-педіатр дільничий, яку займав позивач, примірним штатним нормативом не передбачено.

Оскільки перепрофілювання посад працівників входить до компетенції головного лікаря закладу, тому наказам головного лікаря було затверджено зміни до штатного розпису працівників закладу, згідно якого 2,75 ставок лікарів-педіатрів дільничих зменшились до 1,25 ставки. Формування штатів працівників лікувального закладу не входять до виключної компетенції Бобринецької РДА.

Наказом головного лікаря від 15 вересня 2014 року № 66 затверджено новий штатний розпис - перепрофілювано дві посади дільничих педіатрів на відповідні ставки сімейних лікарів.

Позивач відмовилась від проходження курсів навчання, потрібних для допуску до роботи на посаді сімейного лікаря, та переведення на іншу роботу за фахом в Бобринецьку центральну лікарню.

Адміністрація КЛЗ „Центр первинної медико-санітаної допомоги Бобринецького району немала можливості і підстав пропонувати позивачу посаду лікаря сімейної практики-сімейного лікаря, так як вона не пройшла курси спеціалізації Лікар загальної практики-сімейний лікар.

Також судом не враховано довідку про те, що позивач на даний час працює за фахом в Бобринецькій центральній з 26.11.2014 по теперішній час , а тому час роботи позивача за період з 26.11.2014 року по 16.02.2015 року не може зараховуватись, як вимушений прогул.

Заслухавши доповідача, позивача та її представника, які згодні з рішенням суду, представників відповідача, які підтримали доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується витягом з трудової книжки, що позивач з 1977 року працювала дільничим педіатром Бобринецької ЦРЛ, а з 01.08.2013 року прийнята на посаду лікаря-педіатра дільничого до комунального лікувального закладу "Центр первинної медико-санітарної допомоги Бобринецького району".(а.с. 9-10).

Згідно п.п. 1.1, 1.3, 1.5, 1.6, 1.7 статуту КЛЗ «ЦПМСД Бобринецького району» Бобринецької районної ради, затвердженого рішенням Бобринецької районної ради від 24.04.2013 року №277, цей комунальний лікувальний заклад (далі - Центр) є комунальним закладом охорони здоровя і належить до спільної власності територіальних громад сіл та міста Бобринецького району Кіровоградської області, який утворений рішенням Бобринецької районної ради за поданням голови Бобринецької районної державної адміністрації, засновником якого є Бобринецька районна рада (далі - Власник), а органом управління Центру є Бобринецька районна державна адміністрація (далі - Орган управління). Центр в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, постановами Верховної Ради України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства охорони здоровя України, рішеннями районної ради, розпорядженнями голови районної державної адміністрації та іншими нормативно-правовими актами і цим Статутом (а.с.29-32).

Штатна чисельністю КЛЗ «ЦПМСД Бобринецького району» Бобринецької районної ради на 2013 рік затверджена розпорядженням голови Бобринецької районної державної адміністрації «Про затвердження штатної чисельності комунального лікувального закладу «Центр первинної медико-соціальної допомоги Бобринецького району» Бобринецької районної ради» № 262-р від 30.07.2013 року, і передбачає, що Амбулаторія загальної практики сімейної медицини м. Бобринець включає посади «Лікар загальної практикисімейний лікар» в кількості штатних одиниць - 9,25, «Лікар-педіатр дільничний» 2,75 (а.с.87-88).

Згідно Штатного розпису на 2013 рік по КЛЗ «ЦПМСД Бобринецького району» станом на 01.08.2013 року, затвердженого головою Бобринецької районної державної адміністрації 01.08.2013 року, до Амбулаторії загальної практики сімейної медицини м. Бобринець КЛЗ «ЦПМСД Бобринецького району» входять посади «Лікар педіатр дільничний» в кількості штатних посад - 2,75 (а.с.120-121).

Наказом головного лікаря КЛЗ «Центр первинної медико-соціальної допомоги Бобринецького району» «Про затвердження штатного розпису» № 66 від 15.09.2014 року затверджено штатний розпис відповідно до примірних штатних нормативів по КЛЗ «ЦПМСД Бобринецького району» шляхом перепрофілювання двох посад дільничних педіатрів на відповідні ставки сімейних лікарів та попереджено лікарів-педіатрів дільничих ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про наступне вивільнення з 15.11.2014 року (а.с.38). Позивач ознайомлена з даним наказом 15.09.2014 року, що підтверджено його особистим підписом на звороті наказу (а.с.38).

