Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 320/947/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Васильцов О.В.
Провадження № 22-ц/778/3204/15 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«09» червня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Кримської О.М.,

суддів: Дашковської А.В.,

Подліянової Г.С.,

при секретарі: Мельнику З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості (відсотків) за договором позики та звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, який протягом розгляду справи уточнила, до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості (відсотків) за договором позики та звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 29 грудня 2010 року між нею та ОСОБА_4 було укладено нотаріально посвідчений безвідсотковий договір позики., згідно якого відповідач отримала від неї в борг 8000 доларів США (що за курсом НБУ, на день укладення договору, еквівалентно 63688 гривень 80 копійок). Кошти ОСОБА_4 повинна була повернути до 30 грудня 2011 року.

Свої зобов'язання за договором позики ОСОБА_4 в повному обсязі не виконала, повернула лише 2500 доларів США.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 травня 2014 року було частково задоволено її вимоги до відповідачів та стягнуто заборгованість з ОСОБА_4 по тілу позики в розмірі - 52722 грн. 66 коп. та 3% річних згідно ч.2 ст.625 ЦК України в розмірі - 1581 грн. 68 коп. за період з 28.03.2013 по 31.03.2014 року.

До теперішнього часу зазначене рішення суду не виконане.

Загальна заборгованість відповідачів станом на 24 березня 2015 року становить - 27 011 грн. 08 коп. (з них: 22 265 гшрн.68 коп. - відсотки за договором, 3% річних за чотири роки 1581грн. 68 коп. х 4 роки = 4745 грн.04 коп.)

На забезпечення договору позики було укладено іпотечний договір від 2 грудня 2010 року, згідно пп.3 п.7 якого вона має право продажу будь-якій особі предмету іпотеки. В іпотеку було передано квартиру АДРЕСА_1, власниками якої є відповідачу.

На підставі зазначеного просила стягнути в солідарному порядку з відповідачів на її користь заборгованість (відсотки) по договору позики від 29 грудня 2010 року в сумі 27011 грн. 8 коп.; звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 шляхом продажу квартири нею будь-якій особі покупцю; судові витрати покласти на відповідачів.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 березня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального або права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно зі ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, тощо.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За положеннями ч.1,2 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі нотаріально посвідченого договору позики від 29 грудня 2010 року ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_3 - 8000 (вісім тисяч) доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 63688 грн.80 коп. та зобов'язалась повернути в строк до 30 грудня 2011 року включно. У пункті 3 договору позики зазначено, що даний договір є безвідсотковим ( а.с.6).

На забезпечення договору позики, 29 грудня 2010 року, між ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, відповідно до якого в іпотеку було передано квартиру АДРЕСА_1, власниками якої є іпотекодавці (а.с.7).

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 20 травня 2014 року було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором позики та стягнуто з ОСОБА_4 заборгованість за договором позики в розмірі - 4500 доларів США, що еквівалентно 52 722 гривні 66 копійок та 3% річних згідно з ч.2 ст.625 ЦК України в розмірі - 1581 гривень 68 копійок за період з 28 березня 2013 по 31 березня 2014 року, в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було відмовлено (а.с.8-9). Рішення суду набуло законної сили 04 липня 2014 року.

Судом також встановлено, що рішення Мелітопольського міськрайонного суду від 20 травня 2014 року виконано в повному обсязі, що підтверджується постановою державного виконавця відділу ДВС Мелітопольського МУЮ Притуляк Н.С. від 26 лютого 2015 року про закінчення виконавчого провадження у зв'язку стягненням заборгованості в повному обсязі (а.с.30).

Таким чином, відмовляючи в задоволенні вимог про стягнення відсотків, суд першої інстанції правильно виходив з того, що договір позики є безвідсотковим, рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 20 травня 2014 року з ОСОБА_4 на користь позивача було стягнуто заборгованість за договором позики ( тіло позики) в повному обсязі - в сумі 4500 доларів США (що еквівалентно 52 722 гривні 66 копійок), зазначене рішення суду виконане 26 лютого 2015 року.

Проте доводи апеляційної скарги в частині стягнення 3% річних з ОСОБА_4 знайшли часткове підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом ст.625 ЦК України).

За правовою позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові у справі №113цс14, прийнятої за наслідками розгляду заяв про перегляд судових рішень з підстав, передбачених ст. 355 ЦПК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У відповідності до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно правовий акт, що містить зазначену норму права

Як вбачається з постанови державного виконавця відділу ДВС Мелітопольського МУЮ про закінчення виконавчого провадження (а.с.30), рішення Мелітопольського міськрайонного суду від 20 травня 2014 року про стягнення заборгованості за договором та 3% річних за період з 28 березня 2013 по 31 березня 2014 року було виконано відповідачкою лише 26.02.2015 року, а тому позивач згідно з вимогами ст.625 ЦК України мала права на стягнення 3% відсотків річних за період з 01 квітня 2014 року по 26 лютого 2015 року.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч.2 ст.264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

З огляду на те, що позивач у лютому 2014 року зверталась до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором (а.с.8-9), рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 20 травня 2014 року позовні вимоги задоволені частково, висновок суду про те, що строк пред'явлення вимоги ОСОБА_3 про стягнення 3% річних за прострочення зобов'язання сплив через три роки після закінчення дії договору позики, а саме - 30 грудня 2014 року, є необґрунтованим та таким, що не відповідає положенням ч.2 ст.264 ЦК України.

Станом на час звернення до суду - 03.02.2015 року невиконане основне зобов'язання відповідачки перед позивачкою складає 52 722 грн. 66 коп., за рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 20 травня 2014 року суду стягнуто 3% річних за період з 28 березня 2013 року по 31.03.2014 року, тому задоволенню підлягають позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення 3% річних за період з 01 квітня 2014 року по 26 лютого 2015 року, тобто за 331 день, в сумі 1434 грн.35 коп. (52722 грн. 66 коп. х 3: 100: 365 х 331 = 1434 грн.35 коп.).

Суд правомірно вказав в рішенні, що договір позики був укладений лише з ОСОБА_4, тому відсутні підстави для солідарного стягнення з інших відповідачів.

Згідно і ч. 1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

За змістом ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки

Як вбачається з матеріалів справи, основне зобов'язання за договором позики - повернення суми боргу 8000 доларів США відповідачкою виконане 26 лютого 2015 року, а тому підстави для звернення стягнення на іпотечне майно - квартиру, яка належить відповідачам на праві власності, відсутні.

З огляду на викладене, рішення суду підлягає скасуванню за п.4 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та стягненні з ОСОБА_4 на користь позивача 3% річних за невиконання зобов'язань за договором позики, укладеним 29 грудня 2010 року, за період з 01 квітня 2014 року по 26 лютого 2015 року в сумі 1434 гривень 35 копійок.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

За матеріалами справі позивач сплатив судовий збір у розмірі 516 грн.(а.с.1,2,39) та 267 грн. (а.с.64), які підлягають стягненню з відповідачки пропорційно до розміру задоволених вимог - в сумі 41 грн. 10 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316,317 ЦПК України , колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 березня 2015 року у цій справі скасувати та ухвалити по справі нове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості (відсотків) за договором позики та звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 3% річних за невиконання зобов'язань за договором позики, укладеним 29 грудня 2010 року, за період з 01 квітня 2014 року по 26 лютого 2015 року в сумі 1434 гривень 35 копійок та судові витрати в розмірі 41 гривня 10 коп.

В задоволенні іншої частині позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: