Єдиний унікальний номер 725/1450/15-ц
Номер провадження 2/725/288/15
02.06.2015 року Першотравневий районний суд м.Чернівців
головуючого судді Піхало Н. В.
при секретарі Томко І.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернівці справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
У березні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» (далі - ПАТ КБ «Приват Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1., ОСОБА_2. про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № CVNMGA00000030 від 27.03.2007 року відповідач ОСОБА_1. отримав кредит в розмірі 8800,00 дол. США на термін до 24 березня 2017 року, взявши на себе зобов'язання у визначені договором строки повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором.
Зокрема, умовами укладеного між банком та позичальником договору визначено, що погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, ОСОБА_1. зобов'язаний надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією а також інші витрати згідно кредитного договору.
Крім того, згідно умов договору, у випадку порушення зобов'язань, ОСОБА_1. сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.
Підписуючи даний договір, відповідач засвідчив факт ознайомлення з умовами договору й відповідно погодився з ними.
Посилаючись на те, що банк свої зобов'язання перед позичальником виконав в повному обсязі, а відповідач взятих на себе за кредитним договором зобов'язань не виконав, що призвело до того, що станом на 26 січня 2015 року утворилась заборгованість перед банком в сумі 5786,34 дол. США, яка складається у тому числі: з заборгованості за кредитом - 4038,99 дол. США, заборгованості по процентам за користування кредитом - 920,33 дол. США, заборгованості по сплаті комісії за користування кредитом - 192,00 дол. США, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в розмірі 344,42 дол. США, штраф (фіксована частина) - 15,81 дол. США та штраф (процентна складова) - 274,79 дол. США.
Також вказує, що у забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором № CVNMGA00000030 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2. укладено договір поруки, за умовами якого визначено, що поручитель несе солідарний обов'язок відповідати за зобов'язаннями боржника.
З метою досудового врегулювання спору, банком на адресу відповідачів було направлено письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов'язань, однак відповідачами вона залишена без уваги та сума боргу за договором не сплачена.
Представник ПАТ КБ «Приват Банк» в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності представника банку, а також зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином за останньою відомою адресою місця проживання.
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Тому, ураховуючи вказане, а також наявність згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 224 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказах.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне.
Так, відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
З наявних у справі доказів убачається, що 27 березня 2007 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № CVNMGA00000030, за умовами якого відповідач ОСОБА_1. отримав кредит в розмірі 8800,00 на строк до 24 березня 2017 року та зобов'язалася повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором (а.с 13-15).
Зокрема, умовами договору визначено, що погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, ОСОБА_1. повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією а також інші витрати згідно кредитного договору.
Крім того, згідно договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором визначено, що ОСОБА_1. сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.
Також умовами кредитного договору визначено право банку на дострокове повернення суми кредиту та інших платежів, зокрема при порушенні позичальником свого обов'язку по сплаті чергових платежів ( п. 2.3.3 договору).
Так, частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмір та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Як встановлено судом, ПАТ КБ «Приват Банк» свої зобов'язання перед позичальником виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредитні кошти, однак позичальник взяті на себе зобов'язання належним чином не виконує.
Зокрема, станом на 26 січня 2015 року у ОСОБА_1. утворилась заборгованість перед банком в сумі 5 786,34 дол. США, яка складається у тому числі: з заборгованості за кредитом - 4038,99 дол. США, заборгованості по процентам за користування кредитом - 920,33 дол. США, заборгованості по сплаті комісії за користування кредитом - 192,00 дол. США, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в розмірі 344,42 дол. США, штраф (фіксована частина) - 15,81 дол. США та штраф (процентна складова) - 274,79 дол. США, що підтверджується відповідним розрахунком (а.с. 6-8).
Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ч.1 ст.530 ЦК України)).
Відповідно до ст. 625 ЦК України позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а кредитний договір відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.
Частиною 2 ст. 1048 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Таким чином, оскільки відповідач ОСОБА_1. не виконує взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, й відповідно не надав суду в розумінні положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України належних та допустимих доказів на спростування розрахунку суми боргу за кредитним договором, а також доказів щодо належного виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором та доказів на підтвердження оспорення чи визнання недійсним умов укладеного між сторонам договору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Крім того, відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Зокрема, згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, завдатком.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання ( ст. 549 ЦК України).