Наказом головного лікаря КЛЗ «ЦПМСД Бобринецького району» «Про внесення змін до штатного розпису» № 66а від 15.09.2014 року внесено з 15.11.2014 року до штатного розпису КЛЗ «ЦПМСД Бобринецького району» по структурному підрозділу Бобринецька амбулаторія сімейної медицини загальної практики № 1 м. Бобринця зміни, а саме виведено зі штатного розпису 1,5 посади «лікар педіатр-дільничий» та введено до штатного розпису 1,5 посади «лікар загальної практики-сімейний лікар» (а.с.39).

Крім того, головним лікарем КЛЗ «ЦПМСД Бобринецького району» затверджено штатну чисельність КЛЗ «ЦПМСД Бобринецького району» на 2014 рік, згідно якої у штаті амбулаторії ЗПСМ м. Бобринець передбачено, зокрема, посади «Лікар загальної практики сімейний лікар» в кількості - 10,75 штатних одиниць , «Лікар-педіатр дільничний» - 1,25 (а.с.91).

Наказом головного лікаря КЛЗ «ЦПМСД Бобринецького району» від 17.11.2014 року № 42к ОСОБА_2 було звільнено з посади лікаря-педіатра дільничного з 17.11.2014 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. В обгрунтування звільнення зазначено, що відповідно до наказу головного лікаря КЛЗ «ЦПМСД Бобринецького району» №66 від 15.09.2014 року "Про затвердження штатного розпису" відбулося перепрофілювання двох посад дільничних педіатрів на відповідні ставки лікарів загальної практики - сімейних лікарів з 15.11.2014 року.

Про наступне вивільнення з 15.11.2014 року, попереджено лікаря-педіатра дільничного ОСОБА_2, яка відмовилась від проходження курсів спеціалізації за спеціальністю „загальна практика- сімейна медицина. Лікарю ОСОБА_2 запропоновано працевлаштування на посаді лікаря - педіатра Бобринецької ЦРЛ.(а.с.43).

З матеріалів справи вбачається, що штатний розпис КЛЗ "ЦПМСД Бобринецького району" Бобринецької районної ради Кіровоградської області, затверджений головою Бобринецької РДА 13 листопада 2014 року. В той же час як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_2 була попереджена про наступне вивільнення з 15 листопада 2014 року, згідно затвердженого 15 вересня 2014 року нового штатного розпису. (а.с.43,116-117,)

Тобто, ОСОБА_2 була передчасно повідомлена про майбутнє вивільнення, оскільки з довідки від 11.02.2015 року вбачається, що даний штатний розпис був затверджений головою Бобринецької РДА саме 13 листопада 2014 року, а не 15.09.2014 року, і в разі вивільнення посад, тільки з 13.11.2014 року особи мали б повідомиться про наступне вивільнення.

Крім того, після змін в штатному розписі, які передували звільненню позивачки вбачається, що відбулася зміна в посаді лікаря педіатра дільничного, а саме з 2,75 штатних одиниць до 1,25 штатних одиниць. І як вбачається з пояснень сторін по одній штатній одиниці займали лікарі педіатри ОСОБА_2 та ОСОБА_4,, які були вивільненні, та 0,75 лікар педіатр ОСОБА_3 яка залишилась на посаді. Тобто вільною залишилась 0,25 штатної одиниці лікаря педіатра, але з матеріалів справи не вбачається доказів того, що позивачу було запропоновано залишитися на даній ставці. В той же час, як вбачається із штатного розпису збільшилась кількість штаної одиниці представник відповідача надав акт з якого слідує, що лікара загальної практики-сімейний лікар, а саме з 9,25 до 10,75, тобто штатна чисельність працівників внаслідок зміненого штатного розпису не змінилась.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача не зміг пояснити чому позивачу ОСОБА_2 не було запропоновано залишитися на посаді лікаря педіатра зі ставкою, яка залишилась, пояснивши, що на дану посаду була призначена інша особа.

В той же час до трудової книжки позивача був внесений запис № 17 про звільнення з посади за п.1 ст. 40 КЗпП України (в звязку із змінами в організації виробництва і праці) на підставі наказу головного лікаря № 42-к від 17.11.2014 року (а.с.9а).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, а відповідно до ч. 2 ст. 40 Кодексу законів про працю України, звільнення з підстав, зазначених у пункті 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

При звільненні працівників у зв'язку зі скороченням чисельності або штату повинні додержуватись правил щодо переведення звільнених працівників на іншу роботу при наявності вакантних робочих місць (посад) і згодою працівників.

