У Х В А Л А

16 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Лященко Н.П., Сімоненко В.М.,
розглянувши заяву Державного територіального галузевого об'єднання «Львівська залізниця» про перегляд рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 2 жовтня 2014 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 лютого 2015 року у справі за позовом Чернівецького прокурора з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері в інтересах держави в особі Державної адміністрації залізничного транспорту України, яку представляє Державне територіальне галузеве об'єднання «Львівська залізниця», до Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, ОСОБА_4, третя особа - відділ Держземагентства у Глибоцькому районі Чернівецької області, про визнання рішення сільської ради частково незаконним, визнання частково недійсними свідоцтва на право на спадщину та державного акта на право власності на земельну ділянку, скасування його державної реєстрації, зобов'язання повернути земельну ділянку,

в с т а н о в и л а:

Чернівецький прокурор з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері (далі − прокурор) в інтересах держави в особі Державної адміністрації залізничного транспорту України, яку представляє Державне територіальне галузеве об'єднання «Львівська залізниця» (далі − ДТГО «Львівська залізниця»), звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просив: визнати незаконним та скасувати рішення Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області в частині передачі ОСОБА_5 у приватну власність земельної ділянки площею 0,0278 га; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом у частині передачі ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,0278 га; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_4, у частині права власності на земельну ділянку площею 0,0278 га; земельну ділянку площею 0,0278 га повернути державі в особі ДТГО «Львівська залізниця».

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 30 жовтня 2013 року позовні вимоги прокурора задоволено.

Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 2 жовтня 2014 року зазначене рішення районного суду змінено, позов прокурора задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано рішення Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області в частині передачі ОСОБА_5 у приватну власність земельної ділянки площею 0,0115 га; визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом у частині передачі ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,0115 га; визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_4, у частині права власності на земельну ділянку площею 0,0115 га; земельну ділянку площею 0,0115 га повернуто державі в особі ДТГО «Львівська залізниця».

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 лютого 2015 року вказане рішення апеляційного суду залишено без змін.

У заяві ДТГО «Львівська залізниця» про перегляд порушується питання про скасування рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 2 жовтня 2014 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 лютого 2015 року й залишення в силі рішення суду першої інстанції з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, зокрема, положень статей 65, 67, 68, 84, 141, 149, 152, 155 ЗК України, статей 11, 23 Закону України «Про транспорт», статті 6 Закону України «Про залізничний транспорт».

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

В ухвалі від 11 лютого 2015 року, щодо якої подана заява про перегляд, суд касаційної інстанції погодився з висновками суду апеляційної інстанції, який на підставі відповідних доказів виходив із того, що 0,0115 га належної ОСОБА_4 земельної ділянки накладається на земельні ділянки, які знаходяться у власності ДТГО «Львівська залізниця», тому позов прокурора підлягає задоволенню лише щодо земельної ділянки у розмірі 0,0115 га, а не 0,0278 га.

У наданих для порівняння ухвалах колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 грудня 2014 року, від 8 жовтня 2014 року, від 21 листопада 2012 року; постановах Вищого господарського суду України від 14 травня 2015 року, від 23 квітня 2015 року; ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16 січня 2014 року, суди касаційної інстанції виходили, зокрема, із того, що передані відповідачам земельні ділянки відносяться до земель транспорту. Постановляючи такі судові рішення, судами касаційної інстанції на підставі відповідних доказів, що мають значення для кожної окремої справи, встановлені обставини, які є відмінними від установлених обставин у справі, в якій ухвалені судові рішення, про перегляд яких подано заяву.

У постанові Вищого господарського суду України від 17 березня 2015 року, суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позову ДТГО «Львівська залізниця», що не є належним прикладом неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норми матеріального права.

Таким чином, порівняння змісту указаних для прикладу судових рішень зі змістом судових рішень, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом Чернівецького прокурора з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері в інтересах держави в особі Державної адміністрації залізничного транспорту України, яку представляє Державне територіальне галузеве об'єднання «Львівська залізниця», до Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, ОСОБА_4, третя особа - відділ Держземагентства у Глибоцькому районі Чернівецької області, про визнання рішення сільської ради частково незаконним, визнання частково недійсними свідоцтва на право на спадщину та державного акта на право власності на земельну ділянку, скасування його державної реєстрації, зобов'язання повернути земельну ділянку за заявою Державного територіального галузевого об'єднання «Львівська залізниця» про перегляд судових рішень відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України:А.Г. Ярема Н.П. Лященко В.М. Сімоненко