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Як убачається зі змісту п. 4.1 договору визначено, що у разі порушення позичальником будь-якого зобов'язання, передбачених пп. 2.22, 2.2.3 даного договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 0, 15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.
Відповідно до п. 5.4 договору визначено, що у разі порушення позичальником строків платежу по будь-якому з грошових зобов'язань,передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, у зв'язку з чим банк змушений звернутися до суду, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. + 5 % від суми позову.
Так, згідно наданого банком розрахунку розмір пені за прострочення сплати за кредитом становить 344, 42 долари США (а.с. 6-8).
Таким чином, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи в судовому засіданні суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що також є обґрунтованими й вимоги банку про стягнення суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитним договором.
Крім того, згідно із положеннями ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.
Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання (ст. 541 ЦК України).
У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі (ст. 543 ЦК України).
Як убачається з наданих суду матеріалів справи, з метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, між банком та ОСОБА_1, а також відповідачами ОСОБА_2., ОСОБА_1 укладено договори поруки від 27 березня 2007 року.
Згідно даних договорів відповідачі ОСОБА_2. та ОСОБА_1 зобов'язались відповідати солідарно по зобов'язаннях відповідача ОСОБА_1., які виникають з умов кредитного договору № CVNMGA00000030 від 23.03.2007 року, в повному обсязі цих зобов'язань (а.с. 18, 19).
При цьому, умовами договору поруки також визначено, що поручитель зобов'язується відповідати у повному обсязі за виконання позичальником усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність позичальника та поручителя є солідарною.
Разом з тим, в ході розгляду справи ухвалою від 02 червня 2015 року провадження в частині стягнення заборгованості з Пилип`яка В.В. як поручителя закрито у зв'язку із його смертю.
Оскільки відповідачі не виконали взятих на себе зобов'язань за кредитним договором та договором поруки й відповідно у добровільному порядку не сплатили суму заборгованості за кредитним договором, вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Крім того, відповідачами не надано суду належних та допустимих доказів щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, а також не оспорено право банку на звернення до суду із вказаними вимогами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Таким чином, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а також враховуючи те, що відповідач ОСОБА_1. не виконує своїх зобов'язань за кредитним договором, що призвело до утворення заборгованості, при наявності згідно договору поруки солідарного обов'язку відповідачів відповідати перед кредитором боржника за виконання ним взятого на себе зобов'язання, вважає, що заявлений ПАТ «Приват Банк» позов підлягає задоволенню, у зв'язку з чим на користь позивача підлягає стягненню в солідарному порядку з відповідачів заборгованість за кредитом. При цьому, поручителем також не надано доказів щодо оспорення суми боргу й відповідно доказів щодо наявності підстав для визнання договору поруки припиненим.
Крім того, відповідно до вимог ст. ст. 192, 533 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця - гривня, а іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом
Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлено договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
У п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення.
За таких обставин, суд враховуючи вищевказані вимоги закону, а також зважаючи на те, що станом на 2 червня 2015 року згідно інформації НБУ становить 2108,4888 грн. за 100 доларів США, суд враховуючи положення ст. 11 ЦПК України, відповідно до яких суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку, що з ОСОБА_1. та ОСОБА_2. на користь банку в солідарному порядку підлягає стягненню сума боргу в 5 786, 34 долари США, що за курсом НБУ станом на 26 січня 2015 року становить 91 482 грн. 03 коп.
Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, так як позивач документально підтвердив понесені ним судові витрати, тому підлягають стягненню з відповідачів витрати позивача по зверненню до суду в розмірі 914,82 грн.
Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 11, 15-16, 509-510, 525, 526, 611, 625, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 3-5, 57-60, 64, 88, 169, 208-209, 212-215, 218, 223, 224-228, 233, 294-295 ЦПК України, суд, -
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № CVNMGA00000030 від 23 березня 2007 року в сумі 5 786,34 дол. США, що за курсом гривні до долара США відповідно до службового розпорядження НБУ від 26.01.2015 року 1581,0005 грн. за 100 доларів США становить 91 482,03 грн.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках з кожного на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» судові витрати у розмірі 914,82 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, поданою ним протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м.Чернівці протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Н. В. Піхало