Відповідно п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року роз"яснено, що розглядаючи трудові спори, повязані зі звільненням за п.1 ст. 40 КЗпП України, суди зобовязані зясувати, зокрема, чи додержано власником уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник чи уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнений працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 49-2 Кодексу законів про працю України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках зміни в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Згідно з частиною 3 статті 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, врахував, що затвердження штату (штатної чисельності, штатного розпису) КЛЗ «ЦПМСД Бобринецького району» Бобринецької районної ради, внесення до нього змін, скорочення чисельності або штату працівників належить до виключної компетенції засновника (власника) - Бобринецької районної ради або уповноваженого ним органу - Бобринецької районної державної адміністрації.

Оскільки відповідно до п.3 контракту керівник КЛЗ «ЦПМСД» має право, зокрема, прийому, звільнення та розстановки кадрів, видачі наказів, у звязку із службовою необхідністю доручати працівникам виконання додаткових обовязків відповідно до їх професійної підготовки, закріпити це наказом по КЛЗ «ЦПМСД», проводити при необхідності перепрофілювання посад згідно з нормативно-правових актів, однак Контракт не містить положень щодо надання керівнику повноважень по затвердженню штату КЛЗ «ЦПМСД Бобринецького району» чи внесення до нього змін.(а.с.34-35).

Згідно інформації, наданої Бобринецькою районною державною адміністрацією, за № 01-21/06/2-а від10.06.2015 року рішенням Бобринецької районної ради затверджується структура КЛЗ «ЦПМСД», штатний розпис та кошторис затверджує головний розпорядник коштів - Бобринецька районна державна адміністрація.

Згідно із Статутом комунального закладу до повноважень головного лікаря входить здійснення прийому працівників на роботу та звільнення з роботи за погодженням із керівниками структурних підрозділів (а.с.31).

У матеріалах справи відсутні докази, що позивачу пропонувались всі вакантні посади в КЛЗ «ЦПМСД Бобринецького району», тому суд правильно вважав, що відповідачем було порушено передбачений ст. 49-2 КЗпП України порядок вивільнення працівників.

Суд першої інстанції встановив, що відповідачем допущені порушення вимог трудового законодавства при звільненні позивача, тому дійшов обгрунтованого висновку про необхідність поновлення останню на тій же посаді з дня звільнення.

Стаття 1 ЦПК України передбачає, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно статті 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачем в обґрунтування своїх заперечень не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності законних підстав для звільнення позивача із займаної посади.

Доводи апеляційної скарги про те, що формування штатів працівників лікувального закладу не входять до виключної компетенції Бобринецької РДА, та те, що головний лікар КЛЗ «ЦПМСД» діяв в межах його компетенції та наданих йому Статутом повноважень, є безпідставними і суперечать дослідженим судом доказам, що містяться у матеріалах справи.

Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно довідки про середню заробітну плату № 33/01-16 від 30.01.2015 року середньоденний заробіток ОСОБА_2 перед звільненням складав 146,73 грн. (а.с.70), Судом першої інстанції з відповідача на користь позивача було стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 17.11.2014 року по 16.02.2015 року в сумі 9537,45 грн.

Проте, стягуючи середній заробіток на користь ОСОБА_2 за час вимушеного прогулу суд першої інстанції не повністю зясував обставини справи, а саме той факт, що позивач працює з 17 листопада 2014 року - в Бобринецькій центральній районній лікарні і заробітна плата згідно штатного розпису та за фактично відпрацьованого робочого часу з 17.11.2014 року по 16.02.2015 року згідно наданої довідки склала 6738 грн.90 коп.

Відповідно п.32 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року роз"яснено, що при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час.

При цьому враховується положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (100-95-п) (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року №349).

За таких підстав рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з врахуванням заробітку за місцем нової роботи, в сумі 2798 грн.55 коп. (9537 грн.45 коп.- 6738 грн.90 коп.).

Згідно з п.1 ч.1 ст.309 ЦПК України підстави для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313,314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу комунального лікувального закладу Центр первинної медико-санітарної допомоги Бобринецького району задовольнити частково.

Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 16 лютого 2015 року в частині стягнення середнього заробітку з комунального лікувального закладу Центр первинної медико-санітарної допомоги Бобринецького району змінити.

Стягнути з комунального лікувального закладу Центр первинної медико-санітарної допомоги Бобринецького району на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17 листопада 2014 року по 16 лютого 2015 року (включно) 2798 грн.55 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили

Головуюча суддя:

Судді: