Номер провадження: 22-ц/785/5209/15
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л. М.
Доповідач Ступаков О. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Ступакова О.А. суддів: Варикаші О.Д., Станкевича В.А.

при секретарі - Стадніченко А.І.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до клініки «Інто - сана» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2015 року,

встановила:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до клініки "Інто - сана" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позивач просив зобов'язати клініку «Інто Сана» відшкодувати йому витрати на лікування в сумі 46 035,5 грн., стягнути з відповідача заподіяну моральну шкоду внаслідок лікарської помилки в результаті якої він припинив займатись адвокатською практикою в розмірі 500 000 грн.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилався на те, що він повністю втратив пам'ять, роботу адвоката, вимушений постійно лікуватись та отримав інвалідність через медичну помилку під час операційного втручання в медичному центрі "Інто - сана" 16.04.2010 року, що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Представник відповідача позов не визнав, надав суду заперечення проти позову. Зазначає, що позовні вимоги необґрунтовані, оскільки медичними працівниками клініки не допускалась медична помилка при лікуванні позивача, операційне втручання пройшло успішно та без будь яких ускладнень. Позивач безпідставно зазначає про отримання інвалідності саме через операцію Медичному центрі ІNTO-SANА, при цьому не надаючи до суду жодних документів щодо підстав для присвоєння групи інвалідності та які б підтверджували будь-який зв'язок виникнення інвалідності з діями відповідача.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду в зв'язку з тим, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, і ставиться питання про задоволення позову в повному обсязі.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надав заяву про відкладення розгляду справи в зв'язку з його хворобою. Колегією не визнано поважною неявку позивача в судове засідання в зв'язку з ненаданням до заяви доказів які б підтверджували хворобу позивача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції посилався на те, що відповідно до положень ч.1 ст.6 Основ законодавства про охорону здоров'я від 19.11.1992 року із послідуючими змінами, кожний громадянин України має право на охорону здоров'я, що, зокрема, передбачає кваліфіковану медичну допомогу, включаючи вільний вибір лікаря, вибір методів лікування відповідно до його рекомендацій і закладу охорони здоров'я; відшкодування заподіяної здоров'ю шкоди.

Матеріалами справи встановлено та не оспорюється сторонами, що 16 квітня 2010 року ОСОБА_2 в клініці «Інто-Сана» було проведено операційне втручання (лазерна холецистектомія).

Як вбачається із виписки медичної карти № С1451 відділення кардіосудинної патології медичного центру «Інто - сана» ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 15 квітня 2010 року 15:15 годин (дата надходження у стаціонар клініки) по 26.04.2010 року (дата виписки) перебував на лікуванні в клініці.

29 вересня 2010 року ОСОБА_2 встановлена ІІ група інвалідності за загальним захворюванням, про що свідчить довідка до акту огляду МСЕК № 054843. Дата чергового переогляду 26.09.2011 року.

28 вересня 2011 року інвалідність ОСОБА_2 встановлена безстроково.

З 04.11.2011 року по 16.11.2011 року та з 31.05.2012 року по 13.06.2012 року ОСОБА_2 перебував на лікуванні в Університетській клініці ОНМедУ Центру.

Позивач зазначає, що погіршення стану його здоров'я та встановлення другої групи інвалідності виникло в результаті лікарської помилки при здійснені операції в клініці 16 квітня 2010 року.

Лікарська помилка - сумлінна помилка лікаря в діагнозі, методах лікування, виконанні операцій тощо, що виникла внаслідок об'єктивних і суб'єктивних причин, таких як недосконалість медичних знань, техніки, недостатність знань у зв'язку з недостатнім досвідом роботи.

Експертні висновки щодо оцінки діяльності лікаря надає судово-медична експертиза для встановлення причин негативних наслідків для здоров'я пацієнта потрібне застосування спеціальних знань в галузі медицини, а отже, призначення судово-медичної експертизи.

Одеським обласним бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров'я України наданий висновок експерта № 204 (експертиза за матеріалами справи) (а.с. 161-194). У висновку зазначено, що у ОСОБА_2 наявна хронічна цереброваскулярна недостатність кровообігу на фоні церебрального атеросклерозу, дегенеративних змін підкоркових ядер, дисцикулярна енцефолопатія ІІ-ІІІ ст. зі зниженням когнітивних функцій в стадії декомпенсації з легким амнестичним синдромом. В зв'язку з наявністю вказаної патології 29.09.2010 року первино, 28.09.2011 року повторно безстроково йому була встановлена друга група інвалідності.

Вказаний стан є наслідком хронічної патології з боку сосудів головного мозку, внаслідок якої тривалий час речовина головного мозку отримує недостатнє кровопостачання, що тягне порушення його функцій. В наданих медичних документах відсутні об'єктивні дані, які дозволяють говорити про те, що при проведенні операції «лапороскопічна холіцестектомія» 16.04. 2010 року в клініці «Інто-сана» мали місце епізоди гіпоксії, які могли б погіршити стан хворого. Таким чином, якого - небудь причинного зв'язку між операцією «лапороскопічна холічестектомія», яка проведена 16.04.2010 року в клиниці «Інто-Сана» та встановленням ОСОБА_2 другої групи інвалідності (повторно) безстроково по загальному захворюванню експертна комісія не вбачає.

Відповідальність сторін за договором про надання медичних послуг виникає за наявності загальних умов відповідальності.

Загальними підставами виникнення цивільної відповідальності є протиправне порушення чужого суб'єктивного права за умов наявності протиправності, тобто факту недотримання стороною умов договору про оплатне надання медичних послуг, вимог закону й інших правових актів, вимог, що звичайно ставляться в медицині до медичних дій чи діяльності, тобто наявність шкоди та причинно-наслідкового зв'язку між протиправним порушенням суб'єктивного права пацієнта та заподіяною йому шкодою.

Умовою відповідальності медичного закладу є порушення суб'єктивних прав пацієнта як споживача.

Суду не надані належні та допустимі докази, що діями працівників клініки при наданні медичних послуг ОСОБА_2 в квітні 2010 року заподіяна шкода його здоров'ю.

Відповідно до загальних підстав відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст. 1166 ЦК України).

На підставі наведеного, суд першої інстанції враховуючи відсутність встановленої вини працівників відповідача у заподіянні шкоди ОСОБА_2 при наданні медичної допомоги у квітні 2010 року вважав, що відсутні підстави для задоволення заявлених ОСОБА_2 позовних вимог.

Колегія погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції.

Доводи апеляційної, що суд першої інстанції безпідставно не призначив повторну судово-медичну експертизу, хоча у позивача є об'єктивні підстави сумніватися в об'єктивності її проведення судово-медичними експертами м. Одеси, позивач стверджує, що погіршення стану його здоров'я сталося саме в результаті медичної помилки проведеної працівниками клініки «Інто-сана» колегія вважає помилковими.

Згідно ч.2 ст. 150 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Як при розгляді справи в суді першої інстанції так і до апеляційної скарги позивачем не надано доказів на підтвердження того, що наявні підстави (докази) того, що висновок експерта можна визнати необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності.

Зазначення в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не побачив доказів які підтверджують, що висновок експерта можна визнати необґрунтованим є помилковими, оскільки саме позивач повинен довести, що висновок експерта можна визнати необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності.

З зазначених вище обставин колегія відмовила в задоволенні клопотання позивача про призначення повторної судово-медичної експертизи.

На підставі наведеного, колегія вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення не допустив, а наведені в апеляційній скарзі, доводи висновки суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. 307 ч.1 п.1, 308, 313-315 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення однак може бути оскаржена до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий О.А. Ступаков

Судді О.Д. Варикаша

В.А. Станкевич